ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 851, 2018-09-13 09:30

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: היום ה-13 בספטמבר 2018, ד' בתשרי תשע"ט.

אלי אלאלוף: טי"ת זה טוב.

אלי אלאלוף: רק טוב לעם ישראל ולכל תושבי המדינה.

אלי אלאלוף: השעה 09:35, אנחנו אמורים לדבר על הצעת תקנות לביטוח הלאומי לילד נכה.

אלי אלאלוף: מי מטעם הביטוח הלאומי, בבקשה.

רועי קרת: בוקר טוב, התיקון שאנחנו מביאים פה הוא סמנטי בלבד, בעקבות פניות של ציבור של מבוטחים, הורים לילדים, שלא הבינו למה ההגדרות משתמשות במונח "השגחה" כדי לתאר את הרמה הנמוכה יותר של הזכאות ובמונח "נוכחות" כדי לתאר את הרמה הגבוהה יותר במדרג הזכאות.

רועי קרת: היום המילים בהגדרות הן "השגחה קבועה" או "נוכחות קבועה", ואכן זה לא תמיד ברור, ולא ראינו מקום להתעסק עם השאלות האלה.

רועי קרת: אנחנו מבקשים בהגדרות – אני מדגיש שוב, זה סמנטי בלבד, זה רק לשנות את השם של ההגדרה, זה לא משפיע על התוצאה.

רועי קרת: במקום שזה ייקרא "השגחה קבועה" ו"נוכחות קבועה" – להשתמש במילה "השגחה" לשתי ההגדרות באופן שיבהיר את המדרג.

רועי קרת: הרמה הנמוכה תהיה "השגחה חלקית" והרמה הגבוהה תהיה "השגחה מלאה".

רועי קרת: זה מבטא בצורה יותר טובה את ההבדל בין הזכאות ל-50% גמלה ובין 100% גמלה.

אלי אלאלוף: כל שאר התנאים נשארים כפי שהם?

רועי קרת: התנאים נשארים כמו שהם.

רועי קרת: לא נגענו בתוכן של ההגדרה אלא רק בשם של ההגדרה.

אלי אלאלוף: האם מישהו רוצה להתייחס?

אלי אלאלוף: היות שקיבלתי שיעור פרטי כמה שניות לפני כן וכפי שגם הסבירה לי היועצת המשפטית שלנו, אני מרגיש נוח עם הבקשה שלכם לעשות את השינוי.

אלי אלאלוף: זה לא סמנטי, זה לפנות לציבור בצורה מובנת.

אלי אלאלוף: זה הרבה יותר חשוב מסמנטיקה.

אלי אלאלוף: את זה תשאירו לאוניברסיטאות או לאקדמיה, שעוד לא מצאה שם עברי לעצמה.

אלי אלאלוף: אם כבר, זו פנייה טובה יותר, מובנת יותר לציבור שאמור לקבל את השירות.

אלי אלאלוף: כדאי שתתייחסו לנקודה הזאת בהתאם לזה.

אלי אלאלוף: אפשר לקרוא?

אלי אלאלוף: בבקשה.

נעה בן שבת: תקנות הביטוח הלאומי (ילד נכה) (תיקון מס' 2), התשע"ט-2018 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 222 ו-400 לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולח התשנ"ה-1995 (להלן – החוק), לאחר שנועצתי במועצת המוסד לפי סעיף 12 לחוק, ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: תיקון תקנה 1

נעה בן שבת: בהגדרה ״ילד הזקוק להשגחה קבועה של הזולת״, במקום ״קבועה״ יבוא ״חלקית״.

נעה בן שבת: תיקון תקנה 2

נעה בן שבת: תיקון התוספת הראשונה

נעה בן שבת: תיקון התוספת השנייה

נעה בן שבת: אנחנו רואים שכל מה שמדובר שהופך להיות השגחה חלקית זה המדרג הנמוך יותר, ומה שהופך להיות השגחה מלאה זה מה שהיה קודם "נוכחות קבועה" והופך להיות "השגחה מלאה", והוא הרמה הגבוהה יותר של הגמלה בהתאמה.

אלי אלאלוף: אחת השאלות שלא קיבלתי עליה תשובות בדיון המקדים זה היה הגיל.

אלי אלאלוף: בדרך כלל ילד כזה הוא בחינוך מיוחד עד גיל 21.

אלי אלאלוף: למה ההשגחה עד גיל 18 בלבד?

לימור לוריא: 18 ושלושה חודשים.

לימור לוריא: בגיל 18 ושלושה חודשים הילד יקבל קצבת נכות כללית.

לימור לוריא: מתחת גיל 18 ושלושה חודשים הקצבה משולמת להורה בגין העומס הטיפולי שמוטל עליו בגין הטיפול בילד.

לימור לוריא: בגיל 18 ושלושה חודשים הקצבה עוברת להשתלם לילד שהפך להיות בוגר.

לימור לוריא: כל עוד שהוא נמצא בחינוך המיוחד בוודאי הוא יקבל קצבה מלאה עד גיל 21, ואחר-כך בהתאם לכושר ההשתכרות שלו.

אלי אלאלוף: האם הוא יכול לנהל לעצמו את הקצבה?

לימור לוריא: זו שאלה מצוינת.

לימור לוריא: במקרים שהרופא בוועדה מתרשם שהבוגר לא מסוגל לנהל את ענייניו ממנים את אחד ההורים או בן משפחה אחר בהתאם לחוות-הדעת של עובדת השיקום שלנו, זה נקרא "מינוי מקבל גמלה".

נעה בן שבת: במעבר מקצבת ילד נכה לקצבת נכות הוא צריך לעבור גם קביעה של אחוזי נכות - - -

לימור לוריא: אז נקבעים לו אחוזי הנכות הרפואית, אובדן כושר עבודה ולפעמים הם זכאים גם לקצבת שירותים מיוחדים.

עמיחי תמיר: האם אני מבין נכון, שאותו ילד נכה יעבור את כל ההליכים החדשים כמבוגר?

לימור לוריא: הוא לא חייב לעבור את הכול, כלומר, להגיע לוועדה.

לימור לוריא: הרבה פעמים מסתמכים על המסמכים הרפואיים או לפעמים יש אבחון על עיכוב שכלי התפתחותי.

לימור לוריא: אין טעם לזמן שוב פעם אלא מסתמכים על המסמכים ועל המידע הרפואי שיש בתיק ומקבלים החלטה על סמך המקרים, אבל זה נכון מה שאמרה היועצת המשפטית, שבעוד שבילד נכה אין דבר כזה לתבוע אחוזים רפואיים לילדים, כשהם הופכים להיות בוגרים קובעים להם אחוזים רפואיים.

אלי אלאלוף: האם זה נראה לכם מספיק שרופא של הוועדה יקבע שיש תפקוד הולם או אין תפקוד הולם של הילד בגיל 18 בשיחה בפגישה אחת?

לימור לוריא: לעניין של מינוי מקבל גמלה, אדוני היושב-ראש?

אלי אלאלוף: כן.

לימור לוריא: זו שאלה מצוינת.

לימור לוריא: עכשיו כל הנושא של מינוי מקבל גמלה או מישהו שלוקחים ממנו את זכות ההחלטה לנהל את ענייניו הכספיים, קודם כול שומעים את הילד שהופך להיות בוגר, מדברים עם האדם עם המוגבלות.

לימור לוריא: עכשיו אנחנו נערכים שיהיה סוג של "שימוע", ששואלים אותו אם זה בסדר.

לימור לוריא: הוא יכול לערער על ההחלטה הזאת, זה לא שאנחנו קובעים שהוא לא יקבל את הקצבה לידיו ונגמר הסיפור.

לימור לוריא: יש באפשרותו לערער על זה אם הוא לא מסכים.

עמיחי תמיר: אנחנו כמובן בעד להקל על כל הפרוצדורה, ומי כמוני מכיר את ההתנהלות של הוועדות הרפואיות, אבל אנחנו מבקשים לתת פרק זמן מסוים שלא תהיה שום פגיעה בילד הנכה, ואחר-כך הוועדה תעבור, ואם זה מקובל עליכם, כמובן אשמח מאוד.

אלי אלאלוף: אני רוצה לחזור לדיון הזה.

אלי אלאלוף: תפקיד ההורה חשוב מאוד פה.

אלי אלאלוף: אי-אפשר לשחרר את ההורה שישב בצד או יהיה פתאום ניטרלי מהיום להיום.

אלי אלאלוף: אני חושב שגם חוות-דעתו חשובה מאוד.

אלי אלאלוף: כדאי שבוועדות או בנהלים של הוועדות תציינו את זה.

אלי אלאלוף: אני רואה את זה במשפחה שלי, אני רואה את התפקיד.

אלי אלאלוף: הילד מתקרב לגיל העצמאות, לגיל 18, אי-אפשר לצערי לתת לו מה שהוא היה רוצה שיהיה בחוק, אבל לשחרר את ההורים זה ממש לא אחראי.

אלי אלאלוף: אני לא סומך, עם כל העומס של התיקים בוועדות, שהרופא בשיחה אחת יגיד אם הוא מתאים או לא מתאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה משך השיחה?

אלי אלאלוף: ודאי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה דקות ספורות.

לימור לוריא: אני אתן ברשותך נתונים.

לימור לוריא: יש לנו סדר גודל של 250,000 מקבלי קצבת נכות כללית, כ-40,000 מהם זה אנשים שנקבע שהם לא מסוגלים לנהל את כספי הקצבה בכוחות עצמם, ומתוך 40,000 סדר גודל של 38,000 יהיו ההורים או בני משפחה.

לימור לוריא: זה דבר ראשון.

לימור לוריא: דבר שני, הרופא כשהוא קובע את זה, ברובם זה או מקרים של לקות נפשית או עיכוב שכלי התפתחותי, ובמקרים האלה מסתמכים על הרופא המטפל, על חוות הדעת שלו.

לימור לוריא: זה לא שיחה של רבע שעה שעל בסיסה זה יוחלט.

נעה בן שבת: אם אנחנו כבר בענייני מינוח, אולי בתוספת השנייה, כשאנחנו מגדירים ילד עם ליקוי מיוחד ואומרים שהוא ילד הזקוק להשגחה מלאה עכשיו, לפי הנוסח החדש, שם אנחנו אומרים שלדעת הרופא, בשל ליקוי רפואי חמור, מחלה כרונית קשה, הפרעת התנהגות חמורה או פיגור שכלי, בינוני, חמור או קשה, ואולי נתקן את זה כבר למוגבלות שכלית התפתחותית ברמה בינונית, חמורה או קשה.

לימור לוריא: אני אשמח.

לימור לוריא: אנחנו נשמח, זו הזדמנות מצוינת.

אלי אלאלוף: לרשום את זה?

רועי קרת: אם יש פיגור בעוד מקום, לא בדקתי, צריך לשנות בכול.

אלי אלאלוף: בכל מקום, איפה שנמצא צורך לתיקון, נדרוש את התיקון.

אלי אלאלוף: עוד מישהו רוצה?

אלי אלאלוף: אם כך, הגעת, חבר הכנסת חאג' יחיא, בדיוק בזמן להצביע.

אלי אלאלוף: מי בעד?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד התקנות – פה אחד

אלי אלאלוף: עבר פה אחד, הפעם לא של אדם אחד.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: ניפש בעוד שבע דקות לדיון הבא.