ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 184, 2018-07-10 11:15

אורי מקלב: בוקר טוב, שלום וברכה.

אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח את ועדת המדע והטכנולוגיה, היום ה-7.10.2018, צריך להתחיל בתאריך העברי, כ"ז בתמוז, התשע"ח.

אורי מקלב: אנחנו דנים היום בשתי הצעות חוק, הצעת חוק פנייה לגופים ציבוריים באמצעי קשר דיגיטליים, התשע"ח-2018, פרטי ועוד פרטי.

אורי מקלב: את החוק מוביל חבר הכנסת דוד ביטן, אתה מוביל שורה של חברי כנסת, שתי הצעות חוק שהצמדנו, אבל יש לנו עוד הצעת חוק של חברת הכנסת סתיו שפיר, גם אנוכי ועוד רשימה של חברי כנסת, שיכול להיות שהיא אפילו ותיקה יותר, יכול להיות, אבל שלא התקדמה.

אורי מקלב: אנחנו היום רוצים למזג את הצעת החוק הזו.

אורי מקלב: דיברה איתי חברת הכנסת סתיו שפיר, שמנהלת ועדה בזמן הזה, היא מסכימה ומבקשת.

אורי מקלב: אז אם אנחנו כולנו מסכימים, אני מעמיד את זה להצבעה ולאישור הוועדה.

אייל לב ארי: צריך אישור בוועדת הכנסת, אבל - - -

אורי מקלב: אבל להניע את התהליך של אישור ועדת הכנסת אנחנו מאשרים את זה כאן בוועדה, להצמיד את שתי הצעות החוק שכרגע דיברנו בהן.

אורי מקלב: אנחנו מצביעים ופה אחד אנחנו מאשרים את המיזוג של הצעות החוק.

אורי מקלב: בעד – רוב

אורי מקלב: נמנעים – אין

אורי מקלב: עכשיו נגיע לחוק עצמו.

אורי מקלב: במילה אחת רק, יש עוד חוקים כאלה, אבל לא רבים החוקים שהם לכאורה נראים בעינינו גם פשוטים שכמעט כבר יש להם זקן לבן ומתמשכים הרבה זמן בניסיונות שלנו להגיע להבנות והסכמות.

אורי מקלב: הצעת החוק הזו באמת עברה טלטולים רבים שלא כדין ואנחנו צריכים להתנצל בפניה על מה שהיא סובלת איתנו, הצעת החוק הזו.

אורי מקלב: אנחנו מתנצלים, אבל אנחנו היום רוצים באמת להגיע לשלב הסיום, אנחנו רוצים להתכנס לסיום ואני חושב, ממה שידוע לי, ובאווירה הזאת ובכוונה הזאת אנחנו רוצים להגיע להתכנסות.

אורי מקלב: הדיונים הפילוסופיים וכל הדברים, אנחנו כבר אחרי זה, אנחנו עכשיו רק רוצים להקריא את הצעת החוק ואם יש למישהו הערות, נשמע אותן בקשב רב ונתקדם הלאה.

שרן השכל: אני רק רציתי - - -

אורי מקלב: את רוצה להגיד מילה אחת, בבקשה.

אורי מקלב: חברת הכנסת שרן השכל, בבקשה.

שרן השכל: שלום, בוקר טוב לכולם.

שרן השכל: החוק הזה הוא חוק שבאמת עבדנו עליו תקופה די ארוכה עם הרבה מאוד התנגדויות, אבל בתוך החוק הזה חסרים כמה מוסדות שלצערי עדיין לא התקדמו והתפתחו לעידן האי מייל ועדיין תקועים בעידן הפקס.

שרן השכל: הגופים האלה, שעליהם דיברנו גם בהצעת החוק המקורית שלי, לפני שמיזגנו אותן, הם למעשה קופות החולים, הבנקים וחברות הביטוח.

שרן השכל: אני מבינה במובן מסוים את הבנקים ואת חברות הביטוח, שהם באמת חברות לחלוטין פרטיות, פה כמובן אם יש נכונות לבוא ולשנות את זה, וגם ישבנו והבנו שמשנים את החקיקה לגבי כמה טפסים שמותר או אסור לשלוח במייל, גם זה משתנה, אבל אני חושבת ש - - -

אורי מקלב: לא, קופת החולים נמצאת בזה.

שרן השכל: קופות החולים, כרגע הם לא נמצאים בפנים.

אורי מקלב: קופות החולים נמצאות.

אורי מקלב: מה שלא נמצא זה - - -

שרן השכל: כי ממה שאנחנו קיבלנו בעצם הוציאו את זה.

אורי מקלב: גם חברות ממשלתיות נמצאות, תאגידים ציבוריים, גופים ציבוריים אנחנו קוראים לזה, כמו חברות חשמל - - -

דוד ביטן: כולם בפנים, רק הפרטי לא.

שרן השכל: אוקיי, כי פנו אליי ואמרו לי שמוציאים את קופות החולים משם.

אורי מקלב: לא, רק הפרטי.

אורי מקלב: החברות הציבוריות גם נמצאות.

שרן השכל: מה שיצא זה בעצם רק הבנקים וחברות הביטוח?

אורי מקלב: כן.

שרן השכל: אוקיי, בסדר.

אורי מקלב: בחלק מהם זה גם פחות רלוונטי, הם כבר עובדים ככה.

אורי מקלב: במבחן המציאות לא שם הבעיה.

אורי מקלב: אני לא חושב שיש היום, לא חברות ביטוח - - -

דוד ביטן: הבנקים עובדים בפקסים, אבל לא משנה.

שרן השכל: זה תלוי, חלק מהבנקים וחברות הביטוח - - -

אורי מקלב: אבל מול אפליקציה.

שרן השכל: אורי, חלק מהבנקים וחברות הביטוח, כשאני הייתי צריכה למשל לעשות משהו, אמרו שהחוק מחייב אותם, לא מאפשר להם בעצם להשתמש במיילים והם - - -

אורי מקלב: בשביל זה כאן נזהרנו בעניין הזה.

אורי מקלב: כאן אנחנו נזהרים, אנחנו ערים לכך שלא יבואו ויגידו - - -

שרן השכל: אז הייתי רוצה לשמוע האם יש עדיין איזה שהן מגבלות חוקיות, ואם לא, שהבנקים וחברות הביטוח לא ישתמשו בתירוץ הזה שהחוק לא מאפשר להם.

אורי מקלב: אז זה אולי נצטרך חוות דעת נפרדת בעניין הזה.

אורי מקלב: שלא נתעכב בעניין הזה, גם לא הזמנו אותם, אני חושב.

אורי מקלב: הם נמצאים פה?

אורי מקלב: לא יודע - - - להגיד על זה, אבל אנחנו בהצעת החוק הזו כן שמנו לב שלא יהיה מצב כזה שיהיה חייב גם פקסים וגם מייל.

אורי מקלב: נזהרנו בעניין הזה, יש לך איזה הערה.

אייל לב ארי: לא, בעצם - - -

אורי מקלב: זה לא בא לפסול, אבל לא שיהיה חייב.

דוד ביטן: זה תוספת לקיים.

אורי מקלב: אבל לא יהיה חייב.

אורי מקלב: אם השתמשת במייל אתה לא חייב גם להשאיר פקס עכשיו.

דוד ביטן: לא, נכון, אם מישהו פנה בפקס, מותר לו לפנות.

שרן השכל: לפנות כן, אבל בכל מקום שמבקשים להשתמש בפקס, שתהיה חובה גם לתת אפשרות של שימוש במייל.

אייל לב ארי: יש, יש.

אייל לב ארי: סעיף 2.

אורי מקלב: זאת אומרת זה תוספת ולא בא לגרוע.

דוד ביטן: - - - רוצים לכתוב מכתב ורוצים - - - מה שהם יכולים לעשות עד היום הם יכולים להמשיך לעשות.

אורי מקלב: זאת אומרת אם משרד יגיד 'אני לא מאפשר דרך פקס, רק דרך מייל'?

דוד ביטן: לא, דיברנו על זה, אני לא יודע אם כתבנו את זה.

דוד ביטן: תכלס, מה שעד היום יש הוא יכול להשתמש.

אייל לב ארי: בנוסף החוק הזה בעצם בא להוסיף, הוא לא בא לגרוע מאמצעי הקשר, הוא בא ואומר שהגוף הציבורי גם יאפשר לאדם לפנות אליו באמצעי קשר דיגיטלי ומה ההגדרה של אמצעי קשר דיגיטלי.

אייל לב ארי: הוא כן מאפשר לגוף הציבורי להחליט בשיקולים, אם זה על פי הדין, או מהטעמים המיוחדים שהוא פרסם בנוהל, למה לא לאפשר בעצם את אמצעי הקשר הדיגיטלי.

אייל לב ארי: אבל הכלל הוא שהוא מאפשר גם אמצעי קשר דיגיטלי בנוסף לאמצעי הקשר הקיימים.

אורי מקלב: אני אסכם את מה שאת אומרת.

אורי מקלב: אנחנו באמת רואים חשיבות גדולה, זה היה צריך להיות מאושר בהרחבה שלו, אבל בהסכמות שהגענו הגענו עד הגופים הפרטיים.

שרן השכל: וקופות החולים.

אורי מקלב: וקופות החולים וגופים ציבוריים וחברות ממשלתיות, כולם נמצאים, רק הגופים הפרטיים, לשם לא הגענו.

אורי מקלב: זאת אומרת זה לא מעכב וזה לא לא מאפשר להגיש הצעת חוק נוספת.

אורי מקלב: אנחנו היום כבר מיומנים, נוכל להניע את זה הרבה יותר מהר.

אורי מקלב: זה יהיה יותר מהר, יכול להיות, אם עכשיו נתעכב בגלל זה.

אורי מקלב: אז אנחנו עכשיו מעדיפים ציפור אחת, ציפור גדולה וציפור חשובה מאוד, שזה הממשלה והמגזר הציבורי, ככל שאמרנו כאן, שאנחנו נתקדם איתו, על זה יש הסכמות, שאר הדברים, אנחנו נראה דרכים, כולל מה שאת אמרת, אולי חוות דעת, האם זה נכון שמחויבים או לא מחויבים, הדברים האלה, אבל לא נבקש עכשיו דיון בחלק המשפטי בעניין.

אורי מקלב: ואם ככה, אם על דברי הפתיחה אין למישהו להעיר אנחנו נעבור עכשיו להקראה עצמה ונתחיל, ברשותך, עורך דין אייל לב ארי, סעיף סעיף ונבקש התייחסויות.

אייל לב ארי: הצעת חוק פנייה לגופים ציבוריים באמצעי קשר דיגיטליים, התשע"ח-2018

אייל לב ארי: "אמצעי קשר דיגיטלי" – אמצעי טכנולוגי שבחר גוף ציבורי, המאפשר לציבור לפנות לאותו גוף מכל מקום, באמצעות האינטרנט, לרבות באמצעות דואר אלקטרוני, וכן לצרף לפנייתו קבצים; "גוף ציבורי" – גוף שנותן שירות לציבור, המנוי בתוספת; "השר" – ראש הממשלה או שר אחר שהממשלה קבעה לעניין חוק זה.

אורי מקלב: בבקשה, שם ותפקיד.

דרור פייטלסון: דרור פייטלסון, אני סתם אזרח.

אורי מקלב: אתה רוצה להתייחס?

דרור פייטלסון: ספציפית לשתי מילים.

דרור פייטלסון: אני רוצה להפנות את תשומת הלב שאתם, לדעתי בחכמה, אומרים 'אמצעי קשר דיגיטלי' באופן כללי לחלוטין, לא אומרים דווקא באמצעות הווייב או באמצעות אי מייל או באמצעות דברים כאלה, כי אי אפשר לדעת כל מה שיהיה, לעומת זאת בגוף ציבורי אתם אומרים 'המנוי בתוספת' ויש רשימה מאוד מפורטת ואני מבין שעליה היו הרבה ויכוחים.

דרור פייטלסון: הייתי מציע שלגבי גוף ציבורי תכתבו 'כולל המנויים בתוספת', כדי - - -

דוד ביטן: לא, שאפשר להכניס?

דוד ביטן: זה רשימה פתוחה.

דרור פייטלסון: אז שזה יהיה ציבורי, כלומר ברור שזה ציבורי.

דוד ביטן: בתוספת יש כמעט את כל הגופים הציבוריים שהעלינו על הדעת, כולל דברים חדשים.

דרור פייטלסון: נכון, זו בדיוק הנקודה, זה מה שהעליתם על הדעת, ועם כל הכבוד ליושבים בחדר אני בא מהנושא של הנדסת תוכנה, אני יודע שאף פעם לא מעלים על הדעת מראש את הכול, תמיד יש - - -

אורי מקלב: אבל זה ההבדל בין הנדסת תוכנה לבין חוק, שאני לא יכול לעשות את זה, בגלל שאז אני משאיר את זה פתוח ואז זו בעיה.

אורי מקלב: בבקשה, רועי גולדשמידט.

רועי גולדשמידט: רועי גולדשמידט, מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

רועי גולדשמידט: אמצעי קשר דיגיטלי יכול להיות גם באמצעות טופס באתר?

רועי גולדשמידט: כלומר זה לבחירת הגוף עצמו באיזה אמצעי?

אייל לב ארי: כן.

אורי מקלב: מה אתה מתכוון?

דוד ביטן: תסביר לנו, אנחנו לא מומחים לדברים האלה.

רועי גולדשמידט: אני מתכוון שכעיקרון יש פורמטים שאתרים מאפשרים למלא טופס בתוך האתר עצמו ויש אפשרות לשלוח דואר אלקטרוני.

רועי גולדשמידט: חלק מהאנשים יכולים להעדיף אופציה כזו, חלק יכולים להעדיף אופציה אחרת ובאופן עקרוני אני חושב, צריך לבדוק את זה, אבל אני חושב שיותר נוח למשתמש מצוי להשתמש בדואר אלקטרוני ולא בפורמט של האתר עצמו.

רועי גולדשמידט: לכן השאלה אם נותנים לגוף הציבורי לבחור באיזה אמצעי או שצריך להגיד 'לרבות', לתת יותר מאפשרות אחת.

אורי מקלב: כל האמצעים?

רועי גולדשמידט: לא יודע אם כל האמצעים, אבל - - -

קריאה: אמצעי שהוא בוחר.

אורי מקלב: לא, רועי אומר שלא תצמצם.

קריאה: אמצעי שהגוף בוחר.

אורי מקלב: זאת אומרת הוא יכול לעשות בצורה המצומצמת יותר, לא בהגשת טופס או משלוח טופס, אלא להכניס את הפרטים בתוך הטופס הזה.

דוד ביטן: כן, אבל - - - שאפשר לשלוח אי-מייל פשוט.

אורי מקלב: אז הוא אומר שהאי מייל המודרני היום זה בעצם האי-מייל מוכן ואתה מכניס לתוכו את - - -

רועי גולדשמידט: לא, אני חושב שדואר אלקטרוני, אי מייל, יותר נוח מאשר טופס באתר עצמו.

אורי מקלב: אמרנו מודרני, מה מודרני יותר?

רועי גולדשמידט: מודרני?

רועי גולדשמידט: אני לא יודע.

אורי מקלב: מה מודרני ומתפתח?

אורי מקלב: היום עובדים על טופס - - -

אייל לב ארי: האמצעי הטכנולוגי שהגוף הציבורי בחר מאפשר לפנות אליו גם באמצעות האינטרנט, לרבות באמצעות דואר אלקטרוני.

דוד ביטן: אבל למה רק מה שהוא בחר?

דוד ביטן: אני לא מבין את זה.

אייל לב ארי: כי בעצם יכול להיות לנו מגוון של פניות.

דוד ביטן: כן, אז אי מייל זה הדבר הכי פשוט.

אייל לב ארי: נכון, יכול להיות שיהיו פניות שהאי מייל באמת יספק, שזה ברמת בירור אינפורמטיבית לפעמים פשוטה, יכולות להיות פניות שיצריכו אולי כמו באמת מילוי טפסים, יצריכו גם זיהוי או אמצעים אחרים שאי מייל לא יאפשר.

דוד ביטן: לא, אולי תכתוב כך, אמצעי טכנולוגי - - - בסדר, אם בחרו באמצעי מיוחד, אין בעיה, אבל אם לא בחרו, אז זה אי מייל רגיל.

אורי מקלב: לא, אבל השאלה אם בחרו משהו אחר ודרך אי מייל לא תוכל, זאת השאלה.

אורי מקלב: השאלה אם אתה מבקש שאי מייל יהיה קודם כל ברירת המחדל, קודם כל הוא יהיה קבוע.

אורי מקלב: אתה יכול להוסיף עוד דברים, אתה תמיד יכול, השאלה היא כאן יותר אם המייל הזה צריך להיות קבוע, זה חייב להיות.

אורי מקלב: אתה יכול להוסיף עוד, אף אחד לא מפריע לך.

אורי מקלב: מה שרועי מזכיר, לפי מה שכתוב פה אפשר - - -

דוד ביטן: - - - מה שהוא בחר.

אורי מקלב: מה שהוא בחר והוא יכול להגיד שאי מייל לא.

אורי מקלב: זאת אומרת - - - אומר 'לא, אני לא נותן אי מייל, אני נותן רק משהו אחר, טופס בתוך האתר'.

דוד ביטן: זה בעייתי.

דוד ביטן: צריך לנסח את זה בצורה כזו שאפשר אמצעי שהגוף בחר ו/או משהו ש - - - שאי מייל גם ניתן לעשות.

אורי מקלב: אני אתן התייחסויות.

אורי מקלב: אני אתחיל מכאן ואני אעשה איזה סבב.

אורי מקלב: בבקשה, שם ותפקיד.

עמית יוסוב עמיר: שלום, עמית יוסוב עמיר מרשות התקשוב הממשלתי, הלשכה המשפטית.

עמית יוסוב עמיר: אנחנו ביקשנו שהנוסח יאפשר בחירה לגוף הציבורי מאחר שככלל אי מייל הוא אמצעי יחסית פרימיטיבי בתחום הקשר הדיגיטלי בין הציבור לאזרחים ויש מקרים שבהם זה לא יהיה האמצעי המועדף.

עמית יוסוב עמיר: למשל, כמו שצוין, בגלל דרישת הזדהות, אולי כי צריך לצרף קבצים, אולי כי צריך למלא שדות מסוימים.

דוד ביטן: זה כמו עם ויזה לארצות הברית, שצריך לקחת לו 400 דולר כדי לכתוב את זה?

דוד ביטן: בוא - - -

עמית יוסוב עמיר: לא, אנחנו מנסים לנסח את הדברים כמה שיותר פשוטים, אבל אם אנחנו מחייבים מראש לאפשר דוא"ל, לפעמים עלולות להיות - - -

אורי מקלב: אוקיי, אחר כך בעוד שנה-שנתיים יכול להיות - - -

עמית יוסוב עמיר: רק עוד שיקול אחד, שהוא חשוב בעינינו, טופס מקוון מאפשר מעקב אחר הפניות בעוד שמשלוח דואר אלקטרוני הוא - - -

דוד ביטן: אני לא מוכן שיעשו כזה מסובך שבשביל לשלוח את זה אני צריך לקחת - - -

אורי מקלב: אוקיי, התייחסות.

אורי מקלב: כמה שהוא מיושן, המייל, עדיין הוא יותר מהפקס.

אורי מקלב: זה נכון, כשתראו כמה אנחנו מתקנים בחקיקה - - -

דוד ביטן: לא - - - לא משהו מסובך.

עמית יוסוב עמיר: לכן סוכם על נוסח שאומר 'לרבות מייל', אבל לפעמים אפשר לעשות טופס מאוד פשוט.

דוד ביטן: אין לי בעיה.

דוד ביטן: תעשה פשוט אין בעיה, אל תעשה לי כמו בוויזה שאני בחיים לא אוכל למלא את זה.

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: חבר הכנסת דוד ביטן, בוא נשמע את ההתייחסויות ונראה.

דוד ביטן: אני לא יכול למלא.

דוד ביטן: צריך להביא מישהו מיוחד שימלא לך את זה.

אורי מקלב: הדעה שלך ברורה ומובנת ואתה מסתכל בעיני אנשים והם מסתכלים בעיני המשרד.

דוד ביטן: נכון.

אורי מקלב: אנחנו מבינים את ההבדל.

אורי מקלב: בוא נשמע את ההתייחסויות ונראה.

אורי מקלב: בבקשה.

ישראל גולדנברג: ישראל גולדנברג, שירותי בריאות כללית.

ישראל גולדנברג: אני מזכיר לוועדה שדנו גם בנושא של מידע רפואי והשימוש בדואר אלקטרוני בעייתי בנושא של מידע רפואי, כולל נושא ההזדהות, וזאת הסיבה שרצינו אנחנו לפחות - - -

אורי מקלב: אבל לכם יש החרגה.

ישראל גולדנברג: אז אני אומר, אם נסגור עוד פעם את העניין - - -

אורי מקלב: אנחנו יודעים ולכן מסיבות שלכם אפשרנו לכם את זה.

אורי מקלב: הלאה.

אורי מקלב: בבקשה.

מיכל שיק הר-טוב: אני רק הערה קטנה.

מיכל שיק הר-טוב: עורכת דין מיכל שיק הר-טוב, יועצת משפטית של עמותת נגישות ישראל.

מיכל שיק הר-טוב: אני מברכת, אני לא כל כך קשורה לדיון, אבל אני אתן זווית קצת אחרת.

מיכל שיק הר-טוב: פשוט ציינתם אמצעי טכנולוגי שבחר גוף ציבורי, אני חייבת להגיד שתקנות נגישות השירות התקדמו הרבה עבור אנשים עם מוגבלות והייתי שמחה שיהיה כתוב אמצעי טכנולוגי שיאפשר נגישות ככל שניתן, משום שאנחנו יודעים שיש כל מיני אמצעים טכנולוגיים ותשתיות שלא מאפשרות נגישות, לא מאפשרות לאדם עיוור עם תוכנת - - -

אורי מקלב: אבל חוק הנגישות גובר.

אורי מקלב: איפה שאת כותבת טכנולוגי, אם הנגישות גוברת על כל - - -

מיכל שיק הר-טוב: אבל יש פטורים.

מיכל שיק הר-טוב: יש פטור טכנולוגי בנגישות שירות.

מיכל שיק הר-טוב: בתקנה 35 יש פטור טכנולוגי.

מיכל שיק הר-טוב: מה שקורה היום, אייל, זה שיש כל מיני אמצעים טכנולוגיים, כל מיני מפתחים שלא לקחו בחשבון את הפרמטר של נגישות, הם מקבלים פטור טכנולוגי לשלוש שנים וחבל ש - - - ככל שניתן, אני לא אומרת לחייב מראש, אלא לאפשר ככל שניתן שתהיה נגישות.

אייל לב ארי: אז אני אגיד.

אייל לב ארי: אל"ף, כמו שאמרת זה פטור טכנולוגי שהוא מוגבל בזמן, הוא יכול להתחדש - - -

מיכל שיק הר-טוב: שש שנים, הרבה זמן.

אייל לב ארי: אבל הוא מוגבל בזמן.

אייל לב ארי: אני לא חושב שבמקרה הזה החוק אמור לבוא ולתת את המסעף הנגיש והנגישות כשבעצם תקנות שירות אמורות לתת את העניין הזה.

אייל לב ארי: החוק הוא יותר כללי, ברור שתקנות נגישות השירות יחולו בכל מצב שהוא.

אורי מקלב: אוקיי, בבקשה.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני, שם ותפקיד.

יוסף פולסקי: יוסף פולסקי, המוסד לביטוח לאומי.

יוסף פולסקי: כפי שעמית אמר, צריך לזכור על איזה היקפים אנחנו מדברים, אנחנו מדברים על כל האזרחים למעשה במדינה מבחינת המוסד לביטוח לאומי וכאשר אתה נותן כתובת אי מייל זה מגיע לכתובת מסוימת.

יוסף פולסקי: בשביל שיהיה מעקב רלוונטי של כל המערכת זה בלתי אפשרי באי מיילים ולכן כאשר אדם היום מזין את הפנייה שלו בביטוח לאומי זה באופן אוטומטי מגיע למקום הנכון שמטפלים בו באמת והאי מייל פשוט יסכל את העניין הזה מבחינתנו.

דוד ביטן: אמרנו פשוט, לא התייחסנו לאי מייל או לא אי מייל.

שרן השכל: כן, כתוב פה באמצעות אינטרנט, לרבות באמצעות דואר אלקטרוני.

אורי מקלב: הם עומדים בזה, אבל הם רוצים שלא יהיה חייב דווקא - - -

דוד ביטן: לא, אז כתבנו רק את המילה פשוט.

דוד ביטן: לא יודע, שלא ימציאו לנו משהו שאי אפשר יהיה לעשות אותו.

דוד ביטן: לא אמרנו אי מייל חובה.

שרן השכל: הדבר היחיד שאני חושבת שכן צריך להוסיף הוא באמת לכתוב בצורה ברורה, כתוב שכל גוף יאפשר לכל אדם לפנות באמצעי קשר דיגיטלי, חשוב לי שיהיה סעיף שיהיה כתוב בצורה ברורה, בכל מקום שבו יש צורך בשליחת מסמכים דרך פקס יאפשרו גם דרך האמצעי האלקטרוני וזה לא כתוב.

שרן השכל: כתוב פה, בעצם הפנייה אליהם, אבל המסמכים היום, למשל טופסי 17 שמבקשים מאיתנו רק דרך פקס, שיהיה ברור שבכל מקום שבו הם דורשים העברת מסמכים מהאזרח לגוף הזה דרך פקס יאופשר גם כן דרך אמצעי דיגיטלי.

אייל לב ארי: זה מה שכתוב, זה הכלל.

שרן השכל: איפה?

אייל לב ארי: זה הכלל, גוף ציבורי יאפשר לכל אדם לפנות אליו באמצעי קשר דיגיטלי ואמצעי קשר דיגיטלי זה - - -

שרן השכל: אבל לפנות אליו, הם יכולים להגיד זה רק פניית ציבור, זה לא - - -

אורי מקלב: שרן, אנחנו עדיין לא בסעיף 2.

שרן השכל: כן, זה ב-2(א).

אורי מקלב: עוד לא קראנו את זה.

אורי מקלב: נעשה את זה.

אורי מקלב: תראי איפה אנחנו נמצאים, אנחנו עדיין בסעיף הגדרות.

דוד ביטן: עוברים סעיף סעיף, נותנים הערות על ה - - -

שרן השכל: טוב, בסדר.

אורי מקלב: בבקשה, אחרי ביטוח לאומי עוד מישהו שביקש.

אורי מקלב: את לא ביקשת, גברתי?

אילה ויינשטיין: אני הבנתי שאין כוונה לשנות את ההגדרה, אז - - -

אורי מקלב: תגידי את הדברים, אני לא יודע מה הכוונה.

אורי מקלב: איך את יודעת מה הכוונה שלנו?

אילה ויינשטיין: לא, אני אומרת, ההנחה שהוצגה כאן, שבאופן יסודי אי מייל יהיה יותר נוח, לא בטוח שזה יותר יעיל לאזרח, לפעמים אדם פונה באי מייל, הוא כותב את מה שהוא חושב שרלוונטי, אבל הגוף שרוצה לטפל זקוק לעוד מידע, לעוד פרטים, בעוד שאם היה טופס מקוון עם השדות שהגוף הגדיר שהם רלוונטיים הפנייה הייתה כבר מתחילה להיות מטופלת במקום שיצטרכו לחזור אליו ולבקש ממנו עוד פרטים ואז הוא יצטרך להשלים.

אילה ויינשטיין: זה כבר נהיה עוד סחבת והאי מייל יכול ללכת לאיבוד, כמו שאמרו כאן.

אילה ויינשטיין: אני לא יודעת מאיפה ההנחה הזאת, אבל - - -

אורי מקלב: אבל אתם לא נותנים פתרון למי שלא יודע - - -

שרן השכל: בגלל זה האמצעים הדיגיטליים זה גם טופס מקוון וזה נכון.

אורי מקלב: זה גם, השאלה אם זה רק.

דוד ביטן: רק אמרנו שזה יהיה פשוט, זה הכול.

אילה ויינשטיין: זה עניין יעיל יותר.

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: אדוני, אני לא יכול לתת לך לדבר כשאתה לא ליד השולחן.

אורי מקלב: בינתיים, ניתן לך, אדוני, רשות, גם בשביל רשם הפרוטוקולים, אני חייב שזה יהיה על השולחן ועם המיקרופון ושיהיה בצורה מסודרת.

אורי מקלב: בבקשה.

יוסי אוחנה: בוקר טוב.

יוסי אוחנה: עורך דין יוסי אוחנה, מרכז השלטון המקומי.

יוסי אוחנה: ההערה שלי מתייחסת לגבי סעיף 2, אז אני אמתין בסבלנות שנגיע לסעיף.

איתמר הר אבן: בוקר טוב.

איתמר הר אבן: יש לנו רק שאלת הבהרה שהגיעה מהחברות, אני מתנצל מראש אם כבר דנתם בזה, אנחנו לא שותפנו בתהליך, זו שאלה שלא ידעתי לתת לה את התשובה.

איתמר הר אבן: מבחינת ההגדרה, האם אתם רואים את החברות הממשלתיות כולן כגוף שנותן שירות?

איתמר הר אבן: כי בהגדרה כאן זה גוף שנותן שירות לציבור, פסיק, המנוי בתוספת.

איתמר הר אבן: יש חברות ממשלתיות - - -

אורי מקלב: אתה מכיר חברה ממשלתית שלא נותנת - - -

איתמר הר אבן: יש חברות ממשלתיות שהקשר שלהן עם הציבור - - -

אורי מקלב: שלא נמצאים בתוספת?

דוד ביטן: איזה?

דוד ביטן: אולי אחת או שתיים, אבל לכל חברה ממשלתית יש גוף מסוים בתוכה שיש לו שירות.

דוד ביטן: מה שלא שירות, אז לא שירות.

איתמר הר אבן: לא, אז זהו, זה בדיוק - - -

אורי מקלב: תביא לי דוגמה.

איתמר הר אבן: בתוספת אין הגדרה, כל החברות הממשלתיות נכנסות בפנים.

איתמר הר אבן: עכשיו, יש כמובן חברות ממשלתיות שבוודאי נותנות שירות, על זה אין מחלוקת, הגדולות.

אורי מקלב: הביטחוניות.

איתמר הר אבן: אוקיי, הביטחוניות נותנות שירות לציבור?

איתמר הר אבן: זו שאלה.

אורי מקלב: מי שלא נותן לך, הוא לא חייב בגלל שהוא נקרא חברה ממשלתית, הוא צריך גם - - -

איתמר הר אבן: אין הגדרה מה נקרא שירות לציבור.

איתמר הר אבן: למעשה כל חברה יכולה להחליט בעצמה אם היא נותנת שירות לציבור ובסגמנט הזה שהיא נותנת שירות לציבור היא תהיה חייבת באפשרות.

איתמר הר אבן: זאת כוונת המשורר, מה שנקרא.

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: אני לא נכנס לשום דבר, אנחנו מדברים על חברות ממשלתיות עם אחריות - - -

איתמר הר אבן: לא, כי יש חברות שכמעט ולא נוגעות, אין להן נגיעה לציבור.

אייל לב ארי: רפאל נותנים שירות לציבור?

אייל לב ארי: אני לא מדבר על השירות ה - - -

אורי מקלב: הערכי, בוודאי.

איתמר הר אבן: רפאל נותנת שירות לציבור?

אייל לב ארי: אני שואל אותך.

אורי מקלב: תועלת הציבור, היא ודאי עושה.

אייל לב ארי: תועלת, כן.

איתמר הר אבן: השאלה מה זה ציבור והשאלה מה זה שירות.

אורי מקלב: עם ספקים יש לה התקשרות, אני מניח.

איתמר הר אבן: יש עניין של ספקים.

איתמר הר אבן: הציבור בכללותו, הרחב - - -

אורי מקלב: אם הציבור צריך משהו, יש להם אתר.

דוד ביטן: אם נגדיר הכול מה יעשו היועצים המשפטיים?

אורי מקלב: אנחנו לא צללנו לתוך הדבר הזה, אם רפאל מרגישה שהיא צריכה לתת את זה מכיוון שלא - - - אבל אם שם - - -

דוד ביטן: בטח יילכו לבית משפט עם הזמן.

דוד ביטן: כל מיני שטויות, נו אין מה - - -

אורי מקלב: טוב, סיכומים.

דוד ביטן: ברור שאם הם לא נותנים שירות אז אין.

אורי מקלב: דוד, שרן, על זה מה אנחנו מסכימים?

שרן השכל: מצביעים, כן.

אורי מקלב: לא, אני לא מצביע, אני אצביע על הכול בסוף.

דוד ביטן: המילה דיגיטלי, פשוט.

אייל לב ארי: טכנולוגי פשוט.

אורי מקלב: סעיף 2 בבקשה.

אייל לב ארי: 2.

אייל לב ארי: פנייה באמצעי קשר דיגיטלי.

אייל לב ארי: בקביעת נוהל כאמור בסעיף קטן (א) ישקול הגוף הציבורי, בין היתר, שיקולים בדבר אופן זיהוי הפונה והצורך לוודא את זהותו, הגנה על פרטיות, לרבות שמירה על סודיות רפואית והגנת סייבר.

אורי מקלב: יש מישהו שרוצה להתייחס?

שרן השכל: רק ההערה שאני אמרתי, חשוב לי שזה יהיה ברור, כי פה מהפסקה הזו יכול להשתמע שאנחנו מאפשרים פנייה, למשל לקופות חולים אנחנו מאפשרים את הפנייה דרך האי מייל, אבל כשאנחנו רוצים שישלחו לנו טופס 17 אתם עדיין חייבים לשלוח לנו טופס 17 בפקס.

שרן השכל: אז חשוב לי שאולי תיכנס איזה שהיא פסקה שיהיה כתוב שבכל מקום שבו נדרשים להמציא מסמכים לגוף הציבורי דרך פקס, יאפשרו גם דרך האמצעים הדיגיטליים.

דוד ביטן: בכל מקום בחוק?

שרן השכל: כן.

אורי מקלב: קופת חולים זו לא הדוגמה הטובה, מפני שהם מסיבות שלהם תמיד יכולים להחריג את עצמם.

שרן השכל: למה?

אורי מקלב: שאם נניח אין אבטחה במשלוח הזה.

אורי מקלב: אני לא יודע.

אורי מקלב: בואי נביא דוגמאות אחרות, למה דווקא את צריכה לקחת - - - זו אולי הדוגמה שיש לך, אבל אני לא בטוח, אנחנו נתנו - - -

שרן השכל: לא, אבל זה מיתרגם להרבה מאוד מקומות.

אורי מקלב: אבל איפה שאין החרגות, למה אנחנו צריכים להביא דווקא ממקום שהחרגנו?

אורי מקלב: ניקח את זה ממקום שלא החרגנו.

שרן השכל: קופות החולים כן מוחרגות?

אורי מקלב: לא מוחרגות בחוק, אבל מוחרגות מסיבות של סודיות רפואית שהם יכולים לא לאפשר דברים.

אורי מקלב: אני לא יודע בדיוק - - -

דוד ביטן: לא בתחום מידע רפואי.

שרן השכל: אבל לא מבקשים לתת שום מידע, זה כאשר - - -

אורי מקלב: אז זה לא מוחרג.

שרן השכל: כאשר האזרח נדרש להמציא מסמך או להעביר אליהם מסמך, לא מהקופה אל האזרח, אלא מהאזרח אל הגוף הציבורי, כאשר הוא נדרש להמציא מסמך, לא לפנות, בדרך כלל מאפשרים לו רק דרך פקס.

שרן השכל: העניין הוא שאני רוצה שתהיה פסקה שיהיה כתוב שיאפשרו את המשלוח הזה מהאזרח לגוף גם דרך אי מייל.

אורי מקלב: אבל אם קופת חולים, אני סתם אומר, אם נניח קופה אומרת שאם זה בפקס אני לא יכול להבטיח את החיסיון שלו, את הסודיות הרפואית של אותו שולח.

שרן השכל: למה הוא לא יכול?

אורי מקלב: בגלל שהוא אומר שהפקסים תלויים בקבלה שיש שם, אולי לא הפקיד - - - אני לא אומר עכשיו דווקא טופס 17.

שרן השכל: אבל זה אותו דבר מבחינת הפקסים.

אורי מקלב: אבל אנחנו לא מתווכחים מה נקרא סודיות רפואית ומה לא נקרא סודיות רפואית, זו הגדרה שאחרי זה אפשר להתווכח עליה, אנחנו אומרים שאם יש שאלה של סודיות רפואיות אנחנו מאפשרים או מצמצמים את ה - - - נניח שבקשת טופס 17 זה כל הרשומה הרפואית שלו - - -

שרן השכל: אני אתן דוגמה אחרת.

אורי מקלב: אבל, שרן, זה לא שאלה של דוגמאות, זו שאלה - - -

שרן השכל: לא, כי - - -

אורי מקלב: אני רוצה לעזור בעניין הזה.

שרן השכל: אני אסביר לך.

שרן השכל: הפנייה עצמה זו פנייה שיכולה להתפרש כפנייה לשירות לקוחות, אבל אני מגיעה, למשל למשרד התחבורה, ואני רוצה להתלונן על נהג מונית שעבר איזה שהיא עבירה ומשרד התחבורה מבקש ממני להעביר את הפנייה אך ורק בפקס, את הטופס הזה.

שרן השכל: הפנייה הזו שמבקשים ממני, זה לא בהכרח פנייה ציבורית אלא טופס שצריך להוריד מהאתר ולשלוח להם.

שרן השכל: אני אומרת שיהיה כתוב שכל מסמך או טופס שדורשים ממני הגופים הציבוריים להעביר בפקס, שתהיה אפשרות להעביר אותם גם במייל.

שרן השכל: כי אם זה לא כתוב אני יודעת שזה פשוט לא ייעשה.

אורי מקלב: הבאת דוגמה מצוינת, אני כל כך מתחבר לדוגמה שלך מכיוון שלא רק בגישה הזאת שהיא קלה יותר, זה מה שאנחנו יודעים לעשות, אלא כשאנשים באים, ולא מעט אנשים באים אליי ללשכה ומתלוננים על בעיות בתחבורה ציבורית, אני שמתי לב שבדיונים שניהלנו כאן בכנסת, בוועדת הכלכלה או במקום אחר, ואז אומרים 'בנושא הזה היו לנו כך וכך תלונות בשנה', אני אמרתי 'מה זה כך וכך תלונות?

אורי מקלב: רק מה שהיה דרכי היה הרבה יותר, אז איך אתם יכולים להגיד כך וכך?

אורי מקלב: ', מה התברר?

אורי מקלב: אנשים שולחים את זה בפקס, זה נשאר בפקס ונזרק.

אורי מקלב: כשזה מייל אז הבקרה של המייל, יש לזה בקרה יותר טובה.

אורי מקלב: זה לא רק הנגישות הקלה יותר, זה גם ברישום של - - -

שרן השכל: נכון.

שרן השכל: אני אספר לך יותר מזה - - -

אורי מקלב: ואז הם לא מעוניינים שזה יהיה במייל, כי במייל זה לסטטיסטיקה, זה אומר, היו כאן במקרה הזה הרבה יותר תלונות ואי אפשר למחוק במייל תלונה של מישהו שמגיעה.

שרן השכל: נכון, או בטופס מקוון גם.

שרן השכל: בוא אני אספר לך למה התלונות האלה לא מגיעות אליהם.

שרן השכל: אני הגשתי דרך הפקס, כי זו הייתה הדרך היחידה, תלונה על נהג מונית, הטופס הגיע אליהם, שישה חודשים לאחר מכן אני מקבלת מכתב בדואר בחזרה שאומר שאני צריכה להתייצב בתחנת משטרה שלושה חודשים לפני כן.

שרן השכל: זאת אומרת פספסתי בכלל את המועד ולא יכולתי יותר להגיש את התלונה הזאת.

שרן השכל: אתה מבין?

שרן השכל: זה איזה שהוא משחק שבסוף התלונה לא מתקבלת.

שרן השכל: לכן חשוב שיהיה כתוב, לא רק פנייה לגוף ציבורי, בכל מקום שבו נדרשת המצאת מסמך בפקס, שיאפשרו אותה באמצעי דיגיטלי.

אורי מקלב: מה כי תליני?

אורי מקלב: אם אנחנו פונים בשאילתה לשר אנחנו מקבלים אחרי שנה וגם יותר מזה, שנה לתשובה.

שרן השכל: נכון, או ליועץ המשפטי לממשלה.

אורי מקלב: אנחנו שולחים שאילתות, שנה, אנחנו מקבלים שנה אחרי זה את התשובה.

אורי מקלב: כשזה כתוב, זה לא שאני אומר ששלחתי את זה.

אורי מקלב: במערכת של השאילתות, הוא אומר שהתשובה הזאת צריכה להינתן עד תאריך זה וזה ואתה עומד במליאה ואתה רואה שהתאריך הזה, זה כבר לא אותה שנה בכלל.

דרור פייטלסון: ואתם משלימים עם זה?

אורי מקלב: אנחנו לא משלימים עם זה, אבל זה חלק מהפעילות שלנו.

שרן השכל: אז בוא נוודא שזה לא קורה, בואו נוסיף סעיף שרק מבהיר את זה, בנוסף.

אורי מקלב: אני מבין שלאייל יש מה להתייחס.

אייל לב ארי: לעמית יש מה להגיד.

אורי מקלב: עמית, בבקשה.

עמית יוסוב עמיר: אני רק מבקש לציין שאנחנו תומכים במדיניות הזאת.

אורי מקלב: איזה מדיניות?

עמית יוסוב עמיר: שמחילה את ההנחיה הזאת על כל מסמך שניתן לשלוח אותו היום בפקס.

עמית יוסוב עמיר: החלטת ממשלה משנת 2016 קובעת את זה וזה חל על כל משרדי הממשלה כבר מזה שנתיים.

שרן השכל: אז היא קובעת ולא מיושמת.

עמית יוסוב עמיר: לדעתנו אפשר גם להבין את זה מהנוסח כיום, אבל בוודאי אין לנו שום התנגדות לזה.

אייל לב ארי: זה נעשית פנייה.

שרן השכל: זה לא פנייה, זה המצאת מסמך ולכן הם יכולים לפרש את זה אחרת.

אייל לב ארי: הפנייה בעצם עכשיו חייבת להיות גם באמצעי קשר דיגיטלי, זה יכול להיות תלונה, זה יכול להיות קבלת שירות לצורך העניין מקופת החולים.

אייל לב ארי: כל התיאור כאן, לדעתי, היה סוג של פנייה, בין אם פנייה שהתחילה, פנייה מתמשכת, אבל פנייה.

אורי מקלב: היועצים המשפטיים, כולם אומרים שזה כלול, זאת כוונת המחוקק, מה שנקרא.

אורי מקלב: אם תחשבו שעדיין צריך לחדד בנוסח, אז אני אאפשר לך, אם תחשבו שצריך עוד משהו, לעשות את זה.

שרן השכל: אז אני מבקשת - - -

אורי מקלב: שהוא יבדוק את זה.

שרן השכל: בסדר.

אורי מקלב: אנחנו אומרים שמה שאת אומרת מקובל וזאת הכוונה.

דוד ביטן: גוף ציבורי יאפשר לכל אדם לפנות אליו באמצעות קשר דיגיטלי, לרבות המצאת מסמך.

אייל לב ארי: אבל זה בעצם בדיוק ההגדרה.

שרן השכל: איפה זה נמצא?

אייל לב ארי: אמצעי קשר דיגיטלי, אמצעי טכנולוגי, שוב, שבחר גוף ציבורי.

שרן השכל: אבל לא כתוב המצאת מסמכים, כתוב רק פניית ציבור.

אייל לב ארי: וכן לצרף לפנייתו קבצים.

אייל לב ארי: בסיפא.

דנה צרנובלסקי: זאת ההגדרה של אמצעי קשר דיגיטלי, אמצעי המאפשר גם לפנות.

דנה צרנובלסקי: בוא נקרא את זה, פשוט, 'אמצעי', אני מדלגת, 'המאפשר לפנות' וכו' 'וכן לצרף'.

דנה צרנובלסקי: ואז אם סעיף 2(א) אומר לך 'גוף ציבורי יאפשר לכל אדם לפנות אליו באמצעי קשר דיגיטלי', אז את הולכת להגדרה ואז את מבינה שזה אמצעי שמאפשר לפנות וכן לצרף.

שרן השכל: כאשר כתוב בסעיף 'גוף ציבורי יאפשר לכל אדם לפנות אליו באמצעי דיגיטלי', זאת אומרת שהוא יכול לפנות אליו ולצרף מסמכים לפנייה הזו.

דנה צרנובלסקי: באמצעי הקשר הדיגיטלי שהגוף בוחר.

שרן השכל: שנייה.

שרן השכל: כאשר קופת חולים, למשל, מבקשת ממני להעביר טופס 17, היא יכולה להגיד 'זה לא פנייה, זו בעצם המצאת מסמך ואני מבקשת שאת המסמך תעבירו אליי בפקס'.

דנה צרנובלסקי: אבל השאלה היא לא פנייה, השאלה היא - - -

אורי מקלב: אין לנו ויכוח במהות, נבדוק את הדבר הזה.

דוד ביטן: יוסיפו את המילה - - -

אייל לב ארי: לא, כי הצירוף לפנייה - - - אתם רוצים פנייתו, מסמכים וקבצים?

שרן השכל: אבל זה במידה שיש לי פנייה אליו.

קריאה: אפשר בסעיף ההגדרות.

אורי מקלב: היא מציעה נכון, שבסעיף ההגדרות אולי נוסיף את זה.

דוד ביטן: תוסיף את זה בהגדרה.

אייל לב ארי: קבצים הם בעצם, כל מסמך יכול להיות בקובץ.

אורי מקלב: אייל, תמצאו את הפתרון.

שרן השכל: אבל זה לא להגדרה של אמצעי טכנולוגי, זה ההגדרה של מהי פנייה.

שרן השכל: האם פנייה היא בסך הכול תלונה, האם פנייה היא פנייה לגוף הממשלתי בבקשה מסוימת, האם פנייה היא המצאת מסמך.

אייל לב ארי: הצעתי הטובה לא להתחיל להגדיר פנייה כי זה בסוף יצמצם ויגרע.

שרן השכל: אבל בגלל זה אנחנו מבקשים פשוט להוסיף, 'לרבות שליחת מסמכים', המצאת מסמכים שנדרשים.

ליאור ברק: קובץ זה הגדרה רחבה יותר למסמך, חבל לצמצם.

אורי מקלב: אין לנו ויכוח על המהות, רק נקבל את האינפוט המקצועי.

אורי מקלב: אנחנו נעשה את המקסימום בעניין הזה.

יוסי אוחנה: אני חוזר שוב, אנחנו מרכז השלטון המקומי, לעניין המילה 'נוהל' בסעיף 2(א).

יוסי אוחנה: כיום רשויות שמאפשרות פנייה באמצעות הדואר האלקטרוני, באמצעים דיגיטליים, גם מציינות אילו שירותים אי אפשר לבצע באמצעות הדואר האלקטרוני וזה מפורט בכל אתר ואתר של רשות.

יוסי אוחנה: לנו מפריעה המילה 'נוהל' כי מחלקות שונות של העירייה מגדירות איזה שירותים אפשר לקבל פרונטליים ואיזה שירותים אפשר לקבל באמצעים דיגיטליים.

יוסי אוחנה: וממילא זה מתכתב עם סעיף 3 להצעת החוק, שצריך לפרט איזה שירותים ניתן לעשות, המילה היחידה שמטרידה אותנו זו המילה נוהל כי אז צריך לשבת ולכתוב נהלים לכל מחלקה ומחלקה ובאופן כללי זה די מיותר, אם אנחנו מראש אומרים שאפשר לפנות בנושאים הבאים באמצעים דיגיטליים ובאמצעים האחרים צריך פנייה פרונטלית אז זה די ברור לתושב ולאזרח ואין צורך בהגדרה של המילה נוהל.

יוסי אוחנה: אגב כך הוועדה קיבלה את ההערה שלנו לעניין סעיף 248ג לפקודת העיריות ובהצעת החוק הזו מבטלת את סעיף 248ג וכבר שם חלה עלינו החובה לתת שירות באמצעים דיגיטליים ולא היה את ההגדרה של המילה נוהל.

יוסי אוחנה: זה פשוט מיותר, וזה מתכתב ובהשלמה למה שאמור בסעיף 3(א).

אייל לב ארי: שם לא הייתה אפשרות להחריג את אמצעי הפנייה, עד כמה שאני זוכר, בפקודת העיריות.

יוסי אוחנה: לא, אני שב ומדגיש, אין לנו בעיה עם זה שייפנו באמצעים דיגיטליים ויקבלו מענה, המילה שאנחנו מבקשים לגרוע, שהיא מוסיפה ומכבידה, היא המילה 'נוהל', כי לא דין מחלקת רווחה כדין מחלקת תרבות, פה אפשר לקבל שירותים בקשת רחבה יותר של נושאים באמצעים דיגיטליים ופה חייבים לקבל שירותים פרונטליים.

יוסי אוחנה: אם אתה כותב את המילה נוהל אז כל מחלקה ומחלקה צריכה לכתוב נוהל.

יוסי אוחנה: אני אומר, אנחנו לא מכשילים את הציבור כי אנחנו מראש אומרים לו 'תשמע, את השירותים האלה אפשר לקבל באמצעים דיגיטליים, את השירותים הללו אי אפשר'.

יוסי אוחנה: מה שאנחנו מבקשים זה לגרוע את המילה נוהל.

אייל לב ארי: כל הכוונה בנוהל זה לקבוע מה לא ניתן.

דוד ביטן: אז מה אתה רוצה?

דוד ביטן: איך אתה רוצה שיפנו לציבור?

דוד ביטן: הנוהל כדי שיפרסמו אותו לציבור.

יוסי אוחנה: יפה, אז סעיף 3 להצעת החוק אומר שכל רשות צריכה לפרסם איזה שירותים אפשר לתת באמצעים דיגיטליים ולמי אפשר לפנות וזה אנחנו עושים כבר היום.

אייל לב ארי: סעיף 3 מדבר על דרכי ההתקשרות עם הגוף.

יוסי אוחנה: אין בעיה, אז אתה יכול לכתוב במקום נוהל, שהרשות תהיה חייבת לפרסם איזה שירותים אפשר לקבל באמצעים דיגיטליים ואיזה פרונטליים, אבל לא את המילה נוהל, כי נוהל היא מילה מחייבת יותר, אני צריך לשבת לכתוב עכשיו לכל מחלקה בכל רשות ורשות נוהל, מה היא כן יכולה לקבל באמצעים דיגיטליים ומה היא לא יכולה לקבל.

קריאה: איפה זה כתוב שנוהל אתה צריך לכתוב?

אייל לב ארי: הכוונה היא לבוא ולהגיד מה לא.

יוסי אוחנה: אני חושב שהמילה נוהל היא גזרה שהציבור לא יוכל לעמוד בה.

יוסי אוחנה: אולי פורום ה-15, הרשויות הגדולות, יעמדו בה, יש רשויות קטנות יותר, לא כולם בעניין של נוהל.

יוסי אוחנה: ממה נפשך?

יוסי אוחנה: שמישהו פנה ולא היה נוהל ומחר הוא עותר לבית המשפט ואומר שהרשות התרשלה ולא עשתה נוהל.

יוסי אוחנה: אנחנו לא באים לגרוע מהחובות שמוטלות עלינו מכוח החוק, אנחנו רק חושבים שהמילה נוהל היא - - -

אורי מקלב: אם זה יירשם, נניח שהוא אומר נרשם בדבר הזה לגבי - - - זה פותר את הבעיה?

אייל לב ארי: כי החוק מדבר על נוהל.

אייל לב ארי: אני מבין שהוא מדבר על נוהל ברמת ה-ISO - - -

יוסי אוחנה: אני לא יודע איזה נוהל.

יוסי אוחנה: עכשיו, רשות אחת יכולה להסתפק בנוהל שמישהו כתב בעשר שורות ורשות אחרת תסתפק בנוהל, כמו שאתה, ב-ISO, איזה נוהל מחייב?

יוסי אוחנה: או מחר מישהו יפנה לרשות ויגיד 'לא פרסמתם את הנוהל אז התרשלתם'.

אייל לב ארי: אבל אנחנו לא קבענו איזה נוהל, איזה אופן פרסום הנוהל או צורת הנוהל, אנחנו דיברנו על נוהל במובן של נוהל.

יוסי אוחנה: אבל הדיבר 'נוהל' נתון לפרשנות.

יוסי אוחנה: הוא מיותר, הוא עלול לסרבל את העניינים.

יוסי אוחנה: אין לי בעיה שתגיד לי 'תשמע, אתה חייב לפרסם אצלך באתר איזה שירותים אפשר לקבל באמצעים דיגיטליים ואיזה לא', אני אעשה את זה.

אורי מקלב: יש מילה אחרת לנוהל?

יוסי אוחנה: הדיבר 'נוהל' מכביד שלא לצורך.

אורי מקלב: יש מילה אחרת.

דרור פייטלסון: לא רק שהוא לא מכביד, אלא שצריכים לאשר את הנוהל, מישהו צריך לאשר את הנוהל.

אורי מקלב: זה מה שהוא אומר, שנוהל זה משהו גדול ורחב ומורכב, לכל אחד יש את הפרשנות שלו.

אורי מקלב: יש מילה אחרת חוץ מנוהל, שאפשר להשתמש בה שתיתן את זה בהגדרה היותר מצומצמת שאנחנו רוצים?

אורי מקלב: שתפורסם, שיפרסם.

קריאה: כללים שיפרסמו?

נעמה גורני לר: אפשר להשתמש באותה מילה, קביעה.

נעמה גורני לר: הוא צריך לקבוע, אז הוא יפרסם את הקביעה.

אורי מקלב: שיפרסם את הקביעה שלו.

אורי מקלב: אוקיי, ימצאו כאן איזה דרך, איזה מילה.

יוסי אוחנה: תודה.

אייל לב ארי: במקום בנוהל בקביעה?

נעמה גורני לר: אנחנו לא רואים הבדל.

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: אני שמח שאתה מעיר על זה, שאתם הולכים ליישם את זה.

אורי מקלב: לפעמים אני רואה מתוך השאלות, מתוך הבקשות, שאתם מתכוונים ברצינות, אז זה בסדר.

אורי מקלב: אני מוכן שאתה מקשה עליי, אבל אני באמת מקווה שאותן רשויות שאתה מדבר עליהן, שבחלק נתקלנו שאין בכלל מערכת מחשוב כמעט, אז אתם הולכים ליישם את זה, זה דבר טוב.

יוסי אוחנה: אני אומר לאדוני היושב ראש, אנחנו היינו הראשונים שהייתה לנו חובה חוקית לפעול באופן הזה.

יוסי אוחנה: בפקודת העיריות, התיקון מלפני שנה, שנתיים או שלוש, אני לא זוכר בעל פה, הראשונים שהתחילו לעבוד בזה זה אנחנו.

אורי מקלב: אבל זה לא יושם.

יוסי אוחנה: לא, יושם.

יוסי אוחנה: רשויות כאלה ואחרות, אולי יותר, אולי פחות, אבל לפני הכנסת עצמה, לפני משרדי הממשלה, לפני כולם, מי שהרים את הכפפה ונטל לעצמו את הנטל זה הרשויות המקומיות.

אורי מקלב: אתה יודע שבהצעת החוק שהייתה כאן בוועדה על מכרזים בצורה דיגיטלית - - -

קריאה: לא מכרזים, חשבוניות.

אורי מקלב: חשבוניות, בצורה דיגיטלית.

אורי מקלב: אז בא משרד הפנים ואומר, 'אני מתנגד מכיוון שיש הרבה רשויות שאין דבר כזה, עובדים ידנית'.

אורי מקלב: אין מחשבים בכלל.

אורי מקלב: טוב, בסדר, אין לנו היום זמן לפילוסופיה, היום זה רק משהו מעשי.

אורי מקלב: ההקראה, בבקשה, סעיף 3.

אייל לב ארי: 3.

אייל לב ארי: פרסום דרכי ההתקשרות עם גוף ציבורי.

אייל לב ארי: על אף האמור בסעיף קטן (א) –

אייל לב ארי: לא תחול חובה לפרסם דרכי התקשרות עם עובד גוף ציבורי שאופי עבודתו הוא קבלת קהל או טיפול שאינו מתמשך בפניות ובמקום זה יפורסמו דרכי ההתקשרות עם מנהל הגוף הציבורי ועובדים נוספים באותו גוף ציבורי, ככל שישנם עובדים האמונים על טיפול מתמשך בפניות, כפי שקבע מנהל הגוף הציבורי לעניין פסקה זו.

לינור דויטש: אני רוצה להעיר.

אורי מקלב: בבקשה.

לינור דויטש: עורכת דין לינור דויטש, סמנכ"לית לובי 99, הלובי הציבורי.

לינור דויטש: אנחנו, כידוע, היינו מיוזמי הצעת החוק עוד לפני שנתיים וחצי, יחד עם חבר הכנסת דוד ביטן ומאוחר יותר גם עם שרן השכל.

לינור דויטש: אני מאוד מוטרדת מהוספת הסעיף הזה, כי בעצם מה שהוא אומר, אתם למעשה נותנים זכות ריבונית לכל מנהל של גוף להחליט שהוא לא כפוף לחוק, ותקנו אותי אם אני טועה, כי אתם בעצם אומרים אם מחר בבוקר מנכ"ל עיריית לא יודעת מה, או מנכ"ל גוף תאגיד מי שרונים, או מנכ"ל עיריית, לא יודעת, לא עולה לי, חור קטן שעכשיו אני לא מצליחה לחשוב על שום מקום, מחליט שהוא לא רוצה להיות כפוף לחוק הזה, אז הוא בעצם אומר 'לא, אני לא מחויב לעבוד - - -

אורי מקלב: 'מטעמים מיוחדים שיירשמו.

לינור דויטש: אוקיי, אבל מי אוכף את זה?

לינור דויטש: מה זה הטעמים?

לינור דויטש: יש סנקציה?

אורי מקלב: את משפטנית, נכון?

לינור דויטש: בוודאי.

אורי מקלב: אז את יודעת מה זה מטעמים מיוחדים.

אורי מקלב: אני לא משפטן, אבל - - -

לינור דויטש: לא, אבל בדרך כלל נלווה לזה - - -

אורי מקלב: אבל הוא צריך - - -

לינור דויטש: עדיין, זה אומר שכדי שמישהו - - - הרי אחת הבעיות עם אכיפה - - -

אורי מקלב: אני אתן לך לסיים ואני אגיד לך את הדברים.

לינור דויטש: אוקיי, אני רק רוצה לומר שאני חושבת שצריך, ואמרתי את זה גם קודם לאייל ולחבר הכנסת ביטן, שאם באמת, לאור העובדה שכרגע הפיקוח היחיד שמופיע בחוק הוא באמת של הוועדה הזאת פעם בשלוש שנים, אז קודם כל חייבים להגביר את הפיקוח של הוועדה, כי כרגע, עם כל הכבוד לטעמים המיוחדים שיירשמו, בסופו של יום צריך, כדי שהנוסח הזה יהיה בעל משמעות זה אומר שמישהו צריך לתבוע, או מישהו צריך לפנות לערכאות.

לינור דויטש: בפועל, על תאגיד מאן דהו איפה שהוא אף אחד כנראה לא יפנה כי לא כולם מודעים לחוק ולזכויות שלהם ולכן חשוב, אם הסעיף הזה נשאר, ואני חושבת שהוא בעייתי, שהאכיפה של הוועדה הזו תהיה הרבה יותר צמודה והיא לא תהיה פעם בשלוש שנים, היא תהיה, מבחינתי, פעם בחצי שנה, שנה.

לינור דויטש: צריך שיהיה מישהו - - -

אורי מקלב: שנתיים.

לינור דויטש: לא, שנתיים זה אחרי ש - - - אני חושבת שזה צריך להיות אפילו יותר צפוף, כי כרגע בעצם אין אף אחד שמפקח.

אורי מקלב: שינינו את זה.

אורי מקלב: אנחנו משנים את זה לשנתיים לאור הדברים.

אייל לב ארי: כל שנתיים דיווח?

אורי מקלב: כן.

אייל לב ארי: אז כשנגיע לסעיף.

אורי מקלב: אוקיי, אנחנו נצמצם בעניין הזה.

אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד דבר אחד, אני חושב שיש איזה שינוי שאנחנו עושים בסעיף הזה, שיהיה מקובל, שבמקום 'בין היתר' אנחנו עושים, 'עלול לפגוע משמעותית', כן, נכון?

אורי מקלב: אז זה - - -

אייל לב ארי: '

אייל לב ארי: אם סבר שפרסום כאמור עלול לפגוע משמעותית ברמת השירות'.

לינור דויטש: לא שמעתי.

לינור דויטש: אייל, דבר למיקרופון.

אייל לב ארי: '

אייל לב ארי: אם סבר שפרסום כאמור עלול לפגוע משמעותית ברמת השירות'.

אורי מקלב: אנחנו נותנים עוד משהו, אנחנו מחזקים את זה, עוד סיבוב חזק, שזה לא סתם.

אורי מקלב: אבל אני אומר - - -

לינור דויטש: את 'בין היתר' הורדת, כן?

אייל לב ארי: כן.

אורי מקלב: אז אני חושב שזה נותן מענה.

אורי מקלב: לא לגמרי, נכון, אבל זה, אנחנו כולנו - - - היו כאן הרבה צדדים, זה הסיכום שהגענו אליו, זו ההסכמה שהגענו אליה.

אורי מקלב: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שכדי שמישהו לא יעשה את זה צריך להיות סיבות מאוד מאוד מוצדקות.

אורי מקלב: ותמיד הוא פתוח - - - שאתם יכולים לפעול ואז יבואו לשאול למה אתה לא עושה את זה.

אורי מקלב: בסופו של דבר, כדי להגיע להסכמה, אנחנו חושבים שמי שלא יעשה את זה בהסתמך על הדבר הזה זה יהיה מאוד מאוד חריג ונוכל לטפל בזה, במיוחד כשיש לנו את העניין של הביקורת.

אורי מקלב: עוד מישהו רוצה להתייחס?

אורי מקלב: בבקשה, ביטוח לאומי.

יוסף פולסקי: קודם כל כן חשוב לנו להדגיש, אני חושב שכל הגופים שיושבים פה, המטרה היא כן הנגשה, אבל צריך להביא לשיקול דעת של הוועדה, בסופו של דבר, יש במוסד לביטוח לאומי כ-4,000 עובדים, לא כולם מקבלי קהל, אבל רבים מהם מחליטים בהחלטות די משמעותיות בחיים של האזרח, בין אם בזכאות לגמלה ובין אם בדמי ביטוח.

יוסף פולסקי: בעצם ההצעה, אם היינו לוקחים את הנוסח שלה, עד 'שגוף ציבורי יפרסם לגבי יחידות את עיקרי סוגי השירותים, פריסתם' וכו', כל זה נמצא היום.

יוסף פולסקי: כאשר אדם רוצה בכל נושא, בין אם בנפגעי עבודה, באבטלה, בדמי לידה, בדמי ביטוח, אם הוא רוצה להגיע לסניף הספציפי וגם למיקום הספציפי ביחידה שהוא רוצה להגיע, הוא יכול לעשות את זה.

יוסף פולסקי: אנחנו חוששים מאוד מהעלאה של השם של עובד ספציפי, אנחנו גם לא בטוחים שהעלאה של השם של העובד הספציפי תתרום לעניין.

יוסף פולסקי: אם לצורך העניין יש לי פקיד גבייה בסניף תל אביב בשם משה כהן, מבחינת המבוטח הפשוט, האזרח הפשוט, זה לא משנה מבחינתו שדווקא משה כהן הוא זה שאמור לטפל בפנייה שלו, הוא רוצה לדעת שפקיד הגבייה בסניף תל אביב יטפל בפנייה שלו.

יוסף פולסקי: המצב היום, כפי שהוא מצוי, זה עונה על זה.

יוסף פולסקי: בעולם הזה של השיימינג ושל ההטרדות ושל כל האיומים על עובדי ציבור אנחנו קצת חוששים מהעניין הזה ומביאים את זה לשיקול הוועדה.

יוסף פולסקי: עוד פעם, לא ברמה של חלילה פגיעה בשירות, אלא בחשש מכל מיני שיקולים לא ענייניים, ולכן גם היינו מבקשים להוסיף, אולי, בסעיף (ב)(1), 'אם סבר שפרסום כאמור עלול לפגוע משמעותית ברמת השירות הניתנת לציבור', או עלול לפגוע או עלול לגרום נזקים כלשהם או איומים על עובד הציבור.

אורי מקלב: זה בסדר.

אורי מקלב: זה צריך להיות דווקא השם?

אורי מקלב: או שמחליטים שזה המייל של אחד מ - - - יכולים להיות לו גם עוד - - -

יוסף פולסקי: עוד פעם, אם זה ברמה שזה יהיה - - -

אורי מקלב: איפה כתוב שממש השם של העובד צריך להיות?

אורי מקלב: שם זה לפעמים זיהוי של עובד, זה לא חייב להיות דווקא - - -

קריאה: זה התפקיד, זה לא השם.

יוסף פולסקי: אם זה תפקיד אז זה מקובל לחלוטין.

אורי מקלב: אני לא יודע אם זה השם, הממונה, האחראי, אני לא חושב ש - - -

שרן השכל: לא צריך בשם, אבל אפשר פשוט 'הממונה על - - -

קריאה: הצעת החוק מדברת על התפקיד, לא על השם הפרטי.

אורי מקלב: אנחנו לא הורדנו את זה לרמת השם דווקא.

יוסף פולסקי: אם זה תפקיד זה בסדר.

אורי מקלב: ובתפקידים רגישים השם הוא לא באמת השם המזוהה שלו ממש, גם אם קוראים לו משה כהן לצורך העניין הזה, זה משה כהן שביטוח לאומי החליט שהוא משה כהן עכשיו, לצורך הזיהוי עכשיו מול, הכתובת שהאזרח יידע.

אורי מקלב: אני ככה מבין את זה.

אורי מקלב: בתפקידים רגישים אני מניח שיכולה להיות בעיה.

אורי מקלב: אתה צודק, בעידן של היום, הזהות האמיתית שלו יכולה להיות בעייתית.

אורי מקלב: ככל שיש רגישות כזו, ויכול להיות בהחלט, כי ביטוח לאומי גם מייצג - - - אז אני חושב שזיהוי - - -

יוסף פולסקי: אם זה ברמה של תפקיד אז אין בעיה.

אורי מקלב: אבל יכול להיות שאותו משה כהן מגיע למלא מקום עכשיו והוא משתמש עכשיו בשם משה כהן וזה לא משה כהן בכלל, זה מישהו שממלא את מקומו.

אורי מקלב: דווקא אתמול ראיתי, בלשכה שלי, ראיתי כתוב, מישהו שעבד, הוא כבר לא נמצא במשרד, פנו באמת למישהו, אז המייל עצמו מפנה ואומר 'הוא כבר לא נמצא, אבל יש מישהו אחר שיטפל בעניין הזה'.

אורי מקלב: מפנים את זה למישהו.

אורי מקלב: אני חושב שאין בעיה בעניין הזה וזה יחודד.

אייל לב ארי: אתה רוצה להוסיף את 'עלול להוביל לאיומים' - - -

אורי מקלב: אתה יכול להוסיף את זה?

אורי מקלב: אני רוצה להגן על עובדי מדינה, עובדי ציבור, אבל קודם כל אני אומר שאני לא חושב שצריך להגיע לזה, בגלל שהשם זה זיהוי לצורך העבודה, זה לא זיהוי ממש של השם.

שרן השכל: תפקיד זה בסדר, אבל אני כן חושבת שצריך לתת את הדעת על מה שלינור אמרה.

שרן השכל: כמעט כל ההתנגדות שקיבלנו מכל המשרדים הממשלתיים, פעם אחר פעם, להצעת החוק הזו, כמעט כל הטיעונים היו שזה יעמיס יותר מדי עבודה על הפקידים.

שרן השכל: כאשר אנחנו משאירים שמנהל הגוף רשאי להחליט מטעמים מיוחדים שזה לא יחול לגביו, אם זה עלול לפגוע ברמת השירות, החשש הוא באמת גדול שיגיעו כל הגופים עכשיו ויגידו ש'זה עומס על הפקידים שלנו ואנחנו לא נצליח לעמוד בזה ובעצם אנחנו מחריגים את עצמנו'.

שרן השכל: צריך לשים סייג הרבה יותר גדול לזה, למי מחריג ואיך מחריג.

שרן השכל: אולי לא באמצעות מנהל הגוף, אולי באמצעות השר, באמצעות פיקוח והסכמה של ועדת מדע וטכנולוגיה, משהו הרבה יותר שמחמיר את זה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להתקדם צעד והולכים שלושה צעדים אחורנית.

שרן השכל: כן, השאלה, אם אנחנו מרוקנים את כל החוק הזה מתוכן אז מה הטעם שלו?

שרן השכל: כי היו לו הרבה התנגדויות ששמענו רק בשביל להביא את החוק הזה, אז איך אנחנו בעצם פותרים את זה?

אייל לב ארי: הרעיון לא היה להגיע למצב של ריקון הצעת החוק מתוכן.

אייל לב ארי: אני לא יכול לבוא בשם הממשלה, מבחינת החלטת הממשלה, אבל כן הייתה כוונה מבחינת הטענות שעלו מצד הגופים שכן נותנים שירות לציבור שפרסום של דרכי התקשרות, בוודאי דרכי התקשרות עם עובדים ספציפיים בשירות שהוא בעצם שהוא ניתן רוחבית לקהל, בין אם זה קבלת קהל במרשם האוכלוסין, בין אם בחדרי מיון, שבעצם הפרסום הזה יפגע בשירות שניתן לציבור ולכן הכוונה הייתה להחריג במצבים האלה.

אייל לב ארי: לכן גם ציינו מה הייתה הסיבה או מה הסיבה העיקרית שבגינה יכול אותו מנהל גוף, גם כן מטעמים מיוחדים, להחריג את הוראות סעיף קטן (א) לגבי פרסום דרכי התקשרות של הגוף או היחידה באופן קצת יותר מפורט מרק פריסה גיאוגרפית שלה או השירות שהיא נותנת.

אייל לב ארי: פסקה (2) גם כן קובעת את הכלל הזה, שמי שנותן, עוד פעם, שירות לקהל, אין חובה לפרסם את דרכי ההתקשרות איתו, כי הזיהוי החד ערכי לא יוסיף ולא יגרע מבחינת מהות השירות או מהות העניין שניתן לפונה.

אייל לב ארי: זה להבדיל מהפנייה לגבי עובדים ספציפיים שהתפקיד שלהם הוא מאוד ייחודי במתן שירות שרק הם או עוד בן אדם אחד אמונים ויש להם סמכות לגבי סוגים מסוימים של שירותים שלגביהם כן תהיה אפשרות לדעת מי הם או איך להגיע אליהם.

אורי מקלב: או אלטרנטיבה.

אורי מקלב: אני חושב שמערכת האיזונים נעשית.

אורי מקלב: אנחנו לא יכולים עכשיו להיכנס לוויכוח, להיכנס לעוד דיונים ארוכים בזה.

אורי מקלב: זה בעצם הניסוח שאנחנו חושבים שלא לאפשר את המצב שאתם חוששים ממנו, אלא לא לאפשר את המצב הזה, או שהוא כן ייתן את המענה האמיתי, את החיוב שלו ובסופו של דבר מי שצריך, גם עובד ספציפי, או מי שצריך לקבל את מתן השירות, הוא יקבל בגלל שבסופו של דבר יש כתובת.

אורי מקלב: בסופו של דבר תהיה כתובת.

שרן השכל: השאלה אם זה לא ייתן פתח לבוא ולהגיד 'אני מחריג את עצמי כי זה מעמיס עלינו' - - -

אורי מקלב: הוא לא אומר את זה, בדיוק הפוך, ביטוח לאומי, גם בפרקטיקה של היום הוא אומר בדיוק הפוך, אבל לפעמים - - -

שרן השכל: בסדר, זה או משרד אחר, השאלה אם אנחנו יכולים לשים אולי באישור השר, או באישור ועדת המדע והטכנולוגיה, באישור של מישהו, שלא כל מנהל גוף יוכל לבוא ו - - -

אורי מקלב: אין הסכמה.

אורי מקלב: שרן, אני לא יכול לחזור על זה.

אורי מקלב: אני נמצא עכשיו בשלב הסופי, על זה דיברנו, זו הייתה ההסכמה גם עם מי שמוביל את זה.

אורי מקלב: אפשר ללכת אחורנית, אבל אני לא יכול ללכת אחורנית.

אורי מקלב: זה היה הנוסח, הלכנו עם העניין הזה עד הסוף.

אורי מקלב: אלה ההסכמות.

אורי מקלב: להגיע חזרה?

אורי מקלב: מאה אחוז, בואו נסגור, נפסיק את הישיבה ונלך הביתה.

אורי מקלב: אני לא פותח את זה.

אורי מקלב: אפשר לא להסכים על זה, אבל אני באמת אומר, בתהליך של חקיקה - - -

שרן השכל: בסדר, אבל פשוט להבין גם שזה מרוקן את זה מתוכן אם כל אחד יכול לבוא ול - - -

אורי מקלב: לא, אני לא מסכים, אל תעבירי מסר כזה, זה לא נכון.

אורי מקלב: אם את מעבירה מסר כזה, ככה את מאמינה, זה גם מה שיהיה.

אורי מקלב: אני לא חושב, מותר לגוף שהוביל את זה להגיד 'כאן אני רואה הרבה יותר' ואני מכבד את זה שהוא רוצה עוד יותר לחדד ואני רוצה הרבה יותר מזה, אבל כשמגיעים להבנות צריך להגיע להבנות.

אורי מקלב: אנחנו לא רואים שאנחנו מעקרים, אנחנו לא רואים כאן שלב של התחמקות, נתנו את כל ההגנות שזה באמת יהיה.

אורי מקלב: לחשוש - - -

שרן השכל: את זה נוכל לדעת רק אחרי שהחוק יעבור, וכמו שעברה לפני כמה שנים החלטת ממשלה שכבר אמורה לחייב והרבה התחמקו מזה, אז פה גם כן ינסו להתחמק באותה צורה.

אורי מקלב: את מחוקקת כאן חוק, את צריכה להאמין בחוק הזה ואת צריכה גם לשדר את המסר שאת מאמינה שזה יעשה את השינוי.

אורי מקלב: אם את מעבירה מסר שאת חושבת שכולם יתחמקו וכל המנהלים רק ימצאו דרך לא לעשות את זה ולא יהיה שירות - - -

שרן השכל: זה לא שאני מדברת באיזה שהן הכללות, אלה דברים שנעשו עד היום.

אורי מקלב: אבל אנחנו מחוקקים חוק.

שרן השכל: אנחנו מביאים חוק בגלל שהם התחמקו עד היום ואנחנו נותנים להם עכשיו איזה שהוא פתח להמשיך ולהתחמק.

שרן השכל: זו הבעיה שלי.

אורי מקלב: אני מתחבר למה שאמרתי מקודם לאוחנה, ליועץ המשפטי של הרשויות המקומיות, כשבא מישהו מרשות מקומית והיא מבקשת שזה יהיה אחרת, אני ראיתי את החלק החיובי בעניין הזה, אני לא ראיתי את ההתחמקות, אמרתי שהוא באמת רוצה ליישם את זה, הוא רוצה לא ליפול בעניין הזה, גם ברשויות הכי קטנות.

אורי מקלב: אני מבין כאן, יש כאן מסר אחר, 'אני לא רוצה להתחמק, אני רוצה לפעול וליישם, אל תכשיל אותי, או תן לי דרך יותר קלה'.

אורי מקלב: לבוא ולהגיד היום, עכשיו, שכל מה שעשינו, הסעיפים, בעצם כל מנהלי האגפים יתחמקו זה לא המסר הנכון.

שרן השכל: אני לא אומרת שכולם, אבל זה נותן להם את הפתח לעשות את - - -

אורי מקלב: את חוטאת לתפקיד שלך, את חוטאת להישג שלך.

אורי מקלב: אני לא הייתי אומר דבר כזה.

אורי מקלב: זכותך להגיד, אני רציתי שיהיה נוסח יותר, אנחנו חושבים שאנחנו עשינו כאן נוסח שמאוד מאוד לא ייתן להתחמק.

אורי מקלב: אנחנו כולנו מנהלים ולכולם יש ביקורת ויש גם דיווח.

דרור פייטלסון: לגבי סעיף 3.

אורי מקלב: סעיף 3, בבקשה.

אורי מקלב: את בקשות ההתייחסות להגיד בהתחלה ואני אעשה את הסבב.

אורי מקלב: אני רוצה לדעת שכשהגעתי לפה כבר סיימתי.

דוד ביטן: הוספנו את המילה 'משמעותית'.

אורי מקלב: נתנו לזה הרבה עוגנים.

אורי מקלב: אני לא חושב שיש התחמקות בעניין הזה, אני לא חושב שתהיה התחמקות, רק מטעמים מאוד מאוד מיוחדים.

דוד ביטן: זה נתון לביקורת של הוועדה.

דרור פייטלסון: בקשר לסעיף 3(א), איפה לפרסם דברים.

דרור פייטלסון: הסעיף כאן מדבר על פרסום באתר האינטרנט שלו, אני רוצה להתקשר למה שאמר הנציג של הביטוח הלאומי ומה שאמרה חברת הכנסת השכל קודם, שבעצם יש גם מצב שבו פנייה של האזרח היא תגובה למשהו שהגוף עשה.

דרור פייטלסון: למשל כל מסמך או פרסום של גוף ציבורי, ראוי שיהיה בו כתובת של איך לפנות חזרה בהקשר של המסמך הספציפי הזה, מי אחראי עליו, מי מטפל בו, מי יכול לספק מידע נוסף ודברים כאלה.

דרור פייטלסון: בנוסף, לגבי הדוגמה של חברת הכנסת השכל ממשרד התחבורה, אם אזרח פנה לגוף ציבורי, הגוף הציבורי ענה לאזרח, אני מקווה בצורה דיגיטלית ולא בדואר שהגיע אחרי חצי שנה, אז שבתוך התשובה של הגוף הציבורי חזרה לאזרח יהיה מוטבע כבר הקישור שבאמצעותו אפשר לפנות חזרה לגוף הציבורי כדי להמשיך את הדו שיח ולפתור את הבעיה שעליה מדובר ולא שכל פעם אתה צריך לחזור לאתר האינטרנט ולחפש מחדש מי אחראי לזה ואיפה, אתה צריך לעבור את כל השלבים.

אורי מקלב: אתם רוצים לענות משהו בעניין הזה?

עמית יוסוב עמיר: באופן עקרוני כמובן שאנחנו תומכים גם במענה דיגיטלי וגם בקישורים ובפרסום דרכי התקשורת, אבל עכשיו להכניס לחוק בשלב הזה סעיף כזה כשבכלל החוק לא עוסק במענה אלא רק במשלוח ההודעות, אלה נושאים שצריכים בחינה פרטנית, כי הם חלים על כל סוגי ההודעות שמעבירים.

עמית יוסוב עמיר: אני חושב שזה לא המקום, אנחנו לא בשלים לזה, צריך לעשות בחינה פרטנית של מה זה אומר להכניס הודעה כזאת עכשיו על כל התשובות שמעבירים כל הגופים הציבוריים.

עמית יוסוב עמיר: זה נושא רציני, זה לא נושא כלאחר יד.

אורי מקלב: אוקיי, תודה.

אורי מקלב: סעיף 4.

אייל לב ארי: 4.

אייל לב ארי: ביצוע ותקנות.

אייל לב ארי: השר ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי, באישור ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת להתקין תקנות לביצועו.

אייל לב ארי: 5.

אייל לב ארי: שינוי התוספת.

אייל לב ארי: השר, באישור ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת, רשאי, בצו, לשנות את התוספת; ואולם, לעניין מינהל הכנסת, שינוי התוספת כאמור טעון הסכמה של יושב ראש הכנסת.

אייל לב ארי: 6.

אייל לב ארי: שמירת דינים.

אייל לב ארי: אין בהוראות חוק זה כדי לגרוע מתוקפו של חיקוק האוסר גילוי או מסירה של מידע שבידי גוף ציבורי.

אייל לב ארי: 7.

אייל לב ארי: תיקון פקודת העיריות.

אייל לב ארי: בפקודת העיריות, סעיף 248ג – בטל.

אייל לב ארי: 8.

אייל לב ארי: תיקון פקודת המועצות המקומיות.

אייל לב ארי: בפקודת המועצות המקומיות, בסעיף 13ו –

אייל לב ארי: במקום "סעיפים 248ב ו-248ג" יבוא "סעיף 248ב".

אייל לב ארי: זה בעצם הביטול של הדואר האלקטרוני של היום ברשויות מקומיות.

דנה צרנובלסקי: אפשר לסעיף 5, שאלת הבהרה?

אורי מקלב: כן, על כל הסעיפים תוכלו לדבר, בין 4 עד 10, תוכלו לדבר.

אייל לב ארי: 9.

אייל לב ארי: תחילה.

אייל לב ארי: תחילתו של חוק זה שנה מיום פרסומו (להלן – יום התחילה).

אורי מקלב: בבקשה, חברת הכנסת שרן השכל.

שרן השכל: בסעיף ב(1), זאת אומרת שכל הסעיפים של 4, 5, 6, 7 צריכים בשביל להתקין את התקנות האלה?

שרן השכל: או שזה פשוט בקשר לשינוי של החוק?

אייל לב ארי: יש כאן שתי הסמכות.

אייל לב ארי: אחת בעצם זו אפשרות הסמכה כללית של תקנות, זה אישור - - - והסמכה ספציפית לשינוי התוספת, שאפשר להוסיף עליה גופים או לגרוע.

אייל לב ארי: וגם לגבי מינהל הכנסת, בגלל שלכנסת יש את המעמד שלה - - -

שרן השכל: זאת אומרת התוספת של הגדרה של גוף ציבורי.

אורי מקלב: למה בשני סעיפים, 4 ו-5?

אייל לב ארי: אפשר - - -

אורי מקלב: בסדר, רק רציתי לדעת אם יש כאן איזה בעיה.

אורי מקלב: אז זה טכניקה.

אורי מקלב: רציתי לדעת אם יש פה משהו מתורת הנסתר.

אייל לב ארי: לא, לא, לא.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: אין שום בעיה.

דנה צרנובלסקי: רק שאלת הבהרה לגבי סעיף 5, הסמכות לשנות את התוספת.

דנה צרנובלסקי: היא חלה על שינוי בתוכן או גריעה והוספה?

דנה צרנובלסקי: אני אסביר את השאלה, המשרד לבטחון פנים פירט דווקא באופן פוזיטיבי בתוספת את רשימת הגופים, כמו שאתה זוכר, השאלה היא אם שינוי ברשימה הזו לא יעלה על הדעת שייעשה בידי השר, בלי שלפחות אנחנו בתמונה.

אייל לב ארי: אבל זו בעצם הנחיית יועץ משפטי בנושא חקיקת משנה, אם חקיקת משנה נוגעת לעוד משרד, למרות שהסמכות היא בידי השר המתקין, הוא חייב להביא ל - - -

דנה צרנובלסקי: בסדר, זאת השאלה שלי.

דנה צרנובלסקי: הרעיון הוא לגרוע או להוסיף, אבל אם יש שינוי מתבקש בתוך, בגוף שכבר מנוי בתוספת, בתוכן שלו, באופן שבו הוא מנוי, איך מתבצע שינוי כזה?

דנה צרנובלסקי: זה משהו שיובא לידיעתנו?

אייל לב ארי: בדרך כלל שינוי יגיע אם כך מהגוף עצמו.

אייל לב ארי: לצורך העניין המשטרה, המשטרה בעצם תצטרך לפנות לשר - - -

דנה צרנובלסקי: להוסיף עוד יחידות?

אייל לב ארי: לצורך העניין.

אייל לב ארי: צריך לפנות לשר לבקש ממנו להפעיל את סמכותו לתקן את התוספת.

דנה צרנובלסקי: רק כדי שיהיה ברור, אין אפשרות לגורם חיצוני להשפיע על הפירוט של הגופים שלנו כרגע?

אייל לב ארי: מי זה גורם חיצוני?

דנה צרנובלסקי: השר.

דנה צרנובלסקי: זה מה שאני שואלת, אם הוא יכול רק להוסיף ולגרוע או - - -

אייל לב ארי: זה מה שאמרתי, אם השר מחליט מיוזמתו לשנות את התוספת שקשורה למשטרת ישראל עדיין הוא מחויב, מבחינת הנחיית היועץ המשפטי לממשלה, לפנות אליכם.

אייל לב ארי: זה חקיקת משנה לכל דבר ועניין, גם הצו הזה.

לינור דויטש: אמנם הורדנו לשנתיים, אבל זה לא מספיק - - -

אורי מקלב: עוד לא הקראנו את זה.

לינור דויטש: אמרת סעיף 10.

אורי מקלב: עד סעיף 10.

אייל לב ארי: 10.

אייל לב ארי: דיווח לכנסת.

אייל לב ארי: לא יאוחר מתום שלוש שנים מיום התחילה ידווח גוף ציבורי לוועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת על יישומו של חוק זה בגוף הציבורי.

אורי מקלב: כל כמה זמן?

אייל לב ארי: כרגע בנוסח הזה יש דיווח אחד.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לצמצם את זה לשנתיים.

אייל לב ארי: כל שנתיים?

דוד ביטן: כן, לא פעם אחת.

אורי מקלב: כל שנתיים או כל שנה?

אורי מקלב: ענת יוצאת לפנסיה, אז להטיל על הוועדה על שנה זה - - -

ענת לוי: כל שנה, כי בטכנולוגיה שנה זה כמו עשור בדברים אחרים.

אייל לב ארי: בסדר, אבל כל גוף ציבורי?

אייל לב ארי: זה יהיה דיווח מאוד גדול, כי זה כל גוף מדווח בנפרד.

אייל לב ארי: החובה כאן מוטלת על הגוף הציבורי, לא על השר, כל גוף ידווח לוועדה.

אייל לב ארי: אני חושב שאם ככה, כיוון שכל גוף ציבורי צריך לדווח לוועדה - - -

דוד ביטן: הם צריכים לדווח בכתב ויהיה דיון.

קריאה: דיגיטלי, לא בכתב.

אורי מקלב: זה מובן מאליו כבר היום.

דוד ביטן: אפשר בכתב גם בדיגיטלי, לא?

ענת לוי: צריך איזה מישהו שירכז את זה כמו - - -

אייל לב ארי: יש גופים שלא כפופים בהכרח ספציפית לשר כזה או אחר ולכן החובה הייתה כל גוף באשר הוא.

אייל לב ארי: משרד זה בעצם השר, או לצורך העניין מנכ"ל המשרד, תאגיד מים זה מנכ"ל תאגיד המים, קופת חולים זה מנכ"ל קופת החולים.

אייל לב ארי: מה שלי כאן כרגע יותר ברמה הטכנית קופץ, כיוון שזה לא בא במרוכז צריך לקבוע תאריך שלא יאוחר ממנו יגישו את הדיווח לוועדה.

ענת לוי: מישהו צריך לרכז את זה, זה לא יכול לבוא ב - - -

אייל לב ארי: אין אפשרות.

אורי מקלב: אני הייתי מציע, הצעת פשרה, שבשנתיים הראשונות זה יהיה כל שנה, אחר כך זה יכול להיות לתקופות יותר ארוכות.

דוד ביטן: אתה צריך לכתוב בחוק.

אורי מקלב: לכתוב את זה.

אורי מקלב: הייתי הולך בשנתיים הראשונות כל שנה ואחרי זה אני נותן מרווחים.

אורי מקלב: אני חושב שאחרי שזה יעלה על המסלול אפשר כל שלוש שנים.

אייל לב ארי: אחרי שנתיים?

אורי מקלב: לא, אחרי שנה, שנה ושנה, ואחרי זה אנחנו נלך לפרקי זמן יותר - - -

אייל לב ארי: כל שנתיים?

אורי מקלב: כל שנתיים, אפילו שלוש מבחינתי.

לינור דויטש: שאלה.

לינור דויטש: לפי מה שאתה אומר הדיווח הראשון יהיה שנה מיום התחולה, זה אומר שנתיים מהיום, כי יש עכשיו שנה להחלת החוק ואז עוד שנה עד הדיווח, שנתיים מהיום יהיה הדיווח הראשון.

אורי מקלב: שנה ועוד שנה.

אורי מקלב: בשלוש השנים הבאות זה יהיה בעצם מעוד שנה שנה ושנה ואחרי זה - - -

אייל לב ארי: שני הדיווחים הראשונים יהיו שנה לאחר שנת התחילה והדיווח השני שנה לאחר הדיווח הראשון, ואחרי זה, מהדיווח השלישי ואילך כל שלוש שנים.

לינור דויטש: אוקיי, ועוד שאלה לגבי הנושא של התחולה של השנה.

לינור דויטש: למה צריך כל כך הרבה זמן בשביל להחיל את החוק הזה?

לינור דויטש: אי מייל ואמצעים כאלה אלה דברים ש - - -

דוד ביטן: לא, כי יש פה הכנת נהלים, כל מיני דברים שצריך לעשות אותם.

אורי מקלב: קחי בחשבון שיש מקומות שאין להם - - -

אייל לב ארי: - - - זמן היערכות של שנה.

דוד ביטן: כל גוף צריך לשבת, לעשות נהלים, לפרסם - - -

אורי מקלב: גם הממשלה ומה עם הרשויות המקומיות?

אורי מקלב: בואו ניקח את החלק החלש שלנו, הרשויות המקומיות, הם צריכים את הזמן שלהם.

דוד ביטן: כן, אמרתי.

אורי מקלב: אם זה הממשלה, הממשלה יכולה להיערך בזמן יותר קצר, אבל צריך לחשוב - - -

ענת לוי: אני הייתי מציעה אחרת.

אורי מקלב: מה את מציעה?

אורי מקלב: בבקשה, מנהלת הוועדה.

ענת לוי: אני הייתי מציעה שהדיווח הסופי יגיע לוועדה, אבל שיגיע קודם כל דיווח לגוף שהוא יותר מקצועי, כמו רשות התקשוב, שיידעו מה לעשות את זה והם יביאו את הדיווח.

דוד ביטן: לא, רשות התקשוב לא.

דוד ביטן: קחי את הסעיף הזה שמדבר על כך שמנהל הגוף יכול לפטור, איך רשות התקשוב יכולה לבדוק דבר כזה?

ענת לוי: לא, רק את הדיווח על איך - - -

עמית יוסוב עמיר: רוב הגופים שהחוק חל עליהם, אין לרשות התקשוב שום סמכות לגביהם.

אייל לב ארי: יש לכם רק על משרדי הממשלה, לא?

עמית יוסוב עמיר: רובם, גם לא כולם.

אייל לב ארי: נכון, לא המוחרגים המיוחדים.

אייל לב ארי: מה שלמדתי היום.

דוד ביטן: רצינו כל שלוש שנים.

אורי מקלב: אני מוריד את זה לשנתיים, אני חושב ככה, דוד, להוריד את זה לשנתיים.

אורי מקלב: זה גם יפתור את כל הבעיה, דיווח כל שנתיים, דיגיטלי.

אורי מקלב: שלוש שנים זה נשמע קצת הרבה.

אייל לב ארי: בסדר, רק שימו לב שהדיווח הזה הוא דיווח על היישום, הם נותנים בעצם את אמצעי הקשר הדיגיטליים, כמה החריגו, מאיזה סיבות.

דוד ביטן: כן, לא על - - -

אייל לב ארי: זה הדיווח.

אורי מקלב: בסדר.

אייל לב ארי: תוספת (ההגדרה "גוף ציבורי" בסעיף 1)

אייל לב ארי: אני רק מבהיר, כיוון שהשאלה הזאת עלתה, ההחרגה עד היחידות והאגפים של משרד הביטחון בפסוקית שבין 'למעט שירות הביטחון הכללי' עד 'ויחידות ואגפים של משרד הביטחון', זו החרגה גורפת.

אייל לב ארי: הייתה שאלה כזאת לגבי הפרשנות של הניסוח.

אייל לב ארי: ההחרגה היא גורפת, הם מוחרגים מהחוק.

אייל לב ארי: יחידות ואגפים של משרד הביטחון ויחידות הסמך שלו, אלה שיוחרגו הן אלה שאינן נותנות שירות לציבור.

אייל לב ארי: לכן הפרדנו בפסיק לפני 'ויחידות ואגפים'.

אייל לב ארי: לשכת נשיא המדינה;

אייל לב ארי: משרד מבקר המדינה;

אייל לב ארי: משטרת ישראל – בתחומים הבאים: פניות ליחידה לתלונות ציבור; פניות בנושא חוק חופש המידע; פניות בנושאי דוברות והסברה; פניות בנושאי רכש;

אייל לב ארי: (8א) שירות בתי הסוהר – לעניין היחידות הבאות: גיוס ומיון עובדים; תלונות הציבור; דוברות והסברה; פניות לפי חוק חופש המידע; תיאום סיורים בשב"ס; נפגעי עבירה;

אייל לב ארי: תאגיד מקומי שלפחות מחצית ההון או לפחות מחצית כוח ההצבעה בו מוחזקים, במישרין או בעקיפין, בידי רשות מקומית או בידי תאגיד מקומי אחר, או שיש לרשות מקומית או לתאגיד מקומי אחר, במישרין או בעקיפין, זכות למנות לפחות מחצית ממספר הדירקטורים בו או את המנהל הכללי שלו והכול כשההחזקה או זכות המינוי כאמור הם של הרשות המקומית, לבדה או יחד עם אחד או יותר מאלה: רשות מקומית אחרת, אחת או יותר; המדינה; תאגיד מקומי אחר, אחד או יותר; בית חולים ציבורי כללי, כהגדרתו בסעיף 54 לחוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז-2016, למעט בית חולים ממשלתי כללי כמשמעותו באותו סעיף; קופת חולים כהגדרתה בחוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד-1994; תאגיד שהוקם בחוק או לפיו; חברה ממשלתית כהגדרתה בחוק החברות הממשלתיות, התשל"ה-1975.

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: מישהו?

אורי מקלב: דוד, אנחנו רוצים לעדכן שאנחנו כתבנו, בעקבות הערה או בקשה של הביטוח הלאומי, הוא לא נמצא, הוא יצא לרגע, הוא חושב שבעידן של היום, בתביעות מאוד רגישות ואנשים מאוד רגישים, אז יכול להיות בשיקולים גם שיקולים של ביטחון העובד.

דוד ביטן: על איזה סעיף אתה מדבר?

אורי מקלב: על הפרסום של השמות.

אורי מקלב: גם ביטוח לאומי הבין שהוא צריך לפרסם את השם ממש של העובד, על אף שאנחנו לא הבנו ככה, שצריך לפרסם את התפקיד וההגדרה של מה הוא עושה.

דוד ביטן: 3(ב)(1)?

אייל לב ארי: כן.

אייל לב ארי: שיהיו שיקולים, לא רק שפרסום כאמור הולך לפגוע משמעותית ברמת השירות הניתנת, או, אנחנו ננסח את זה, עלול להביא לאיומים או לסיכון שלומו של עובד הגוף הציבורי.

דוד ביטן: מה זאת אומרת?

דוד ביטן: תגיד את זה עוד הפעם.

דוד ביטן: אם סבר בין היתר שפרסום - - -

אייל לב ארי: עלול לפגוע משמעותית ברמת השירות הניתנת לציבור או עלול לגרום לחשש ממשי לפגיעה או לביטחונו של עובד הגוף הציבורי.

אורי מקלב: אני לא חושב שיכולה להיות בעיה.

דוד ביטן: איזה מקרים יכולים להיות?

אורי מקלב: הוא אומר שיש איומים על עובדים.

אורי מקלב: אתה מגיש תביעה, הוא עומד איתו בקשר, הוא אומר - - -

דוד ביטן: בסדר, אין בעיה.

אורי מקלב: לא צריך, אני לא חושב שאנחנו צריכים - - -

דוד ביטן: לא היו מקרים כאלה, אבל בסדר.

חן וונדרסמן: אפשר שאלה?

אורי מקלב: כן, בבקשה.

חן וונדרסמן: עורכת דין חן וונדרסמן, משרד הבריאות.

חן וונדרסמן: אני רוצה לשאול שאלת הבהרה לעניין היישום.

חן וונדרסמן: אני מבינה נכון שבעצם אם אנחנו רוצים להחריג נושאים מסוימים שקשורים לבריאות אז אנחנו מחויבים תוך שנתיים לפרסם אותם באתר המשרד?

חן וונדרסמן: כקביעה.

חן וונדרסמן: זאת אומרת אנחנו לא מחויבים בנוהל, אלא אנחנו מחויבים לפרסם אותם כקביעה בתוך שנתיים.

חן וונדרסמן: אני מבינה נכון?

אייל לב ארי: תוך שנה, שנה מיום הפרסום.

חן וונדרסמן: והפרסום הוא באתר האינטרנט באופן רגיל?

חן וונדרסמן: זה יכול להיות כחוזר, זה יכול להיות בפרסום של הודעת דובר.

אייל לב ארי: כן.

חן וונדרסמן: זאת אומרת אין חיוב, מרגע שהסרתם את החיוב בנוהל, הפרסום הוא - - -

דוד ביטן: אתה רוצה להוסיף - - -

אורי מקלב: זה הפירוש.

אורי מקלב: תמצאו נוסח אחר.

אורי מקלב: לפעמים יותר משאתה מבהיר אתה פשוט מצמצם.

אורי מקלב: אני מציע שככל שתחשבו שצריך אותו נוסח שמשקף את מה שאנחנו אומרים, מקובל.

דוד ביטן: אוקיי.

אורי מקלב: רבותיי, אני רוצה להעמיד להצבעה את הצעת החוק הזו כפי שהקראנו אותה ובתוספת ההערות שסיכמנו עליהן שכתובות אצל היועץ המשפטי.

אורי מקלב: מי בעד הצעת החוק?

אורי מקלב: פה אחד.

אורי מקלב: בעד – רוב

אורי מקלב: נמנעים – אין

אורי מקלב: כפי שהוקראה ובכפוף לתיקונים שסוכמו בישיבה – אושרה פה אחד.

אורי מקלב: יש לנו עוד משהו שאנחנו צריכים?

דוד ביטן: משרדי הממשלה, זהו, נגמר?

דוד ביטן: אין טענות?

אורי מקלב: לא, לא נתתי להם.

אורי מקלב: ראית שהייתי עקבי, לא אפשרתי למשא ומתן - - -

דוד ביטן: בפעם שעברה אמרתם לי כן, יצאתי החוצה, אמרתם לי 'ועדת שרים'.

אורי מקלב: אנחנו לא מאמינים שזה קורה, אבל הנה זה קרה.

אורי מקלב: דוד, אנחנו מאחלים לך באמת הצלחה על העמידה העקבית בהצעת החוק הזו, אנחנו מקווים שהיישום יהיה מהיר, הציבור מייחל, אנחנו חושבים שיש כאן באמת שינוי וכל מי שפעל ועשה בהצעת החוק הזו יבורך.

אורי מקלב: לנגד עינינו היו האזרחים, אלה שפונים, אלה שצריכים לקבל את השירות.

אורי מקלב: היינו גם קשובים למשרדים שמטילים עליהם באמת אולי, חלק מהדברים היה נראה שמטילים עליהם עוד בעניין הזה, בסופו של דבר כל תפקידנו זה לשרת את הציבור, עבור הציבור ואני חושב שנעשו כאן דברים מאוד חשובים.

אורי מקלב: כחברי כנסת שמקבלים הרבה מאוד פניות מציבור אנחנו יודעים שדרך ההתקשרות היום היא דבר בסיסי במתן השירות.

אורי מקלב: אני אומר שכל מה שעשינו כאן, בלי לפגוע באנשים שעדיין מקבלים את השירות באופן הישן ואנחנו צריכים לתת להם.

אורי מקלב: יש לנו פערים היום, במדינה נוצרים, עם ההתפתחות הטכנולוגיות, פערים בין קבוצות אוכלוסייה שונות ואנשים שונים שלא יודעים עוד, לא יכולים לפעול באמצעים היותר מתקדמים, אנחנו כל הזמן מנסים לאזן וגם לצמצם את הפערים האלה, אנחנו כאן צועדים צעד קדימה כשנשת

אורי מקלב: דל לא לפגוע באלה שנמצאים עדיין מאחורינו ואני חושב שהתוצאה של מה שעשינו כאן תוכיח אם באמת, בהקלות שעשינו ובגמישות של המציעים, תוך הנחה ותוך אמון בנותני השירות לציבור, שהם יראו מה שעומד מאחורי זה, לתת את המקסימום, ולא ללכת להגדרות ולברוח לכל מיני יציאות שנתנו רק באמת במקרים מאוד חשובים, הכלל והבסיס יהיו לתת את מיטב השירות לציבור והשירות המתחדש.

אורי מקלב: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה ליושב ראש ולכל מי שעסק בנושא.