הוועדה המשותפת לוועדת הכנסת ולוועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון בהצעת חוק יסוד: ישראל - מדינת הלאום של העם היהודי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 19, 2018-07-16 09:00

אמיר אוחנה: בוקר טוב לכולם, אנחנו מתחילים טיפה בעיכוב, התנצלותי.

אמיר אוחנה: בשעה טובה יש לנו נוסח מוסכם - -

קארין אלהרר: מוסכם על ידי מי?

אמיר אוחנה: - - לפחות בקואליציה לסעיף 7.

קארין אלהרר: אני שמעתי שההסכמות הן חצי כוח.

אמיר אוחנה: טוב, בהמשך השבוע אנחנו כמובן נעמיד את זה במבחן.

אמיר אוחנה: לא, זו שעה טוב.

אמיר אוחנה: אני חושב שאתה יכול להסכים שהסעיף הזה הוא סעיף טוב, אדוני חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: אני חושב שכל החוק הזה הוא אסון.

יואל חסון: השעה רעה, וזו תקופה רעה, לפי דעתי.

אבי דיכטר: יואל, אל תתחיל.

קארין אלהרר: דיכטר, זה אפילו לא החוק שאתה רצית.

קארין אלהרר: מה אתה כל כך שמח, זה אפילו לא החוק שהגשת.

אמיר אוחנה: אני מקריא את הסעיף, ברשותכם.

אבי דיכטר: הוא הרבה יותר מתון, דרך אגב.

קארין אלהרר: נו, אז אתה שמח?

אבי דיכטר: תראי, יש עוד כמה כאלה ששמחים פה בחדר, ולאו דווקא בצד הזה.

אמיר אוחנה: חברים, אבל זה לא התייחסויות עכשיו.

אמיר אוחנה: עוד שנייה זה יגיע.

קארין אלהרר: לא, אבל זה ממש לא מובן, כי כל כך צהלתם, ממשלת הימין ההומוגנית.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת קארין אלהרר - - -

אבי דיכטר: הנה, היא הנותנת, קארין, בואי תצטרפי.

אבי דיכטר: בואי תצטרפי.

קארין אלהרר: לחוק הזה?

קארין אלהרר: נגד הדמוקרטיה?

אמיר אוחנה: זה מונח בפניכם.

דב חנין: לאפרטהייד?

אמיר אוחנה: טוב, חברת הכנסת קארין אלהרר, את בקריאה ראשונה.

קארין אלהרר: אין את המילה דמוקרטיה.

קארין אלהרר: אוחנה, רק בוקר, מה קרה?

אמיר אוחנה: בוקר טוב.

קארין אלהרר: בוקר אור.

קארין אלהרר: אומרים בוקר טוב לפני.

תודה. סעיף 7: על הסעיף הזה, ורק על הסעיף הזה, אנחנו נשמע התייחסויות.

תודה. סעיף 7: על כל יתר החוק כבר שמענו.

תודה. סעיף 7: יש רשימת דוברים?

תודה. סעיף 7: אתה רוצה לומר כמה מילים?

תודה. סעיף 7: טוב, אנחנו נעשה ריץ' רץ' – חברי כנסת ודוברים שאינם חברי כנסת.

תודה. סעיף 7: כן, מר נזרי, אתה רוצה להתייחס?

תודה. סעיף 7: אז נתחיל עם מר נזרי.

דב חנין: אולי תשמע התייחסויות של חברי כנסת ותענה?

רז נזרי: אני מציע - - -

אמיר אוחנה: כמובן, הסעיף שהקראתי הוא סעיף 7.

אמיר אוחנה: והוא בא במקום 7(א) ו-(ב) שהיו בנוסח הישן, שיהיה ברור.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת איתן ברושי, אתה ראשון הדוברים.

איתן ברושי: לא אהיה הראשון.

אמיר אוחנה: לא רוצה להיות הראשון?

אמיר אוחנה: הלאה, חברת הכנסת יעל גרמן.

איתן ברושי: אני אהיה, אבל תן לוותיקים.

איתן ברושי: אבל אני רוצה לדבר.

יעל גרמן: כן, תודה רבה.

יעל גרמן: הסעיף החדש שמנוסח הוא למעשה המיקרו של המקרו של כל החוק.

יעל גרמן: למעשה כל החוק הזה, שבעיניי זאת גלולת רעל, poison pill, בתוך הדמוקרטיה הישראלית.

יעל גרמן: זהו חוק שבא ואומר: אנחנו מדינה יהודית.

יעל גרמן: זהו חוק שמפנה עורף למגילת העצמאות, ששוכח את הערכים של הדמוקרטיה.

יעל גרמן: למרות שבמגילת העצמאות אומנם המילה דמוקרטיה עצמה לא נמצאת, אבל יש בה שוויון ויש בה חירות, ויש בה את כל הערכים שלמעשה ממנה מורכבת הדמוקרטיה.

יעל גרמן: ומה שקורה בסעיף הזה, שבאמת במיקרו אנחנו רואים את מה שקורה בכל החוק הזה.

יעל גרמן: מה אומר הסעיף?

יעל גרמן: המדינה רואה בפיתוח התיישבות יהודית ערך לאומי – אין ספק שהתיישבות יהודית היא ערך לאומי, אף אחד הרי לא מכחיש את זה.

יעל גרמן: אבל מה עם התיישבויות אחרות?

יעל גרמן: האם ברגע שיש לנו התיישבות יהודית אנחנו מבטלים גם את האפשרות - - -

אמיר אוחנה: לא מבטלים, הם לא ערך לאומי אבל.

יעל גרמן: הם לא ערך לאומי אבל ברגע – תראה, מתוך הכן ניתן להבין את הלאו.

יעל גרמן: ואם אין לך בתוך הכן עוד משהו, הרי שאתה מבין מה זה הלאו.

יעל גרמן: ובלי שאתה בא ואתה אומר, ואתה מוסיף ואתה מבהיר, ומיד אני אקרא את ההסתייגויות שלנו, שכמובן - - -

אמיר אוחנה: לא, הסתייגויות לסעיף 7 גברתי מתכוונת?

יעל גרמן: כן, רק לסעיף 7.

אמיר אוחנה: לא, יהיה דיון מיוחד בהנמקות להסתייגויות.

יואל חסון: כן, עוד לא ניתן בכלל זמן להסתייגויות.

אמיר אוחנה: אז יינתן, יינתן.

אמיר אוחנה: תנוח דעתכם.

יעל גרמן: אין בעיה.

יעל גרמן: אם יהיה לי זמן מיוחד לנמק את ההסתייגויות - - -

קארין אלהרר: מה זה אם?

קארין אלהרר: בוודאי.

יואל חסון: בוודאי שיהיה, חברת הכנסת גרמן.

אמיר אוחנה: לא צריך להתווכח.

אמיר אוחנה: אמרתי שיהיה.

יעל גרמן: אוקיי.

יעל גרמן: נרגעתי שיהיה.

יעל גרמן: אני רק אשלים ואומר, שבמשך 70 שנה היה לנו את העמוד שלפני המחנה, והעמוד שלפני המחנה הייתה מגילת העצמאות.

יעל גרמן: והיום, אם אכן תצביע על כך, היום אנחנו למעשה מסירים ושמים בצד ומפנים עורף לעמוד שלפני המחנה, אנחנו למעשה מפנים עורף למגילת העצמאות.

יעל גרמן: אנחנו אומרים שמדינת ישראל רוצה להיות מדינה יהודית ותו לא, ולא דמוקרטית.

יעל גרמן: ואני חוזרת ואומרת.

יעל גרמן: ועצם זה שאנחנו לא מוסיפים את המילה דמוקרטית, ועצם זה שאנחנו לא מוסיפים את ערכי השוויון והחירות, ברור שניתן יהיה לפעול בניגוד להם.

יעל גרמן: רק אם היינו מוסיפים את הערכים האלה באמת החוק הזה היה מושלם.

אמיר אוחנה: תודה, גברתי.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: אני חייבת לציין שההורדה של סעיף 7 אכן הייתה מחויבת המציאות.

קארין אלהרר: אם היה סעיף 7(א) ובמיוחד (ב) הרי שמדובר היה בחוק שהוא אינו חוקתי.

קארין אלהרר: אני רוצה לשאול את המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, עורך דין רז נזרי: בפקולטה למשפטים במשפט חוקתי מלמדים שמגילת העצמאות היא מקור פרשני, הוא בעצם המסמך המכונן.

קארין אלהרר: ובעצם תמיד אנחנו למדים על אופייה של מדינת ישראל מהמקור הזה, גם מהעניין של איסור אפליה ועוד דברים אחרים.

אמיר אוחנה: תודה לך, גברתי.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת איתן ברושי, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברי יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון דיכטר, כפי שפורסם, מגייסים מילואים לעבות את ההגנה, כרגע גיוס מצומצם.

איתן ברושי: תגיד לי אתה ותגידו אתם, חבריי: איזה כישרון יש פה, ולא פעם ראשונה אני אומר את זה – נזרי, אני מדבר גם אליך, אתה מייצג את הממשלה – איך אתם מצליחים, ולא בפעם הראשונה, להעביר חוקים שביום מפלגים את העם ובלילה מגייסים את המילואים.

איתן ברושי: זאת אומרת, איך בדיוק ממשלה אחראית רוצה להוביל, ואנחנו נותנים גיבוי, למהלכים הלא פשוטים שיכולים להביא אותנו חס וחלילה גם למלחמה?

איתן ברושי: איך אתם מפלגים את העם עוד לפני שחילקו צווי גיוס?

איתן ברושי: היו מצבים שהיה פילוג של העם בקצה המלחמה, שהרחיקו ושיקרו לנו, מעבר ל-40 ק"מ.

איתן ברושי: אתם רוצים להתחיל את הוויכוח בצווי הגיוס?

איתן ברושי: ואני אומר לכם: החוקים האלה, מה הם נותנים?

אבי דיכטר: הרבה טיעונים עלו כאן

אבי דיכטר: נגד החוק הזה, טיעון כזה לא שמענו.

נחמן שי: הוא לא דבר מבוטל.

נחמן שי: אני גם כן שומע את זה בפעם הראשונה.

אבי דיכטר: הוא לא מובטל.

אבי דיכטר: הוא פשוט לא רציני, לא נעים לי להגיד.

אמיר אוחנה: מיומה הראשון של מדינת ישראל אנחנו נאבקים על קיומנו כאן.

אמיר אוחנה: אז אי אפשר להעלות דברים שהם שנויים במחלוקת?

דב חנין: אפשר לקרוא אותך לסדר?

איתן ברושי: דיכטר, אל"ף, אני כבר אמרתי את זה.

איתן ברושי: בי"ת, אני אומר את זה לא רק על החוק הזה.

אבי דיכטר: אנחנו קראנו לכם להצביע נגד?

איתן ברושי: רגע, אתה לא מקשיב.

דב חנין: ברור.

קארין אלהרר: לא, כי אתם שמים את זה בחוק - - -

איתן ברושי: דיכטר, שמעתי אותך היום מדבר ברדיו.

דב חנין: למה אתה לא קורא אותו לסדר?

דב חנין: זה בסדר הקריאות ביניים?

יואל חסון: מי שבצד הזה זה בסדר.

אמיר אוחנה: זה ברמת הסביר.

יואל חסון: אוקיי, נזכור שזה ברמת הסביר.

איתן ברושי: רגע, תן לי, אני נהנה מזה.

איתן ברושי: אתה אמרת היום שהרשימה שמורה במערכת, כששאלו אותך: אז מי ביקש להצביע בעד?

איתן ברושי: אני אומר לך שזו לא פעם ראשונה, שאתם לוקחים חוקים שהם חוקים בעייתיים, יש בהם קטעים מוסכמים, אבל אנחנו נאלצים להצביע נגד המכלול של החוק, כי יש בו קטעים שאי אפשר לסבול אותם.

איתן ברושי: ואז פתאום אני מוצא את עצמי כמי שמצביע גם נגד סעיף שאני יכול להיות שותף לו, כי ההצבעה היא לא על כל סעיף בנפרד.

איתן ברושי: היו אלף דוגמאות כאלה, אני לא רוצה להזכיר, למשל בחוק שיעלה בשבוע - - -

אבי דיכטר: ברושי, אבל כמעט כל חוק מורכב, יש בו סעיפים שצריכים להצביע על כולם כמכלול.

קארין אלהרר: אתם כל הזמן טענתם על מחטף בחוקי היסוד.

איתן ברושי: אתם עושים פאזל.

איתן ברושי: אני אתן לך דוגמה.

איתן ברושי: יש חוק אחד שחיברו את עידוד הגיוס לצה"ל, ובסעיף השני, שיעלה בימים הקרובים, שר החינוך קובע מי יופיע בפני הילדים.

איתן ברושי: הרי זה דבר לא הגיוני.

נחמן שי: אתה רוצה להתחלף עם הבדואים?

איתן ברושי: רגע.

איתן ברושי: אני רוצה להגיד שהממשלה נותנת.

איתן ברושי: ולכן מה בדיוק החוק הזה יכול להגיד?

איתן ברושי: יש תקציבים מיוחדים למגזר הדרוזי, לבדואי ולמגזר הערבי.

איתן ברושי: כלומר, אתם מעודדים.

איתן ברושי: הולכים להקים יישוב דרוזי חדש בגליל.

דב חנין: וואלה.

איתן ברושי: הולכים להקים יישוב דרוזי באזור גליל תחתון חדש.

דב חנין: וואלה.

איתן ברושי: אתם מעודדים.

איתן ברושי: עכשיו, החטיבה להתיישבות, כבר נתתם להם את כל ההגנות.

איתן ברושי: אז למה בדיוק צריך את העניין הזה?

איתן ברושי: הקמנו אלף יישובים כפריים מאז הקמת המדינה ובטרם, בתוכם גם פה ושם יישובים.

איתן ברושי: יש 54 מועצות אזוריות.

איתן ברושי: כמעט ואין הקמת יישובים חדשים.

איתן ברושי: למה בדיוק נועד החוק הזה, שכידוע בשירות פעיל בצה"ל יש גם דרוזים וגם בדואים?

איתן ברושי: לכן מה שאני רוצה לומר, שבמציאות שאתם יוצרים, שהממשלה הולכת להקים יישוב דרוזי, שיש חקיקה ועדיפות גבוהה למגזר הדרוזי והערבי, וטוב שכך; ושיש מנהלה מיוחדת להסדיר את הבדואים בדרום בסכומי עתק, השופט גולדברג בוועדה נתן מיליארדים – לא יהיה צה"ל עולה לנגב בלי הסדרת הבדואים.

איתן ברושי: כלומר, אתם הראשונים שתעשו לא בדיוק את מה שכתוב פה.

איתן ברושי: אבל מה כן?

איתן ברושי: אתם יוצרים מהומה בחברה הישראלית, ובחקיקה באין סוף חוקים שלא בטוח מה יצא מהם.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

אתחיל מהסוף: החוק הזה, כמו שאמרתי, לא היה בדרום אפריקה חוק יסוד.

אתחיל מהסוף: הם לא הפכו אותו לחלק מהחוקה, כמו שאתם מציעים לעשות כאן.

אתחיל מהסוף: ולכן בית המשפט העליון של האפרטהייד בשנת 1957 ביטל את החוק הזה.

אתחיל מהסוף: ההפרדה הגזעית שהחוק הזה יצר הייתה יותר מדי בשביל בית המשפט העליון של האפרטהייד.

אתחיל מהסוף: ולכן החוק הזה בוטל.

אתחיל מהסוף: אבל החוק הזה, כמו שהוא נחקק בדרום אפריקה, וכמו שבאמת העתקתם לארץ, הרי סעיף 7 המקורי הוא תרגום מאפריקאנס לעברית, הוא חוק של הפרדה גזעית ביישנית.

אתחיל מהסוף: למה אני קורא הפרדה גזעית ביישנית?

אתחיל מהסוף: כל אחד יכול להיות נפרד – השחורים יכולים להיות נפרדים, הלבנים יכולים להיות נפרדים, אף אחד לא עדיף על השני.

אתחיל מהסוף: Separate but equal – נפרדים אבל שווים.

אתחיל מהסוף: זו הייתה התפיסה הפורמלית של האפרטהייד ב-1950.

אתחיל מהסוף: התפיסה הזו הייתה התפיסה של סעיף 7 המקורי.

אתחיל מהסוף: במקומה עכשיו הובאה תפיסה שאומרת בצורה מפורשת וגלויה: יש העדפה לאומית וגזעית.

אתחיל מהסוף: זה הסעיף החדש.

אתחיל מהסוף: הסעיף החדש הוא לא אפרטהייד ביישני, הוא לא אומר: השחורים יכולים להיות לבד לעצמם וליהנות משוויון, והלבנים יחיו לבד וייהנו משוויון.

אתחיל מהסוף: הוא לא אומר: הערבים יקימו לעצמם קהילות והיהודים יקימו לעצמם קהילות.

אתחיל מהסוף: החוק הזה עכשיו אומר בצורה מפורשת: העדפה להתיישבות של יהודים.

אתחיל מהסוף: בדיון על החוק הזה חברי האופוזיציה לאורך כל הדיונים הביעו הרבה כעס על כך שנשמט עקרון השוויון שמופיע במגילת העצמאות.

אתחיל מהסוף: והיה באמת הרבה כעס של האופוזיציה על היעלמותו של עקרון השוויון.

אתחיל מהסוף: אבל עכשיו אתם אומרים בצורה מפורשת את ההיפך מעקרון השוויון.

אתחיל מהסוף: עכשיו אתם אומרים: המדינה תעודד, תקדם, תקים, תבסס התיישבות יהודית.

אתחיל מהסוף: זוהי תפיסה של עליונות, זוהי תפיסה אנטי שוויונית, זוהי תפיסה שאומרת: היהודים שווים יותר.

אתחיל מהסוף: יש אזרחים סוג א', ויהיו מעכשיו באופן פורמלי, באופן חוקתי, אזרחים סוג ב' במדינת ישראל.

אדוני היושב-ראש: מה תהיה התוצאה של הדבר הזה?

אדוני היושב-ראש: כמובן, אתם נכשלתם כישלון טוטלי, אתם בייעוץ המשפטי לממשלה, אם אתם נתנם יד לדבר הזה במפורש או במשתמע, זה כישלון עמוק שלכם גם ברמה המוסרית, גם ברמה העקרונית, גם ברמה המשפטית – בכל המישורים.

אדוני היושב-ראש: אבל מעבר לזה, ברמה המדינית, מה שהחוק הזה יעשה, הוא יקדם בדיוק את המהלכים שקרו ביחס לדרום אפריקה.

אדוני היושב-ראש: הרי ב-1950, שכדרום אפריקה התחילה את חוקי ההפרדה הגזעית, את חוק אזורי הקבוצות, היא התחילה להיתקל בתגובה בין-לאומית.

אדוני היושב-ראש: זה לקח זמן.

אדוני היושב-ראש: אבל בסופו של דבר, למרבית השמחה, היה חרם בין-לאומי אדיר על דרום אפריקה, כי העולם, הקהילה הבין-לאומית, לא השלימה לא עם עיקרון ההפרדה הגזעית הביישנית, ובוודאי לא עם עיקרון של הפרדה גזעית שיש בה עליונות לעם מסוים, ללאום מסוים, לגזע מסוים.

אדוני היושב-ראש: ולכן התוצאה המעשית של המהלך הזה תהיה הוקעתה של ישראל כמדינת אפרטהייד בכל הקהילה הבין-לאומית, כולל חרם על מדינת ישראל.

אדוני היושב-ראש: אני חשוב שאתם עושים את אחד המהלכים המסוכנים ביותר, המסוכנים ביותר, ההרסניים ביותר בהיסטוריה של ישראל.

אדוני היושב-ראש: ואני מציע לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, ולחברי הקואליציה שאיתך, לפני שאתם נחפזים להצביע על הדבר הזה, לקחת לעצמכם אולי ייעוץ משפטי קצת יותר טוב, כי הייעוץ המשפטי של הייעוץ המשפטי לממשלה הפעם נכשל.

אדוני היושב-ראש: אני יודע שכשלפעמים הוא לא נראה לכם, אז אתם לוקחים ייעוצים יותר טובים.

אדוני היושב-ראש: הפעם אני מציע לכם, מספסלי האופוזיציה, ייעוץ משפטי קצת יותר רציני.

אדוני היושב-ראש: תבדקו בדיקה יותר רצינית, השוואתית, איפה נחקקו סעיפים כאלה בהיסטוריה של העולם; איפה נחקק חוק יסוד כזה, שכולל רק העדפה לאומית וגזעית, ואין בו שום מרכיבים מתקנים, מאזנים, של שוויון, דמוקרטיה וכדומה.

אדוני היושב-ראש: קחו ייעוץ משפטי קצת יותר רציני כזה, והוא יגיד לכם שממש ממש לא כדאי לכם ללכת בכיוון הזה.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת יואל חסון, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: חבר הכנסת דיכטר מתרגש כל הזמן לספר שאני חתמתי יחד איתו על החוק משנת 2011.

יואל חסון: מי שהיה באמת הרוח החיה מאחורי החוק גם אז בקדימה, ודיכטר גם את זה לא מתגאה לספר, שהיה בקדימה, היה דיכטר עצמו, חבר הכנסת דיכטר.

יואל חסון: וחבר הכנסת דיכטר גם לא מספר, מה שאני שמח שהיום סיפרו בלא מעט כלי תקשורת, שברגע שהצעת החוק הזאת עלתה והוצגה בפני סיעת קדימה, חברת הכנסת ציפי לבני, שמביעה כנראה יכולות מנהיגות הרבה יותר גבוהות מראש הממשלה שלנו, פשוט הטילה וטו על החוק הזה.

יואל חסון: היה דיון מורכב מאוד בסיעת קדימה, מורכב מאוד בסיעת קדימה, שבו הוכרע בסופו של דבר לא לקדם את החוק הזה.

יואל חסון: צריך גם לומר, שבזמן החוק ההוא לא היו את כל הכללים להסדרת הקמת יישובים יהודיים, כמו שיש היום.

יואל חסון: והמציאות בכלל הייתה קצת שונה מהיום.

נחמן שי: - - - אבל טוב להיזכר.

יואל חסון: אבל מה ההבדל בנוסף?

יואל חסון: שמדהים שחבר הכנסת דיכטר, אדם רציני בדרך כלל, שיש לי אליו כבוד והערכה, מוכן להיות כלי שרת בידי מי – ואני חושב שהוא גם לא מודע לזה, הוא יראה את זה בהמשך – כלי שרת בידי מי שמבקשים להפוך אותנו למדינת הלכה.

יואל חסון: זה השלב הנוסף להוביל אותנו להיות מדינת הלכה.

יואל חסון: זה מה ש רוצים לעשות כאן.

יואל חסון: ודיכטר, שלא רוצה מדינת הלכה, אני בטוח בזה, יחד עם כל הליכוד, בראשות נתניהו שמסיבות כלשהן חושב שזה יקדם אותו בבחירות, מובילים היום את החוק הזה, שמכל הסיבות שבעולם אסור לקדם אותו, אסור להצביע בעדו, אסור להוביל אותו, לא משנה מה שיניתם ומה עידנתם, ואם גררתם גורמים כאלה ואחרים להסכים או לתת הכשר לשינוי הזה.

יואל חסון: בסוף כל מי שיצביע בעד זה יזכור שהוא הצביע וקידם את ישראל לכיוון מדינת הלכה.

יואל חסון: ורוב מצביעי הליכוד לא רוצים שישראל תהיה מדינת הלכה.

מיכאל מלכיאלי: מאיפה אתה מביא את זה?

יואל חסון: אני בוודאות אומר לך את זה.

מיכאל מלכיאלי: רוב מצביעי הליכוד הם אנשים מזרחיים, מסורתיים - - -

יואל חסון: בוודאות אומר לך את זה.

יואל חסון: ויותר מזה, הם לא רוצים מדינת הלכה.

יואל חסון: הם לא רוצים.

אמיר אוחנה: אפילו מלכיאלי מצביע ליכוד, מה אתה יודע.

מיכאל מלכיאלי: אלה שלא רצו עבור למחנה הציוני.

יואל חסון: אם היו רוצים אולי היו מצביעים לש"ס.

יואל חסון: הם לא רוצים מדינת הלכה.

יואל חסון: ואני אומר לכם שאתם ראיתם גם את כל סקרי דעת הקהל, שתומכי הליכוד רוצים מדינה יהודית דמוקרטית וליברלית, מה שפעם הייתם, ששכחתם מזמן.

קארין אלהרר: פעם-פעם.

יואל חסון: פעם הם היו, הם לא זוכרים, אין להם קשר בכלל.

אמיר אוחנה: כשאתה היית.

אמיר אוחנה: מאז שעזבת התדרדרנו לתהומות.

יואל חסון: כשאנחנו היינו הייתה תנועה ליברלית.

יואל חסון: אנחנו גם ידענו את שיר בית"ר, וידענו לצטט גם ציטוטים מז'בוטינסקי.

יואל חסון: כשז'בוטינסקי ברגע הזה בצורה הכי בוטה היה מקיא על החוק הזה, לא פחות, מקיא על החוק הזה, שכל משפט בו מנוגד לתשתית או לבסיס של תנועת בית"ר, החירות וכל מה שהתנועה הרוויזיוניסטית מייצגת, שאתם לא מייצגים אותה בכלל, ואין לכם אפילו את היכולת לייצג אותה, אתם בכלל לא מבינים על מה מדובר.

יואל חסון: ולא תבינו, כי אחרת לא הייתם מביאים את הדבר הזה.

יואל חסון: עכשיו, מדיכטר אני לא מצפה, הוא לא ליכודניק מבטן ולידה.

יואל חסון: אין לי ציפייה.

יואל חסון: אבל כן יש לי ציפייה מאחרים, אבל גם ממנה אני מאוכזב.

יואל חסון: לכן החוק הזה, בגלל המוטיבציה שלו, בגלל מי שדוחפים אותה, בגלל הצורה שגם כל הדבר הזה מנוהל, וגם הדחיפות – הדרום בוער, בעיות קשות בעזה, בעיות בצפון, לוחמה בתוך סוריה, ובמה הכנסת מכילה את זה זמנה?

יואל חסון: – מכלה את זמנה, סליחה, וגם מכילה את זמנה – בעיסוק בחוק שמוביל אותנו בסוף למדינת הלכה.

יואל חסון: ומדינת הלכה זה משהו שרוב אזרחי מדינת ישראל לא רוצים שיהיה.

יואל חסון: לא רוצים שיהיה.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני.

יואל חסון: דיכטר, בוא.

נחמן שי: יש קבוצה שלמה.

נחמן שי: מאחר שגם אני הייתי - - -

אבי דיכטר: מה שכן זכרתי – אני רק הערה, אתה רשות דיבור.

דב חנין: רגע, רק צריך להגיד שבמקום שבו יושבים חוזרים בתשובה אפילו צדיקים גמורים - - -

מיכאל מלכיאלי: דב, אתה מקדם את מדינת ההלכה.

אבי דיכטר: אני רוצה להגיד לך שמה שאני כן זכרתי אבל, הייתה בקשה לתיקון כמה דברים – תוקנו הדברים, אבל מאז הוא לא עלה על ידי המנהיגה ציפי לבני, הוא לא עלה לדיון פעם נוספת בישיבה.

יואל חסון: נכון, כי יש מנהיגות.

אבי דיכטר: לא, הוא לא עלה לא בגלל שיש מנהיגות, הוא לא עלה בגלל פיק הברכיים.

אבי דיכטר: הרי היו 40 חברי כנסת שתמכו – 40 – אתה אחד, היו עוד רבים.

יואל חסון: אבל לא היה רוב בקדימה, ואתה יודע את זה .

יואל חסון: בסיעת קדימה לא היה רוב לחוק שלך.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת נחמן שי, רשות הדיבור שלך.

יואל חסון: אל תעוות את ההיסטוריה.

יואל חסון: אל תעוות את ההיסטוריה.

אבי דיכטר: כשלא מביאים להצבעה אז אין רוב.

יואל חסון: אל תעוות.

יואל חסון: לא, יש מנהיגות שבאה וקבעה שהחוק הזה לא ראוי לעבור את סיעת קדימה.

אמיר אוחנה: תודה, חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: שאצלכם, בליכוד הנוכחי, אין מנהיגות.

יואל חסון: אין מנהיגות.

יואל חסון: אין מנהיגות.

אבי דיכטר: האמן לי, יואל, הזיקית מתקנאת בך.

אבי דיכטר: הזיקית מתקנאת בך.

יואל חסון: לא, אתה לא.

יואל חסון: הרי כשאתה עשית את החוק הזה - -

אמיר אוחנה: חברי הכנסת דיכטר וחסון.

דב חנין: מי שמשנה את עמדתו למקום נכון, הוא בן אדם שראוי להערכה.

דב חנין: מי שתקוע בעמדה גזענית, הוא ראוי לגינוי.

אבי דיכטר: דב חנין, אתם אפילו לא מוכנים להצביע על ישראל מדינת הלאום של העם היהודי.

יואל חסון: - - כשאתה עשית את החוק הזה, כמה חודשים, דיכטר, אחרי שעשית את החוק הזה, הלכת ועברת לצד של נתניהו עוד כשהיית חבר קדימה.

יואל חסון: כמה?

יואל חסון: אז אתה זוכר, קראתי לך סוס טרויאני.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: רשות הדיבור של חבר הכנסת נחמן שי.

יואל חסון: הרי היית סוס טרויאני שקיים קשר עם נתניהו, והחוק הזה היה המסלול שלך להגעה שלך מקדימה לליכוד.

יואל חסון: הרי זו הייתה המטרה שלך, להגיע מקדימה לליכוד - -

אמיר אוחנה: חבר הכנסת חסון, אני פונה אליך.

יואל חסון: - - והחוק הזה הוביל אותך למקום הזה, נקודה.

אמיר אוחנה: יואל, תודה.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: תודה.

יואל חסון: זה היה כרטיס הכניסה שלך לליכוד.

אבי דיכטר: זיקית מתקנאת.

יואל חסון: וכמו שאני רואה, הליכוד לא קיבל אותך בכזאת אהבה.

יואל חסון: בקושי נכנסת לכנסת.

יואל חסון: לא קיבל אותך בכזאת אהבה.

אמיר אוחנה: טוב, אני מתחיל לקרוא.

אמיר אוחנה: הבא שמדבר, אני מתחיל לקרוא.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת נחמן שי, רשות הדיבור שלך.

יואל חסון: למרות החוק שהבאת לו.

יואל חסון: למרות כרטיס הכניסה המרשים הזה לא התקבלת באהבה גדולה.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: צריך להזכיר את ההיסטוריה, אדוני, שהיא לא כזאת רחוקה.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: אני מתנגד לחוק, ואני חושב שהוא חוק רע, אני חושב שהוא חוק מזיק, ועדיף שלא ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

נחמן שי: אני תמה לפעמים, אני אוהב לתרגם דברים בשפה אחרת, לפעמים בשפה אחרת שומעים.

נחמן שי: איך זה נשמע באנגלית או בצרפתית – אולי ברוסית כן יכול להישמע לא רע – לייהד את הגליל?

נחמן שי: איך זה נשמע?

נחמן שי: תנו לי את הפועל.

אמיר אוחנה: ציונות.

נחמן שי: לייהד את הגליל.

נחמן שי: ציונות.

נחמן שי: איך זה נשמע התיישבות יהודית?

נחמן שי: הלא דברים שהיו יפים פעם - - -

אבי דיכטר: לייהד את הגליל זה מושג מפא"יניקי בכלל.

נחמן שי: הוא עבר מן העולם עם הזמן.

נחמן שי: הוא לא נתפס יותר - - -

אבי דיכטר: ייהוד הגליל זה ממפא"י.

אמיר אוחנה: רשות הדיבור של חבר הכנסת נחמן שי.

ניסן סלומינסקי: יהודים משיבים יהודים בלבד זה גם מפא"י.

קארין אלהרר: אוה, בוקר טוב, ניסן.

איתן ברושי: היה מסמך קניג.

ניסן סלומינסקי: נראה שיכניסו לאחד הקיבוצים איזה מישהו - - -

אבי דיכטר: טיול לראות את ייהוד הגליל.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת דיכטר, תודה.

נחמן שי: חבר'ה, אני תמיד מרגיש טוב שאני מצליח לעורר.

נחמן שי: ייהוד הגליל זה צירוף איום ונורא.

נחמן שי: איום ונורא.

נחמן שי: אתה כמוני לא פעם נפגש עם קהלים זרים ועם מדינאים ואחרים.

נחמן שי: אתה לא תצליח לעולם להסביר להם את זה.

נחמן שי: אתה יכול להגיד להם שיש ציונות, וכולנו חלק מהציונות, כולנו מאמינים בציונות.

איתן ברושי: היום משתמשים במושג פיתוח הגליל.

נחמן שי: המילה ציונות – אני לא רואה אותה פה.

נחמן שי: אני לא רואה פה לא את המילה ציונות ולא את המילה דמוקרטיה.

נחמן שי: אבל אי אפשר לקבל את זה, זה לא עובר, בשנת 2018 ביטוי כזה לא עובר יותר.

נחמן שי: תפתח את ההתיישבות, בבקשה, אבל אתה לא יכול להתעלם, אף אחד לא יכול להתעלם ממיעוטים שחיים בתוכנו, מהזכויות שלהם, מהמעמד שלהם, ומהמבחן העליון של חברה דמוקרטית, שבה מכבדים את המיעוט ונותנים לו את מקומו המלא.

נחמן שי: לפעמים אפילו מעל לפרופורציה שבה הוא נמצא בציבור, כי אלה הם הערכים של חברה דמוקרטית.

נחמן שי: את זה אני לא מוצא בחוק הזה בכלל.

נחמן שי: עכשיו, התוצאה של החוק הזה תהיה, כפי שכתב הבוקר אדם שאני מאוד מעריך אותו בשם משה ארנס, שהיה שלוש פעמים שר ביטחון במדינת ישראל, ופעם שר חוץ, ובטעות החמיץ גם את ראשות הליכוד, יכול להיות שאם הוא היה עומד בראשות הליכוד גם היה לנו היום ליכוד אחר.

נחמן שי: ובארנס אי אפשר לחשוד שהוא לא ציוני ולא לאומי ולא פטריוט ולא ימני – כל הדברים הכי חשובים יש לו.

נחמן שי: אבל יש לו עוד תכונה אחת: הוא אדם פתוח וליברל, עם השקפת עולם רחבה.

נחמן שי: והוא, שטרח כל חייו, כל חייו, כדי לקדם את הפלגים ואת הקבוצות השונות בחברה הישראלית, רואה את עובדת חייו נחרבת לנגד עיניו.

נחמן שי: הוא שרצה ועודד את הבדואים לשרת ואת הערבים לשרת, ובאמת תמיד דיבר על שוויון, רואה איך מדינת ישראל במו ידיה מחריבה את המפעל הזה ששמו חברה משותפת – חברה שיש בה גם יהודים, גם ערבים, גם נוצרים, גם מוסלמים, גם דרוזים.

נחמן שי: כולם חיים ביחד.

נחמן שי: מהחוק הזה לא יחיו ביחד, מהחוק הזה יחיו בריב גדול.

אומר לכם: עוד משפט אחד ביחס ליחסים שבין ישראל לבין העם היהודי.

אומר לכם: זה גם דבר שאנחנו לא כל כך מייחסים לו חשיבות, בייחוד לא תחת הממשלה הזאת, שדחפה את היהודים החוצה ועושה כל מאמץ כדי לא להסתכל עליהם.

אומר לכם: אז יש יהודים שחיים מחוץ לגבולות המדינה - - -

אמיר אוחנה: אדוני, אבל ביקשתי למקד לסעיף 7.

אמיר אוחנה: אנחנו לא יכולים לדון עכשיו על כל החוק.

נחמן שי: אתה רוצה רק על 7?

נחמן שי: אז נגיע ל-6 גם?

אמיר אוחנה: לא, לא.

נחמן שי: בסדר, אז משפט אחד.

נחמן שי: אני חושב שהמחויבות שלנו היא לקרב את העם היהודי למדינת ישראל לא רק בתפוצות אלא גם בתוך מדינת ישראל.

נחמן שי: זה סעיף שנועד להגיד: תישארו אתם במקום שלכם ואנחנו במקום שלנו.

נחמן שי: זה לא עובד כך, אנחנו עם אחד, והחיבור בינינו הוא גם בתפוצות וגם בתוך מדינת ישראל.

אמיר אוחנה: אני מודה לך, אדוני.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת אבי דיכטר, ואחריו חבר הכנסת מלכיאלי.

אבי דיכטר: תראו, אני באמת חושב שבאיזשהו שלב בדיונים האלה, והחוק הזה, אנחנו כבר דנים בו לא מעט פעמים ושעות - -

קארין אלהרר: יותר מדי.

אבי דיכטר: - - לא בחשכת ליל, כמו חוקי יסוד אחרים שאיש לא עוסק בהם, למרות שהם עברו לתפארת מדינת ישראל לפני 25 שנה.

אבי דיכטר: ואני תוהה ככה מה צריך לקרות כדי שהאופוזיציה, לפחות המפלגות שמוכנות לקבל את המשפט "ישראל מדינת הלאום של העם היהודי" – הרי יש מפלגות שלא מוכנות אפילו את זה לקבל – אבל לפחות את המשפט הזה, מה צריך להוריד?

אבי דיכטר: איזה ענפים עוד צריך להוריד כדי שתהיה הסכמה?

יעל גרמן: להוסיף, לא להוריד, את המילה שוויון וחירות ודמוקרטיה.

קארין אלהרר: דמוקרטיה, דמוקרטיה.

אבי דיכטר: יעל, אני עוד לא התאוששתי מהאמירה שלך אתמול - - -

יעל גרמן: גם אני עוד לא התאוששתי ממך.

יעל גרמן: זה בסדר גמור.

יעל גרמן: וזה היה שלשום, אבל ניחא.

אבי דיכטר: אני חושב שבנושאים כאלה לפעמים אתה רוצה לגייס טיעון, זה מבורך מאוד.

אבי דיכטר: אבל אני חושב לפעמים יש טיעונים שלא מגייסים.

אבי דיכטר: לא בבית ספרי לפחות.

יעל גרמן: אבי, אנחנו רק מדברים על המילה שוויון, חירות ודמוקרטיה.

יעל גרמן: תוסיף אותה ואנחנו נצביע בעד.

יעל גרמן: אנחנו אומרים את זה מתחילת הדרך.

קארין אלהרר: מה, אתה מתכחש לזה שישראל דמוקרטית?

קארין אלהרר: לא הבנתי.

יעל גרמן: או אתה נגד שוויון?

מיכאל מלכיאלי: במובנים שלכם כן.

אמיר אוחנה: תודה, חברי הכנסת, תודה לכם.

אבי דיכטר: זה מופיע בחוקי יסוד.

יואל חסון: אתה ואוחנה זה אותו דבר?

מיכל רוזין: במבחן השוויון והדמוקרטיה אתם אותו דבר?

אבי דיכטר: יואל, אני לא חושב - - -ג'רושי מגשר פה בישיבה הזו.

יואל חסון: אני יכול להיות מאיר עיניים, אדוני.

אבי דיכטר: לא, אבל לא ג'רושי.

אבי דיכטר: תשאיר את זה - - -

יואל חסון: אני רחוק מג'רושי, אבל מאיר עיניים אני יכול להיות.

יואל חסון: אני יודע שהכול סביב ערבים אצלך, אם אתה לא מוריד איזה ערבי אתה לא רגוע.

אבי דיכטר: יש לי הרבה כבוד לערבים ויש לי הרבה כבוד לערבית.

אבי דיכטר: ואני חושב שהחוק הזה הוא באמת חוק שצריך להסתכל עליו - - -

מיכל רוזין: אוה, בדיוק הוא אמר שיש לו המון כבוד לערבים.

יואל חסון: וערבי-ערבי נכנס.

אחמד טיבי: נגד.

אבי דיכטר: אני חושב שבאמת כשאתה מסתכל על החוק הזה הוא חוק יסוד.

אבי דיכטר: לדעתי הוא יעבור, ואני מאמין שהוא יעבור לפחות באותו רוב שהוא עבר בקריאה הראשונה – 64 חברי כנסת.

קארין אלהרר: וואו, איזה רוב מוחץ.

אבי דיכטר: הוא רוב מוחץ.

קארין אלהרר: מוחץ.

קארין אלהרר: זה בדיוק הקואליציה שלכם.

קארין אלהרר: איזה רוב זה?

קארין אלהרר: ואתם כל הזמן מקוננים על זה.

יעל גרמן: שמונה.

אבי דיכטר: מה לעשות, אלה העובדות שאני מכיר.

קארין אלהרר: אתם כל הזמן מקוננים על זה, ואז עושים אותו דבר.

אבי דיכטר: אלה העובדות שאני מכיר.

אבי דיכטר: ומי כמוך יודע או מי כמוכם יודע שאת החוק הזה אין צורך להעביר ב-61 חברי כנסת.

אבי דיכטר: אבל למרות הכול, ראש הממשלה, באמת בהנחיה לדעתי מאוד נבונה, אמר: אני מבקש כל קריאה להעביר ברוב של 61, למען הסר כל ספק.

אבי דיכטר: וכדי להעביר ברוב של 61 אין ברירה, אנחנו כולנו, לפחות חברי הכנסת כאן, כולנו פוליטיקאים, אנחנו מבינים שאתה צריך לעשות פשרות בניסוחים, לפעמים אפילו במהות, כדי להעביר חוק בבסיס קונצנזואלי רחב יותר.

קארין אלהרר: אתה נגד דמוקרטיה?

קארין אלהרר: אתה נגד שוויון?

אבי דיכטר: אני לא נגד שוויון.

קארין אלהרר: אז מה הבעיה להכניס את זה?

יואל חסון: אז למה לא כתוב שוויון?

קארין אלהרר: הנה, יש לך הזדמנות לתקן.

קארין אלהרר: גם אני לא הייתי.

אבי דיכטר: קארין, לא הייתי בכנסת, אבל אני זוכר את המאבק, ואני שמח על ההערה שלך, מפני שהיא מוכיחה כמה לעיתים הפשרה נדרשת.

אבי דיכטר: ובנוסח חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו המילה שוויון הייתה בניסוחים המקדימים.

קארין אלהרר: אבי, אבל לא אתה ולא אני היינו אז.

אמיר אוחנה: קארין, זה לא דו-שיח, סליחה.

אמיר אוחנה: רשות הדיבור של חבר הכנסת דיכטר.

אבי דיכטר: בואי נשחק טניס, לא פינג פונג.

קארין אלהרר: אבל הוא מדבר אליי, אני עונה לו.

אמיר אוחנה: כי פנית מלכתחילה.

אבי דיכטר: קארין, בואי נעבור לטניס, באינטרוול יותר ארוך, לא בפינג פונג שהוא קצר מדי.

אבי דיכטר: תראי, אני חושב שחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו - - -

מיכל רוזין: אנחנו לומדים מיושב-ראש הכנסת, פינג פונג זה יותר טוב.

אבי דיכטר: לא, אנחנו בעידן ווימבלדון, שלא לדבר על המונדיאל שזה הרבה יותר איטי.

מיכל רוזין: אנחנו עם יולי אדלשטיין על טניס שולחן.

אבי דיכטר: בואי, תראי, אל תגררי אותי לומר את מה שיש לי לומר בנושא מרצ, אבל זה יבוא כנראה.

מיכל רוזין: תגיד מה שאתה רוצה.

מיכל רוזין: תגיד.

מיכל רוזין: תגיד על השולחן.

מיכל רוזין: יצאת פתט, מה שנקרא אצלנו בחבר'ה.

אמיר אוחנה: אנחנו בדיון על סעיף 7, אני רוצה להזכיר.

אמיר אוחנה: בואו נמקד ונסיים.

אבי דיכטר: קארין, עכשיו ברצינות.

אבי דיכטר: תראו, הרי גם אז כדי להעביר חוק חשוב, חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, דוחפי החוק מקדמי החוק, מביאי החוק להצבעה, החליטו להתפשר, והחליטו להעביר את החוק בלי המילה שוויון.

אבי דיכטר: והם לא היו אנשים פחות נאורים מאיתנו, ולא היו אנשים פחות חכמים מאיתנו, הם לא היו אנשים פחות ממלכתיים מאיתנו – הם היו אנשים, אני מאמין, חכמים כמונו, פוליטיקאים כמונו.

אחמד טיבי: מה הסיבה, להערכתך?

אבי דיכטר: בוא, טיבי.

אבי דיכטר: פוליטיקאים כמונו.

אחמד טיבי: מה זה עזוב?

אחמד טיבי: מה אתה מנפנף אותי?

אחמד טיבי: מה הסיבה שאין ערך שוויון?

אחמד טיבי: מה הסיבה?

מיכאל מלכיאלי: כי ערך השוויון בחוק הקודם רק הזיק.

מיכאל מלכיאלי: זה הסיפור.

אחמד טיבי: רק הזיק?

אחמד טיבי: השוויון הזיק.

מיכאל מלכיאלי: הפרשנות של בית המשפט בשוויון רק הזיקה.

אבי דיכטר: תנהלו את המשא ומתן - - -

אחמד טיבי: זאת גישה חדשה.

אמיר אוחנה: כן, חבר'ה, שניכם תקבלו רשות דיבור.

מיכל רוזין: היא הנותנת, כך זה נקרא.

מיכל רוזין: היא הנותנת.

אבי דיכטר: תנהלו את המשא ומתן לא על חשבוני.

אחמד טיבי: יש שאלות קשות אז מנפנפים אותנו, אני מבין.

אבי דיכטר: אחמד טיבי, תנהלו את המשא ומתן ביניכם לא על חשבוני.

אחמד טיבי: אתה מביא חוק על חשבוננו.

אחמד טיבי: אתה פוגע במעמד של הציבור הערבי.

אמיר אוחנה: טוב, תודה.

אבי דיכטר: אני אחזיר לך אחרי זה.

אבי דיכטר: עניינית, על הבסיס הזה בסעיף 7, זה מראה שאנחנו לא אנשים אטומים.

אבי דיכטר: אנחנו יודעים להיות פתוחים לביקורת, בוודאי כשהיא באה באינסטנציות מאוד ממלכתיות.

אבי דיכטר: וכשהיועץ המשפטי לממשלה – או בוא נתחיל: כשנשיא המדינה אומר את מה שהוא אומר, אנחנו לא רואים בזה נייר שלא צריך לגעת בו.

אבי דיכטר: אני חושב שהיו הערות מאוד נוקבות, היועץ המשפטי לממשלה אמר הערות מאוד נוקבות, עלו רחשים במקומות אחרים, כולל - - -

קארין אלהרר: אחרי שכתשתם אותו אפשרתם לו.

אמיר אוחנה: קארין, זה לא ייתכן.

אמיר אוחנה: אני מבקש.

יעל גרמן: גם בטניס יש חזרה.

אמיר אוחנה: לא, אבל יש גבול, כמה אפשר.

אבי דיכטר: קארין, אני חושב שבאיזשהו מקום, מתוך אחריות לאומית, באמת מתוך אחריות לאומית, ומתוך רצון להרחיב את בסיס התמיכה ולא להצר אותו, ואולי להגדיל אותו גם מקרב שורות האופוזיציה, עשינו את התיקון הזה.

אבי דיכטר: אני חושב שהוא תיקון נכון, הוא תיקון ראוי.

אבי דיכטר: אני חושב שההצעות לתיקונים, והרי ישבנו פה רק אתמול על סדרה של הסתייגויות, שאני חושב שחלקן היו אולי ראויות להתייחסות, חלקן היו לדעתי לא טובות, חלקן היו, הייתי אומר, נבזיות.

אבי דיכטר: בעיניי להביא הסתייגות שאומרת: אנחנו בעד ביטול ההמנון - - -

מיכל רוזין: לא, אתה פתט.

מיכל רוזין: אתה פשוט פתט.

אמיר אוחנה: לא, חברת הכנסת רוזין.

מיכל רוזין: עשית על זה פוסט, לא פחות, פוסט בפייסבוק.

מיכל רוזין: פתט.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת רוזין.

מיכל רוזין: זה לא נאה ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, חבר כנסת כל כך הרבה שנים.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת רוזין, אני קורא לך.

מיכל רוזין: זה פשוט פתט.

מיכל רוזין: פתט.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת רוזין, תודה.

אבי דיכטר: תראו, אני יודע שהאמת היא כואבת.

מיכל רוזין: לא, לגנוב הצבעות פה, ולהפסיק הצבעה באמצע זה כן, אבל להתייחס להסתייגויות שאנחנו רוצים בשביל לנפח את ההסתייגויות – באמת, פתט.

אמיר אוחנה: אוקיי, אין לי ברירה, קריאה ראשונה.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת רוזין, את בקריאה ראשונה.

מיכל רוזין: אתה חייב לי התנצלות על אתמול.

מיכל רוזין: אתה חייב לי התנצלות על אתמול.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת רוזין, את בקריאה שנייה.

מיכל רוזין: אתה חייב לי התנצלות.

אמיר אוחנה: את בקריאה שנייה.

אחמד טיבי: אמיר, גילית רוחב לב אתמול, למרות הטעויות.

אחמד טיבי: תמשיך ככה.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: בבקשה.

אבי דיכטר: תראו, אני, בניגוד אולי למה שאפשר להתרשם מחלק מהאמירות כאן, אני לוקח הסתייגויות ברצינות.

אבי דיכטר: אני קורא אותן - - -

מיכל רוזין: אתה רק לא לוקח את החוק ברצינות, ואת עצמך ברצינות, ואת מגילת העצמאות ברצינות.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת דיכטר, אבי, אנחנו מגיעים לסעיף 7, אנחנו רוצים לגמור את זה.

אבי דיכטר: אני לא זוכר שאני הפרעתי.

אמיר אוחנה: לא, אני מדבר על משך הזמן.

מיכל רוזין: בפופוליזם.

מיכל רוזין: נו, באמת.

מיכל רוזין: לא נאה ולא יאה.

אבי דיכטר: תראי, אני לא כתבתי את הדברים.

מיכל רוזין: נו, בסדר.

אבי דיכטר: את כתבת או אנשי מרצ כתבו את הדברים.

אבי דיכטר: ואני אומר לכם, שאנחנו הרי נעבור להסתייגויות על סעיף 7 עוד רגע.

מיכל רוזין: לא, כי למחוק את מגילת העצמאות זה יותר רציני.

אבי דיכטר: ובהסתייגויות על סעיף 7 אני מקווה מאוד שתהיינה הסתייגויות ענייניות, ולא להחליף את התקווה באינטרנציונל.

מיכל רוזין: בוא, תלמד אותנו על דמוקרטיה ועל התנהלות בכנסת.

מיכל רוזין: באמת.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת רוזין, אני רוצה להזכיר לך שאת בקריאה שנייה.

מיכל רוזין: הוא מדבר עליי.

מיכל רוזין: הוא מדבר אליי.

אמיר אוחנה: הוא לא דיבר אלייך.

מיכל רוזין: הוא מדבר עליי ואליי.

מיכל רוזין: אני יודעת על מה הוא מדבר, ולכן אני עונה.

אמיר אוחנה: אני לא רוצה לקרוא לך בקריאה שלישית.

מיכל רוזין: הוא מדבר על הסתייגות שלי, שהוא עשה עליה פוסט.

אמיר אוחנה: אני לא רוצה לקרוא לך בקריאה שלישית.

אמיר אוחנה: אמרת את דברייך.

אמיר אוחנה: תודה.

אבי דיכטר: ולכן אני חושב שההסתייגויות על סעיף 7, אני מקווה, תהיינה ענייניות ומכובדות ברמה הלאומית, וגם מכבדות ברמה האישית.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני חבר הכנסת.

יעל גרמן: אני מבקשת הערה קטנה.

יעל גרמן: אני לא התפרצתי.

קארין אלהרר: - - -

אמיר אוחנה: משפט ומשפט.

יעל גרמן: אני פשוט רוצה להעמיד דברים על דיוקם.

יעל גרמן: מזכירים פה את חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, מרבים לומר שאין בו שוויון.

יעל גרמן: הלוואי שיהיה בחוק הזה מה שיש בחוק.

יעל גרמן: ואני רוצה רק לקרוא: זכויות יסוד של האדם בישראל מושתתות על ההכרה בערך האדם, בקדושת חייו ובהיותו בן חורין, והן יכובדו ברוח העקרונות שבהכרזת הקמת - - -

אמיר אוחנה: תודה, גברתי.

אמיר אוחנה: זה גם לא לסעיף 7.

יעל גרמן: רגע.

יעל גרמן: חוק יסוד זה מטרתו להגן על כבוד האדם ועל ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

יעל גרמן: אין לנו לא את זה ולא את זה.

אמיר אוחנה: תודה, גברתי.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת קארין אלהרר, משפט.

אבי דיכטר: למה הוציאו את מילה שוויון?

אבי דיכטר: זה מה שמעניין.

יעל גרמן: אני מבקשת לפחות שזה יהיה בחוק.

אבי דיכטר: למה הוציאו את המילה שוויון, יעל?

אבי דיכטר: זו הבעיה.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת קארין אלהרר, משפט.

יעל גרמן: תכניס מדינה יהודית ודמוקרטית; תכניס את עקרונות מגילת העצמאות.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת גרמן, אפשרתי לך משפט.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת גרמן, תודה.

אמיר אוחנה: בבקשה.

קארין אלהרר: חבר כנסת דיכטר, רק להשיב לך במשפט, מכיוון שניהלנו סוג של דו שיח.

קארין אלהרר: הדבר המהותי שחסר בחוק הזה.

קארין אלהרר: אתה רוצה חוק יסוד: הלאום – אני חושבת מלכתחילה שלא צריך אותו – בסדר.

קארין אלהרר: אבל אם כבר, לפחות שזה יהיה תיאור אמיתי וקוהרנטי של מה שמדינת ישראל צריכה להיות גם על פי החזון שלך.

קארין אלהרר: הרי אני לא מאמינה שאתה כופר בצורך של מדינת ישראל להיות מדינה דמוקרטית.

קארין אלהרר: יהודית בסדר, כולנו מסכימים לזה, אבל דמוקרטית?

קארין אלהרר: והדבר האחרון, אתם תמיד מקוננים ומקטרים על זה שחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו עבר במחטף.

קארין אלהרר: מה שאתם עושים היום זה מחטף בחסות הקואליציה.

אמיר אוחנה: תודה, גברתי.

קארין אלהרר: יש לכם רוב בקואליציה - - -

אמיר אוחנה: תודה, דיברנו על משפט.

קארין אלהרר: תודה רבה.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, ואחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לחזור על חלק מהדברים שאמרתי בדיון הקודם, אבל בגלל שסעיף 7 שונה, אז אני רוצה לומר מה אני לא אוהב בשינוי הזה.

מיכאל מלכיאלי: "המדינה רשאית לאפשר לקהילה, לרבות וכו'" – בדיון הקודם אני אמרתי שלצערנו היו כמה פסיקות של בג"ץ נגד בנייה שיועדה במגרשים פרטיים, לא מדבר על מכרזים של המינהל, שיועדה עבור הציבור החרדי.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, כל מי שחי במדינה שלנו יודע שהשילוב של חרדים ושאינם חרדים בבניינים משותפים, הוא יכול להיות טוב והוא גם יכול להיות לא טוב.

מיכאל מלכיאלי: יש מקומות שזה לא הוכיח את עצמו.

מיכאל מלכיאלי: ומשכך, וכדי למנוע פרובוקציות מיותרות, אז יש בציבור החרדי מי שחושב שראוי שהם יקימו שכונות לעצמם.

מיכאל מלכיאלי: אני לא אומר גטאות – יחיו כמו שהם רוצים לחיות.

מיכאל מלכיאלי: אם חרדי לא רוצה לראות אוטו שנוסע בשבת או מוזיקה בקול, ואדם אחר כן רוצה, יערב לו אבל בשכונה משלו.

מיכאל מלכיאלי: ואני חושב שהסעיף כמו שהיה בנוסח המקורי היה יכול כן לאפשר בוודאי לציבור דתי להקים קהילה משלו.

מיכאל מלכיאלי: דבר ראשון, אני הבנתי את הסערה שהייתה סביב זה, רק אני חושב, אדוני היושב-ראש, שכן כדאי להביא לביטוי את האפשרות לאנשים להקים קהילה לעצמם.

מיכאל מלכיאלי: ואני שמעתי את הביקורת, שאחרי זה תהיה גזענות, רק צריך לדעת איך לעגן את זה.

מיכאל מלכיאלי: אבל בשביל למנוע אחר כך סתם שיח של שנאה מיותר, כן היה ראוי להשאיר את הנוסח הקודם.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת מיכל רוזין, ואחריה – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

אמיר אוחנה: אני לא חושב שיש מקום להתנצלות, אבל תהיה הצבעה חוזרת.

מיכל רוזין: לא, האם תהיה הבהרה לגבי הטעות שנעשתה?

אמיר אוחנה: יאמר היועץ המשפטי אחר כך.

גור בליי: כשיתחילו ההצבעות נתייחס.

אמיר אוחנה: כשיתחילו ההצבעות אנחנו נתייחס, ונקיים הצבעה נוספת.

מיכל רוזין: טוב, אני רוצה להקריא לכם משפט מאוד פשוט, חבר הכנסת דיכטר: "תשקוד על פיתוח הארץ לטובת כל תושביה" – כך נכתב במגילת העצמאות.

מיכל רוזין: מדוע צריך לכתוב בחוק יסוד: "המדינה רואה בפיתוח התיישבות יהודית ערך לאומי, ותפעל על מנת לעודד ולקדם הקמה וביסוס שלה"?

מיכל רוזין: האם לא זה מה שעושים מקום המדינה?

מיכל רוזין: סבא וסבתא שלי משני הצדדים כשעלו לארץ עשו את זה עוד לפני שקמה המדינה, והמשיכו לעשות את זה גם אחרי שקמה המדינה, וכך עשה גם אבי שבנה בארץ הזאת.

מיכל רוזין: מה, אנחנו לא בנינו?

מיכל רוזין: לא התיישבנו?

מיכל רוזין: לא הקמנו?

מיכל רוזין: לא הפרחנו את השממה?

מיכל רוזין: אתם מתנהגים כמו איזה מיעוט נרדף – באמת, הקוזק שנגזל – מיעוט נרדף, שלא בונים לנו ערים, לא בונים לנו יישובים, ואנחנו צריכים להגן על עצמנו באיזשהו חוק יסוד.

מיכל רוזין: על מה מדובר פה?

מיכל רוזין: האבסורד הוא שלכם, חבר הכנסת דיכטר, האבסורד בחוק הזה.

מיכל רוזין: אתם מביאים אותנו לכתוב הסתייגויות שמגחכות אתכם, לא אותנו, כי האבסורד הוא שלכם.

מיכל רוזין: כי אתם רוצים להגיד לנו, שאם לא תגידו שאנחנו מדינת ישראל וההמנון הוא התקווה והדגל שלנו הוא הדגל כחול-לבן עם מגן דוד, אז זה לא המציאות?

מיכל רוזין: זו לא מדינת הלאום היהודי?

מיכל רוזין: מישהו מפחיד אותנו שזה הולך להיעלם, שזה הולך להיגמר?

מיכל רוזין: אולי תספר לי משהו שאני לא יודעת.

מיכל רוזין: מספיק לחיות עם איזו תחושת רדיפה, מספיק לחיות עם תחושה שאנחנו מיעוט נרדף.

מיכל רוזין: אנחנו הרוב פה, המדינה מספר שמונה בחוזקה בעולם.

מיכל רוזין: ואתם מתנהגים כל הזמן בקורבנות.

מיכל רוזין: מספיק עם הקורבנות הזאת.

אבי דיכטר: מקום שמיני למרות מרצ.

מיכל רוזין: מספיק עם הקורבנות הזאת.

מיכל רוזין: לא למרות מרצ, בזכות מרצ.

מיכל רוזין: כשאיילת שקד שרת המשפטים נוסעת בעולם היא מתגאה בבג"ץ והיא מתגאה בארגוני החברה האזרחית.

מיכל רוזין: וכשיושבים המשנים ליועץ המשפטי והיועץ המשפטי לממשלה מתגאים בעולם בחברה האזרחית ובדמוקרטיה.

מיכל רוזין: וכשבאים אלינו ומזהירים אותנו מחוק ההסדרה, מסבירים לנו, ואתה יודע טוב, כי היית בדיון הסגור, מזהירים אותנו איך מה שמגן על מדינת ישראל, ואפילו על ההתנחלויות, זה העובדה שיש פה דמוקרטיה ובית משפט עליון חזק, וחברה אזרחית שיכולה לדבר ולהגיד עדיין מה שהיא רוצה.

מיכל רוזין: בזכות מרצ יש לך פה מדינה חזקה.

מיכל רוזין: אתה יכול לצחוק עד מחרתיים, זה מה שמגן על המדינה הזאת.

מיכל רוזין: כי הדה-לגיטימציה שאתם עושים למדינה זה מה שפוגע בנו, בין כל יהודי העולם ובין כל העולם כולו, שמסתכלים עליכם היום ואומרים: תגידו, מה אתם רוצים?

מיכל רוזין: להיות דיקטטורה?

מיכל רוזין: ללכת אחרי כמה מדינות בעולם היום שמאבדות את זה לגמרי?

מיכל רוזין: זה מה שאתם רוצים?

אבי דיכטר: משאת נפשנו להשיב את האינטרנציונל.

מיכל רוזין: די, אני מכבדת אותך, אתה נהפך פתט.

מיכל רוזין: באמת, הפוסט שהעלית הוא פתטי לחלוטין.

מיכל רוזין: אבל כנראה לא היית מספיק באופוזיציה, לא למדת מה זה לעשות הסתייגויות, לנהל בצורה הוגנת, מה שלא קרה פה אתמול, הצבעות.

מיכל רוזין: שכך צריך להיות, לפחות למראית עין, שההתנהלות שלכם תהיה דמוקרטית, כי גם את זה אתמול איבדתם.

מיכל רוזין: גם את זה אתמול איבדתם, אמיר.

אמיר אוחנה: תודה, גברתי.

מיכל רוזין: לא, סליחה, הוא דיבר עשר דקות.

מיכל רוזין: אתה לא תשתיק אותי.

אמיר אוחנה: מישהו יכול להשתיק אותך?

מיכל רוזין: אתם אתמול איבדתם וחציתם קו אדום בהתנהלות של ההצבעות, איך שהיא התנהלה.

מיכל רוזין: וכשאתה נכנסת אפילו לא טרחת להקשיב ולהבין.

מיכל רוזין: וטוב שיש וידיאו, מזל, כמו במונדיאל, שיכולנו לראות מה היה פה, כי חס וחלילה גם לסמוך על עמדותיהם או דעותיהם או עדויותיהם של חברי כנסת מהאופוזיציה.

מיכל רוזין: אנחנו מגינים על הדמוקרטיה, ובזכותנו אתה נראה קצת יותר טוב.

מיכל רוזין: אבל זה הולך ונעלם, כי אתם לא רק מגחכים אותנו, אתם מבטלים אותנו, אתם מוחקים אותנו, אתם אוסרים עלינו ועוד מעט גם תאסרו עלינו.

מיכל רוזין: וככה התדרדרו דמוקרטיות בעולם, ככה בדיוק.

אמיר אוחנה: תודה, גברתי.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת מרב מיכאלי איתנו?

אמיר אוחנה: לא.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אמיר אוחנה: ואחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: אני הצגתי את דבריי בישיבה הקודמת, על הוויכוח האידאולוגי הרעיוני וההשגות שלנו על מהות החוק בסעיפיו השונים.

אחמד טיבי: לאחר התיקונים נשארו כמה דברים הצהרתיים, סמליים, וכמה דברים מעשיים.

אחמד טיבי: אני חושב שיש חשיבות לסמלים, ואני חושב שיש חשיבות לדברים ההצהרתיים, אבל יש חשיבות יתר לסעיפים המעשיים.

אמיר אוחנה: חברי הכנסת, זה מפריע.

קריאה: אנחנו בדיון סיעתי.

אחמד טיבי: הסעיף המעשי כמעט היחידי באופן פרקטי מיידי שיש בחוק הזה זה ביטול מעמד השפה הערבית.

אחמד טיבי: אין ספק שמדובר בסעיף עוין.

אחמד טיבי: מה מפריע לממשלת ישראל, לקואליציה, ליוזמי החוק, שמעמד השפה הערבית יישאר כפי שהוא?

מרב מיכאלי: יושב מולך יוזם החוק, שאל אותו.

אחמד טיבי: שאלתי, והוא לא עונה.

אחמד טיבי: הוא חושב שזה לא רציני לשאול את השאלות האלה.

אחמד טיבי: ולכן אני שואל את הציבור: מה מפריע לציבור מה שיש בחוק כיום?

אחמד טיבי: הרי מה שיש בחוק כיום לא מיושם מעשית בשטח.

אחמד טיבי: למרות שיש שתי שפות רשמיות בחוק – עברית וערבית – הרי ידוע שמעמד השפה העברית הוא המוביל, הדומיננטי.

אחמד טיבי: ויש פרשנות של בית המשפט העליון גם בנושא הזה.

אחמד טיבי: מה מניע אנשים להכניס שתי אצבעות בעין לכלל הציבור הערבי, ולחלק גדול מהציבור היהודי, שרואה בזה פרובוקציה לשמה?

אחמד טיבי: אבל יותר מאשר פרובוקציה, אדוני היושב-ראש, יותר.

אחמד טיבי: ולכן אני רואה שחברי הכנסת בן צור ואורי מקלב לא נמצאים כאן.

אחמד טיבי: אני חושב שיש כאן נציג של ש"ס, שההערות שלו, ששמעתי אותן עד עכשיו, היו מאכזבות מאוד בלשון המעטה.

קריאה: אתה עדין הבוקר.

אחמד טיבי: אני עדין, כן.

אחמד טיבי: ואני העברתי מסר חד משמעי לשני חבריי בוועדה, גם חבר הכנסת אורי מקלב וגם חבר הכנסת בן צור, שהצבעתם בנושא ביטול סעיף השפה הערבית היא מעשה חמור ביותר.

אחמד טיבי: ואני לא יכול להבין למה חברי כנסת חרדיים יצטרפו למעשה העוין הזה נגד כלל הציבור הערבי של ביטול מעמד השפה הערבית.

אחמד טיבי: ולכן אני אגיד כאן

אחמד טיבי: בפומבי מה שאמרתי להם באופן פרטי, שאני מבקש – יותר מאשר מבקש – שלא יצטרפו להצבעה הזאת, אלא יצביעו איתנו נגד ביטול סעיף השפה הערבית.

אחמד טיבי: אני גם אתמול זרקתי הערה באחת הוועדות לחבר הכנסת פולקמן, שהוא יושב-ראש סיעת כולנו: אני לא מצליח להבין למה אדם כמוך, שאני מכבד, ואני רואה פעילות שלך בנושאים אחרים בכנסת, יכול להרים יד בעד סעיף כזה.

אמיר אוחנה: אדוני חבר הכנסת טיבי, אדוני לא היה בתחילת הדיון, אני אמרתי: אנחנו מגבילים את הדיון הזה לסעיף 7 בלבד.

אמיר אוחנה: אי אפשר לדבר עכשיו על כל סעיף בחוק, זה פשוט לא ייגמר.

אחמד טיבי: אה, זו הייתה הקדמה לדיבור שלי על סעיף 7.

אמיר אוחנה: אז אדוני יתייחס לסעיף 7 ויסיים בבקשה.

אמיר אוחנה: ואני אבקש גם מיתר הדוברים – סעיף 7.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: אז אני אשלים משפט, ברשותך, ואעבור לסעיף 7.

אחמד טיבי: רועי, אני לא יכול להבין למה אתה באופן אישי.

אחמד טיבי: אני בטוח שבתוך תוכך אתה לא בעד הסעיף הזה.

אחמד טיבי: אתה לא בעד החוק באופן כללי – יש שיקולים קואליציוניים, אני חי כאן בכנסת, יכול להבין לפעמים אילוצים קואליציוניים, אני שומע מה אתם אומרים על החוק באופן כללי.

אחמד טיבי: לפחות בסעיף הזה, רועי, שאתה וחברי סיעתך לא תצביעו בעד, אם אתה לא רוצה להצביע נגד לפחות.

אחמד טיבי: ולגבי סעיף 7 – אמרתי שמבחינתנו המושג דמוקרטיה יש לו משמעות עיקרית מובילה, והיא שוויון בין כלל האזרחים.

אחמד טיבי: נטל ביצוע ערכי השוויון מוטל על המדינה.

אחמד טיבי: היא צריכה למשל להקצות קרקע באופן שוויוני, היא צריכה להקצות משאבים באופן שוויוני, היא צריכה להקים בתי ספר שוויוניים, היא צריכה לתת שירותים באופן שוויוני, היא צריכה להקים תשתיות באופן שוויוני, היא צריכה להתייחס אל שפת המיעוט באופן שוויוני, כמו שאמרתי, כפי שקורה בקנדה למשל, ונתתי דוגמה את התנהלותו של הנשיא טרודו, ראש הממשלה.

אחמד טיבי: ומה קורה כאן?

אחמד טיבי: במדינת ישראל יש משטר פרלמנטרי תחת הכותרת דמוקרטיה.

אחמד טיבי: חוץ מזה, מהמשטר הדמוקרטי, בפרקטיקה אין תחום אחד – תחום אחד – שיש בו שוויון בין יהודים וערבים, חוץ מאשר ביום אחד פעם בארבע שנים.

אחמד טיבי: בין ארבעת השנים האפליה והפער נשמרים, או מתרחבים בכמה תחומים.

אחמד טיבי: רק ביום הבחירות לכל אזרח יש זכות לבחור, אני לא בטוח אם זה יישאר לעולמי עד.

עאידה תומא סלימאן: זכות לנהור.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: גם לנהור זו לא זכות אלא איום לפי ראש הממשלה.

אחמד טיבי: נהירת ערבים לקלפיות, גם כשהיא שקרית, אגב בדיעבד, ואני מצטער, היא שקרית - - -

עאידה תומא סלימאן: מצטער שלא נהרנו.

אמיר אוחנה: אדוני, סעיף 7.

אחמד טיבי: הנהירה היא חלק בלתי נפרד מסעיף 7.

אבי דיכטר: לא, זו המנהרה.

אבי דיכטר: זה סעיף אחר.

אחמד טיבי: ויכול להיות שבגלל האיומים שלכם נצטרך לנהור דרך מנהרות לקלפיות.

אחמד טיבי: יכול להיות.

נחמן שי: למה לא תתחילו בירושלים להצביע?

אחמד טיבי: לא תהיה הצבעה בירושלים.

אחמד טיבי: ירושלים היא תחת כיבוש, לא נותנים לגיטימציה לכיבוש.

נחמן שי: אתם מאבדים - - -

אחמד טיבי: ולכן, אדוני היושב-ראש, לכן דווקא האופוזיציה, דווקא יוסף, מיכל ואני ואחרים מגינים על ערכי הדמוקרטיה, רוצים לצקת בה תוכן אמיתי.

אחמד טיבי: ומי שמרוקן אותה מתוכן זה מי שמציע הצעות כאלה, והצעות אחרות משך כל הקדנציה הזאת.

עכשיו, אומרים לי: ולכן אין ערך שוויון בחוקי היסוד.

עכשיו, אומרים לי: זאת הסיבה שאין ערך שוויון.

עכשיו, אומרים לי: כי אם יש ערך שוויון, תארו לעצמכם, אולי זה יאלץ את הממשלה לנקוט באופן שוויוני, לנהוג באופן שוויוני בין כלל האזרחים וכלל האוכלוסיות, בין רוב למיעוט.

אמיר אוחנה: תודה לחבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: ולכן אני קורא לחברי הכנסת, אני קורא לחברי הסיעות החרדיות, אני קורא לחברי כולנו, לשקול מחדש את עמדתם, לא להצביע בעד החוק.

אחמד טיבי: לחילופי חילופין, בסעיף של השפה הערבית, אני קורא לכם להתנגד, ולהשאיר את הסעיפים הנוספים, שהם סעיפים נוראיים מבחינה סמלית והצהרתית, במיוחד התרגום של הסעיף החדש, והנוסח החדש הוא ייהוד הגליל.

אחמד טיבי: הביטוי ייהוד הוא ביטוי גזעני פרופר.

אחמד טיבי: תארו לעצמכם שבצרפת יתחילו להקים יישובים לצרפתים נוצרים בלבד, חבר הכנסת מלכיאלי, או בארצות הברית יקימו יישובים ללבנים בלבד, שאסור לאפריקנים-אמריקנים להיכנס בהם.

אחמד טיבי: זה נקרא משטר אפרטהייד.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת מיכאלי שחזרה אלינו, ואחריה – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

אחמד טיבי: בסבב הבא אדבר על סעיף 7, אדוני.

אמיר אוחנה: מאה אחוז.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: קודם כול, אני מאוד שמחה שאחרי הדברים שאמרתי כאן בדיון לא הקודם, זה שלפניו, נמחק סעיף 7(א), שבאמת היה משבש את כל חלקי החקיקה, גם חוקי היסוד שלנו וגם חוקי היסוד של הזכויות שלנו.

מרב מיכאלי: אבל זה לא משנה, ואמרתי את זה בזמן אמת, שגם אם יימחק הסעיף הזה, הוא לא משנה את המהות הלקויה והמגונה של החוק הזה.

מרב מיכאלי: עכשיו, אני רוצה להגיד לך משהו, אני רוצה לשתף את כולם פה.

מרב מיכאלי: אני מאמינה באמת ובתמים שאנחנו חייבות להיאבק בחוק הזה עד חורמה, ולעשות כל מה שאנחנו יכולות ויכולים בשביל שהוא לא יעבור, משום שהוא הרסני למדינת ישראל, באופן עמוק הרסני למדינת ישראל.

מרב מיכאלי: אבל אני מודה שהעובדה שאנחנו יושבות ויושבים פה ומדברים דברים לגוף החוק ולגוף הסעיפים, ואומרות ואומרים באמת כאילו אנחנו מדברות ברצינות, בעוד שהמטרה של העברת החוק הזאת היא צינית לגמרי, היא רק לצרכי קמפיין של ראש הממשלה.

מרב מיכאלי: שכן החוק הזה, נאמר כבר, הוא עלה על השולחן הרבה מאוד פעמים, וכל פעם הוא לא קודם.

מרב מיכאלי: והוא לא קודם לא בגלל שאי אפשר היה מבחינת הקואליציה הימנית ימנית או הלאומנית לאומנית שיש לראש הממשלה, כי יש לו כבר זמן קואליציה כזאת, וקואליציה צייתנית מאוד, שבסופו של דבר מעדיפה לשמור על שלמותה מאשר על כל דבר אחר.

מרב מיכאלי: אלא שעכשיו זה הזמן בשבילו לקדם את זה, אז עכשיו זה כנראה קרוב מספיק לבחירות בשביל שזה יהיה כדאי, לעשות את המאמץ הנוסף הזה.

אמיר אוחנה: גברתי, ביקשנו למקד את הדיון לסעיף 7, אי אפשר להתפזר כל פעם.

אמיר אוחנה: טוב, אנחנו נתחיל להגביל בזמן, זה מה שנעשה.

מרב מיכאלי: יש משהו מתסכל יותר מהרגיל בלדעת שאנחנו עושות את המאבק בתחום המהותי, האמיתי.

מרב מיכאלי: אנחנו מבינות ומבינים שהחקיקה זה קובע חיים, זה נורמה, בסוף המדינה מתנהלת לפי זה, אנשים יקבלו או לא יקבלו זכויות לפי זה, יימנעו מהן זכויות לפי זה.

מרב מיכאלי: בעוד שבאמת לראש הממשלה מדובר בעוד פיסת קמפיין, שאני בטוחה שמבחינתו הוא מוצלח.

מרב מיכאלי: ואני אגיד יותר מזה, ברור לי שככל שאנחנו נאבקות ונאבקים בחוק הזה יותר, אז הקמפיין גם כן מוצלח יותר, משום שהנרטיב הזה שאומר: נתניהו טוב ליהודים והשמאל הבוגדני טוב לערבים, הוא רק מקבל עוד חיזוק ועוד הוכחה ועוד אישוש במאבק שלנו נגד החוק המאוד מאוד מאוד בעייתי הזה.

מרב מיכאלי: ולכן, אדוני, כמו שאמרתי לגבי סעיף 7, אני שמחה ש-7(א) נמחק; סעיף 7(ב) החדש הוא מופרך בעיניי, ממש מופרך.

מרב מיכאלי: להגיד שבמדינת ישראל יעודדו התיישבות יהודית – וואו, באמת?

מרב מיכאלי: וואו.

מרב מיכאלי: באמת מדהים.

עודד פורר: מה רע בזה?

עודד פורר: את מתנגדת, מרב?

מרב מיכאלי: אני חושבת שכמו שאמרתי זה מופרך.

מרב מיכאלי: מדינת ישראל עוד מלפני קומה, מה שהיא עשתה זה לנסות לייצר ליהודיות וליהודים מקום בטוח.

מרב מיכאלי: זה מעולם לא היה צריך להיות בשביל להוציא לאף אחד אחר את העיניים; זה מעולם לא היה בשביל לשלול זכויות מאחרות ואחרים; זה מעולם לא היה בשביל להתבצר ולהסתגר, ולא להכיר בחלקים נרחבים של העם היהודי, ולשים משטרת יהדות מחמירה ומדירה, שמסרבת לראות בשוויון גם לאלה שהיא מכירה בהם כיהודיות ויהודים בעצמם.

אמיר אוחנה: תודה, גברתי.

מרב מיכאלי: ולכן, כן, גם סעיף 7 החדש הוא מופרך ומזיק.

אמיר אוחנה: תודה לך, גברתי.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ולאחר מכן – חברת הכנסת עליזה לביא.

אמיר אוחנה: ואנחנו נכנסים למשטר של שלוש דקות, רבותיי.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת פורר, הודעה רצית להודיע?

עודד פורר: כן, אני רוצה, רק לאור הנוסח, להסיר את ההסתייגויות שלנו שהגשנו לסעיף 7.

עודד פורר: מה ששונה מקובל עלינו.

עודד פורר: אני מסיר את כל ההסתייגויות שלנו לחוק.

אמיר אוחנה: מאה אחוז.

אמיר אוחנה: כל ההסתייגויות ירדו.

עודד פורר: אני רק מבקש בקשת רשות דיבור.

אמיר אוחנה: זה לא רלוונטי, כי זה סעיף ישן שנמחק, אז כל ההסתייגויות לסעיף 7 - - -

עודד פורר: לא, את ההסתייגויות שלי שמו בסעיף 5.

עודד פורר: בגלל זה.

גור בליי: בסדר, אנחנו נוריד.

עודד פורר: בקשת רשות דיבור.

אמיר אוחנה: לא, רשות הדיבור של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ושלה בלבד.

עודד פורר: לא, אני רק מבקש בקשת רשות דיבור למליאה, לכל הסיעה.

עודד פורר: תודה.

גור בליי: אם זה לכל הסיעה אנחנו צריך חתימות.

עודד פורר: נעביר לכם.

עודד פורר: קודם כול, אותי תרשמו, ואחר כך חתימות אפשר להשיג.

אמיר אוחנה: בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: זה קצת משונה לשבת ולדון כאילו בסעיף אחד, בגלל ששאר הסעיפים לא מונחים לדיון.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו, אני חושבת שזה מצג כאילו העניין הוא דמוקרטי והדיונים הם באמת דיוני עומק שמתייחסים לכל סעיף, וכאשר מגיעים לסוג של קונצנזוס, אז עוברים הלאה ומתמקדים בסעיף היחידי הבעייתי מתוך החוק הזה.

עאידה תומא סלימאן: אז כדאי מאוד להגיד מהתחלה, ואני כן אתייחס לסעיף שמוצג, שבעיניי אין סעיף כמעט בחוק הזה שאפשר לחיות איתו בשקט ולהרגיש שזה בסדר שמחוקקים חוק עם סעיפים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לא לעבור על סעיף-סעיף ולראות עד כמה הסעיפים האלה – אנחנו מתלוננים על זה שאין את המילה שוויון ואין דמוקרטיה?

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי מתפלאת אם היו נכנסות המילים האלה, כי זה כבר אבסורד, לחוקק חוק מנוגד לכל ערך דמוקרטי, לכל ערך של שוויון, לכל ערך של שוויון אזרחי, ועוד להכניס בתוכו את המילה דמוקרטיה ושוויון, זה היה באמת מגחיך ואבסורד ובלתי מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: לבוא ולדבר על מדינת ישראל, ולקבוע הכול למדינת ישראל – גם את ההמנון וגם את הסמל וגם וגם וגם, אבל לא לקבוע את הגבולות.

עאידה תומא סלימאן: להשאיר דווקא, לבחור לא לקבוע גבולות למדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: ולקחת את זה במקביל לכל הניסיונות הדורסניים, ולהעביר חוקים של סיפוח ושל עוד סיפוח ועוד סיפוח, אפשר לחשוב ששתי המילים שמתחיל בהן החוק "ארץ ישראל", זאת הכוונה האמיתית לגבולות של מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: כנראה החוק הזה מכין לשלב ההוא.

עאידה תומא סלימאן: וכנראה כולם, גם כאשר מתייחסים לעניין של בירת מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: בירת מדינת ישראל – מצפצפים על כל העולם, מצפצפים על ההחלטות הבין-לאומיות, וקובעים.

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: כי מתחפרים ונכנסים פנימה, וחושבים רק איך לפתור את הבעיות של ראש הממשלה ושל הרוב.

עאידה תומא סלימאן: הרוב שמתנהג בעריצות שעוד לא ראינו כמותה.

מאלה שיגידו: השפה הערבית – אני רק רוצה להגיד שני משפטים על השפה הערבית, ואני אדבר על הסעיף האחרון.

אמיר אוחנה: לא, ממש לסיום.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אתה נתת לכולם, עכשיו מתחילה ההגבלה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה לא פייר, במיוחד שאתה יודע שלא הצלחתי להגיע לישיבות - - -

אמיר אוחנה: אבל גברתי מדברת על סעיפים לא רלוונטיים.

אמיר אוחנה: אני יכול לקטוע אותה מיד, אני לא עושה זאת.

אמיר אוחנה: אז בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: בוא, נתתם עד אין סוף זמן דיון.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שאם מתייחסים בכבוד כל כך לחוק הזה, אז תנו לפחות לנהל את הדיון עליו - - -

אמיר אוחנה: לא, אבל הסעיפים האחרים נידונו.

אמיר אוחנה: התקיימו דיונים נרחבים על כל הסעיפים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהתקיימו דיונים.

עאידה תומא סלימאן: ואתה יודע גם למה אני לא יכולתי להיות נוכחת בכל הדיונים.

אמיר אוחנה: גברתי, לסיום בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: מבחינת השפה הערבית – גם כן מגוחכת - - -

אמיר אוחנה: אוקיי, גברתי סיימה.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: אם גברתי רוצה להתייחס לסעיף 7, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא סיימתי.

עאידה תומא סלימאן: אתה רוצה לשמוע בעניין ההתיישבות?

אמיר אוחנה: משפט.

עאידה תומא סלימאן: זה ממש הבהיל אותי, לראות את הנוסח הזה.

עאידה תומא סלימאן: כי אם עד עכשיו התיישבות יהודית לא הייתה ערך לאומי, אוי ואבוי מה יכול להיות מעכשיו והלאה.

עאידה תומא סלימאן: לאן נגיע?

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שיוציאו גם אותנו מהבתים שלנו, כי זה ערך עליון וערך לאומי.

עאידה תומא סלימאן: מה היה עד עכשיו?

עאידה תומא סלימאן: איזה יישובים נבנו במדינת ישראל עד עכשיו, חוץ מאלה שנבנו ליהודים?

עאידה תומא סלימאן: למי היה חשוב התיישבות, ולמי מהאזרחים הייתה התיישבות ערך לאומי חוץ מליהודים במדינת ישראל?

עאידה תומא סלימאן: אפילו אלה שהתיישבו לפני המדינה בכפרים שלהם – לא ניתנה להם הזכות ולא הכירו בהם.

עאידה תומא סלימאן: אז את מי "מסבנים" בסעיף הזה?

אמיר אוחנה: תודה, גברתי.

אמיר אוחנה: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן להגיד את האמת.

עאידה תומא סלימאן: מעניין אותי כל אלה שיישרו קו, שדיברו - - - נגד החוק ובשביל השפה, ועכשיו מתקפלים.

אמיר אוחנה: תודה, חברת הכנסת סלימאן.

אמיר אוחנה: תודה.

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: כי כולם מפחדים מבחירות?

עאידה תומא סלימאן: מה קרה?

אמיר אוחנה: תודה לגברתי.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת עליזה לביא, ואחריה – חבר הכנסת ג'בארין.

אמיר אוחנה: שלוש דקות לרשותכם, בבקשה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: מה עם פנינה?

אמיר אוחנה: רשומה, אבל יש לה עוד.

אמיר אוחנה: הגיעו לפניה.

אמיר אוחנה: את רשומה, אבל לפי סדר הגעה.

אמיר אוחנה: סליחה.

אמיר אוחנה: בבקשה.

עליזה לביא: גם אחרי מה שהיה כאן אתמול, וגם מה שקורה כאן היום, אני רוצה לומר שכל החלטה שלך איך לנהל את הדיון לוקה בחסר, בטח ובטח בחוק שכזה.

עליזה לביא: אתה מגביל אותנו לדבר על סעיף מסוים.

עליזה לביא: אתמול לא אפשרת לדבר על סעיף 6.

עליזה לביא: הגיע לכאן ג'רי סילברמן, הגיעו לכאן חברים שלנו.

עליזה לביא: גם היום הגיעו, גם היום אתה לא מאפשר.

אמיר אוחנה: שנה שלמה התקיימו דיונים על כל הסעיפים.

נריה רפאל כנפו: הסעיף שונה עכשיו.

אמיר אוחנה: יש עיקרון שנקרא סופיות הדיון.

אמיר אוחנה: אנחנו רוצים לסיים את זה.

אמיר אוחנה: בבקשה.

נריה רפאל כנפו: סעיף התפוצות השתנה עכשיו.

פנינה תמנו: כל כך מהר התייאשת מאיתנו?

עליזה לביא: תשע שנים מבקשים לקדם את החוק הזה.

עליזה לביא: ואתה יודע בדיוק שזה - - - פוליטי, החוק הזה מובא לכאן כאחרון הגנבים.

עליזה לביא: וזה חוק שאני הייתי צריכה להיות חתומה עליו.

עליזה לביא: אני, עליזה לביא, הייתי צריכה להסכים להיות חתומה על החוק הזה.

אמיר אוחנה: לא מאוחר מדי.

עליזה לביא: אתה לא מאפשר לי.

עליזה לביא: אתה לא מאפשר לי.

עליזה לביא: יש פה כל כך הרבה בעיות.

עליזה לביא: איך יכול להיות שחוק הלאום של מדינת ישראל בשנת ה-70 לקיומה – לא למדנו שום דבר מהעבר?

עליזה לביא: זאת הדרך שלכם להביא – בשוטים ובעקרבים?

עליזה לביא: והבאתם אותנו לכל כך הרבה ויכוחים, עד שאתם מסתירים פה את העיקר.

עליזה לביא: ובאמת, אני פונה אליך, חבר הכנסת אוחנה, כי אתה יודע, באמת גילית לאורך התקופה שאתה בכנסת הרבה מאוד רגישויות.

עליזה לביא: וגם כאן בחוק הלאום על מה אנחנו מדברים?

עליזה לביא: מדינת ישראל היא מדינה יהודית ומדינה דמוקרטית.

עליזה לביא: אני, את עיקר עבודתי הפוליטית, מבקשת לשמר את האיזון הזה.

עליזה לביא: בבית הזה יש אנשים שרוצים לשפוך יותר על הדמוקרטית, ויש אנשים שמבקשים לשפוך יותר על היהודית.

עליזה לביא: והמשימה שלנו במשמרת שלנו זה לשמור על האיזון הזה.

עליזה לביא: ואני שואלת אותך: החוק הזה בניסוח הזה ישמור על האיזון של יהודית ודמוקרטית?

מיכאל מלכיאלי: הוא יאזן את בית המשפט.

מיכאל מלכיאלי: הוא נקט צד כל הזמן.

עליזה לביא: הוא ישמור על האיזון של יהודית ודמוקרטית?

עליזה לביא: הרי את מה שידעו המייסדים לעשות בשום שכל ובהבנה וברגישות ובאחריות על הדורות הבאים אנחנו כאן הורסים.

עליזה לביא: אין בחוק הזה אחריות על הדורות הבאים.

עליזה לביא: הרי מה אתה משאיר לילדים שלך?

עליזה לביא: מה אתה משאיר לילדים שלך בדרך שבה החוק הזה נכתב?

עליזה לביא: איפה האחריות שלנו לדורות הבאים?

עליזה לביא: זה רק יביא לריב, למדון, לסכסוך.

עליזה לביא: והנשיא כל חודש מוסיף עוד שבט על תרבות השבטים.

עליזה לביא: החוק הזה יביא בתוכנו – בתוכנו – גם מבחינה אזרחית לחוסר שוויון.

עליזה לביא: וגם מבחינת העם היהודי, איך אפשר בתוכנו להחיל את החוק הזה?

עליזה לביא: אני לא מבינה.

עליזה לביא: איך?

עליזה לביא: תסביר לי אתה איך, עם כל הבעיות וכל המצוקות של הדור הזה, איך?

עליזה לביא: איך?

עליזה לביא: במה אתה מוסיף?

עליזה לביא: במה אתה מוסיף?

אמיר אוחנה: תודה לך.

עליזה לביא: וכל שכן, מדינת ישראל היא מדינת העם היהודי.

עליזה לביא: אתה לא יכול לנתק את הדיון הזה מהאחריות שלנו.

אמיר אוחנה: תודה לך, גברתי, נגמר הזמן.

אמיר אוחנה: תודה לך, אני מודה לך.

עליזה לביא: ואי אפשר לדבר על סעיף 7 בלי לדבר על סעיף 6.

עליזה לביא: ואתה לא מאפשר את זה.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת ג'בארין, רשות הדיבור שלך.

עליזה לביא: ואתה לא יכול להסתמך רק על הדיונים - - -

אמיר אוחנה: חברת הכנסת לביא, אני מודה לך.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת ג'בארין, ואחריו – חבר הכנסת זחאלקה.

יוסף ג'בארין: לגבי השפה הערבית – אני מזכיר לכם שזה נושא חדש, כי יש שינוי מהותי מהגרסה הקודמת של הקריאה הראשונה.

יוסף ג'בארין: הייתה זכות מפורשת לנגישות למשרדי הממשלה השונים.

יוסף ג'בארין: הזכות הזו בוטלה.

יוסף ג'בארין: תלוי מה נספיק כאן.

אמיר אוחנה: לא, אנחנו נבקש מוועדת הכנסת לדחות את הדיון למועד אחר, כדי שלא נצטרך להפסיק כאן.

אמיר אוחנה: סליחה.

אמיר אוחנה: בבקשה.

יוסף ג'בארין: לא, אני רק עדיין מזכיר, גם לך, יושב-ראש הוועדה, וגם לחבר הכנסת סלומינסקי: הייתה הסכמה עקרונית להשאיר את הרשמיות של השפה הערבית.

יוסף ג'בארין: הייתה הסכמה.

יוסף ג'בארין: אני לא מבין מדוע במקום להתקדם בכיוון הזה אנחנו הולכים אחורה, לפגוע במעמד שלה.

קארין אלהרר: זה לא מסתדר בפריימריז.

יוסף ג'בארין: זה עדיין לא מאוחר.

יוסף ג'בארין: בגלל הנושא של הנושא החדש עדיין אפשר לחזור להסכמות שהיו, לפחות להשאיר את הרשמיות שלה.

יוסף ג'בארין: לגבי סעיף 7 – אני רואה שנציג היועץ המשפטי נמצא כאן.

יוסף ג'בארין: הדבר האחרון שאני מקווה לא לשמוע כאן, שאתה תגן על הסעיף הזה.

יוסף ג'בארין: הדבר האחרון.

יוסף ג'בארין: כי מה עשה היועץ המשפטי, אם הוא יסכים כאן?

יוסף ג'בארין: בגרסה הקודמת אמרו: נפרד אבל שווה.

יוסף ג'בארין: אמרתם לנו, שאומנם אנחנו מפרידים בין יהודים לערבים, אבל אפשר לבנות ליהודים ואפשר לבנות לערבים.

יוסף ג'בארין: נכון, חבר הכנסת דיכטר?

יוסף ג'בארין: זה מה שאתה אמרת – נפרד אך שווה.

יוסף ג'בארין: אמרנו לכם: חברים, לא בונים לערבים, בונים רק ליהודים.

יוסף ג'בארין: ולכן הנפרד הזה הוא לא שווה, כי בעצם אתם אומרים שנבנה רק ליהודים.

עודד פורר: כמו מדינה יהודית, שיש בה רוב יהודי.

יוסף ג'בארין: מה זה התיישבות יהודית במדינה ש-20% הם ערבים?

אמיר אוחנה: לא להפריע.

אחמד טיבי: יש הבדל בין רוב יהודי למדינה - - -

אמיר אוחנה: לא להפריע לשני הצדדים.

עודד פורר: מה זה מדינה יהודית?

עודד פורר: אתה לא רוצה.

עודד פורר: בסדר, זה המצב.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: מה זה התיישבות יהודית, במדינה ש-20% מאזרחיה זה אזרחים ערבים?

יוסף ג'בארין: זה בעצם התיישבות בלי ערבים.

יוסף ג'בארין: זו בעצם משמעות הדבר הזה.

יוסף ג'בארין: התיישבות בלי ערבים.

מיכל רוזין: נשמח לשמוע הסבר.

רז נזרי: אני אשיב, בסדר.

יוסף ג'בארין: עכשיו, הנוסח הזה לא רק אומר שהתיישבות יהודית זה ערך לאומי, שכמובן זה בפרקטיקה זה כל הזמן.

יוסף ג'בארין: תסתכל על הסיפה של הסעיף.

יוסף ג'בארין: מה אומרת הסיפה?

יוסף ג'בארין: הסיפה אומרת: לקדם הקמה וביסוס שלה.

יוסף ג'בארין: ביסוס של מה?

יוסף ג'בארין: הקמה של מה?

יוסף ג'בארין: אתה רוצה לקדם הקמה של התיישבות יהודית בלי ערבים, ואתה רוצה לעשות ביסוס של התיישבות יהודית בלי ערבים.

יוסף ג'בארין: זו המשמעות של זה.

יוסף ג'בארין: בדיון הקודם היה את השלט רק ליהודים, כאן אפשר להגיד בלי ערבים, זה אותו דבר.

אמיר אוחנה: אדוני, תודה.

יוסף ג'בארין: זה הנוסח של זה.

אמיר אוחנה: משפט לסיום.

יוסף ג'בארין: עכשיו, איך אפשר לטעון שסעיף כזה לא סותר את עקרון השוויון?

יוסף ג'בארין: איך הוא משתלב עם חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו?

יוסף ג'בארין: פשוט זה בלתי אפשרי, זה בלתי נתפס.

יוסף ג'בארין: זה בדיוק כמו להגיד בארצות הברית או בדרום אפריקה שבעצם הבנייה היא רק ללבנים.

יוסף ג'בארין: מה ההבדל?

אמיר אוחנה: תודה לחבר הכנסת ג'בארין.

יוסף ג'בארין: קידום בנייה ללבנים וביסוס שלה.

יוסף ג'בארין: מה ההבדל?

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת זחאלקה.

יוסף ג'בארין: הדבר האחרון - -

אמיר אוחנה: היה כבר.

יוסף ג'בארין: - - מפנה את תשומת לב חברי המשפטן, הרי אתה מכיר את האמנה הבין-לאומית לחיסול כל פרקטיקות של אפרטהייד, נכון?

יוסף ג'בארין: תקרא את ההגדרה של אפרטהייד שם, תמצא שסעיף 7 עונה על ההגדרה של אפרטהייד באותה אמנה, והוא מגדיר פרקטיקות של אפרטהייד כפשע נגד האנושות.

אמיר אוחנה: תודה לחבר הכנסת ג'בארין.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת זחאלקה, רשות הדיבור שלך.

אמיר אוחנה: ואחריו – חברת הכנסת פנינה תמנו שטה.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

ג'מאל זחאלקה: אני אדבר על סעיף 7, אבל לפני כן אומר שאם יהיה חופש הצבעה בכנסת, על פניו נראה שהחוק הזה לא יעבור.

ג'מאל זחאלקה: ומי שרוצות אותו זה בעצם שתי מפלגות – הבית יהודי והליכוד, ובמידה מסוימת גם ישראל ביתנו, שהן לא רוב בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: אבל אני לא ראיתי מישהו מתלהב בחוק, אבל ככה מנסים להעביר אותו.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להתייחס לסעיף 7.

ג'מאל זחאלקה: ואני רוצה, ברשותך, לקרוא אותו, ואני מבקש שתיתן לי להבהיר, כי אומרים שזה חוק היסטורי.

אמיר אוחנה: רשות הדיבור שלך.

ג'מאל זחאלקה: "המדינה" – קודם כול, איזו מדינה?

ג'מאל זחאלקה: על איזו מדינה מדובר?

ג'מאל זחאלקה: מה גבולות אותה מדינה?

ג'מאל זחאלקה: כאשר אתה אומר "המדינה" כמושג שאין לו גבולות, בעצם לאחר מכן המשמעות היחידה שיש, שמדובר בהתיישבות או בהתנחלות משני צידי הקו הירוק.

ג'מאל זחאלקה: ובעצם באותם שטחים שרוצים לספח למדינת ישראל, גם עליהם יחול אותו עיקרון.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לדעת איזו מדינה.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו, לא רק הסיפור של המדינה, שאין לה גבולות, אני לא יודע איזו מדינה, ובמיוחד משאירים, דיברו על הכול, על הסמל – אין גבולות למדינת ישראל.

ג'מאל זחאלקה: אין גבולות, ולא רוצים לקבוע גבולות.

ג'מאל זחאלקה: ובעצם באים, לפני שקובעים גבולות קובעים מסמרים באשר להתיישבות.

ג'מאל זחאלקה: וקביעה כזאת כמובן היא בניגוד לחוק הבין-לאומי, ואני אגיד תיכף איזה תרגיל מסריח נעשה בחוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: שינוי החוק, שינוי הנוסח, הוא בעצם הוא יותר גרוע מהנוסח הקודם.

ג'מאל זחאלקה: למה הוא יותר גרוע?

ג'מאל זחאלקה: כי הוא יותר רך מבחינת מילים, אבל הרבה יותר קשה מבחינת משמעות.

ג'מאל זחאלקה: וזה נוח ליועץ המשפטי להגיד שהוא בעד דמוקרטיה ובעד שוויון, ושהסעיף הזה לא פוגע.

ג'מאל זחאלקה: הוא פוגע גם פוגע, בצורה אנושה אפילו בשוויון בין האזרחים, כי ניתנת כאן לאנשים מסוימים, לאזרחים, ל-6 מיליון יהודים, את הזכות למשהו שלא ניתן לאזרחים הערבים.

ג'מאל זחאלקה: ובחוק יסוד.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו, אני חוזר שוב למושג "המדינה".

ג'מאל זחאלקה: הרי "המדינה" הוא לא מושג שהיא קובעת, "המדינה" הוא מושג טעון.

ג'מאל זחאלקה: אין לה גבולות, אבל יש לה משמעות, כי "המדינה", נקבע בסעיפים הראשונים – אתה רוצה להקשיב?

אמיר אוחנה: תודה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: מה תודה?

אמיר אוחנה: הזמן.

ג'מאל זחאלקה: אני מדבר על הסעיף, רק על הסעיף.

אמיר אוחנה: אין בעיה, אבל הזמן הסתיים.

ג'מאל זחאלקה: אני התחלתי רק את המילה הראשונה.

ג'מאל זחאלקה: ואני אומר דברים שהם קשורים, לא מדבר ככה בעלמא.

ג'מאל זחאלקה: אני מדבר על הסעיף הזה.

אמיר אוחנה: אז אדוני יקצר, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אני מדבר על הסעיף הזה.

ג'מאל זחאלקה: ואני רוצה שתבינו מה המשמעות.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות, אני רואה, יש איזושהי אנחת רווחה שיש הסכמה ויש הכול.

ג'מאל זחאלקה: ולא היא, ולא היא.

ג'מאל זחאלקה: אתם מפרים את זכויותינו בצורה ברוטלית.

ג'מאל זחאלקה: יש כאן שחצנות, יהירות.

ג'מאל זחאלקה: אתם דורסים אותנו.

ג'מאל זחאלקה: ובאישור היועץ המשפטי ובייעוץ רשויות החוק.

ג'מאל זחאלקה: אתם נותנים יד לאפליה, אתם נותנים יד לגזענות.

ג'מאל זחאלקה: זה סעיף גזעני.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: לא סיימתי.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לדבר על הסעיף זה.

אמיר אוחנה: אבל, אדוני, משפט לסיום, כי אנחנו בסד זמנים.

ג'מאל זחאלקה: המדינה בה מדובר – מימוש הזכות להגדרה עצמית לאומית במדינת ישראל ייחודי לעם היהודי.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אותה מדינה נשענת על כך - - -

אמיר אוחנה: טוב, אדוני, אני מבין, סיים, כי הוא עובר לסעיפים אחרים.

אמיר אוחנה: תודה לך.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אני שוב חוזר למושג "מדינה".

ג'מאל זחאלקה: אין מדינה בסעיף הזה.

ג'מאל זחאלקה: זה סעיף של הסוכנות היהודית, של ההגנה.

ג'מאל זחאלקה: אין מדינה.

אמיר אוחנה: תודה לך, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: זה סעיף כאילו שאין מדינה שבונה יישובים לטובת האזרחים – אין מדינה כאן.

אמיר אוחנה: תודה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו כאן מתעמתים לא עם מדינה אלא עם ראשי הציבור היהודי.

ג'מאל זחאלקה: ראשי הציבור הערבי מול ראשי הציבור היהודי.

ג'מאל זחאלקה: אתם לא מדינה על פי הסעיף הזה.

אמיר אוחנה: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת פנינה תמנו שטה.

ג'מאל זחאלקה: כי מדינה חזקה תהיה לכל האזרחים ולא תפעל בצורה כזאת.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: לא, אדוני סיים.

אמיר אוחנה: משפט וזהו.

אמיר אוחנה: אה, אתה מחכה שאני אוציא אותך יכול להיות?

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, הסעיף הזה והחוק הזה כאילו אין ערבים בארץ, אין אזרחים ערבים, אין פלסטינים, אין שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: החוק הזה כאילו אין כלום, יש רק יהודים בארץ הזאת, לפי הסעיף הזה, לפי החוק הזה.

אמיר אוחנה: תודה לאדוני.

ג'מאל זחאלקה: ודבר שני - -

אמיר אוחנה: תודה, אדוני.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת זחאלקה, אתה בקריאה ראשונה.

ג'מאל זחאלקה: - - בחוק הזה ניתנה פרצה - -

אמיר אוחנה: לא לא, סיימת, אדוני.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת פנינה תמנו שטה.

ג'מאל זחאלקה: - - פה פותחים פרצה לגנב, והגנבים יבואו.

ג'מאל זחאלקה: נקבע בחוק ויבוא שופטים שיכשירו את זה.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת זחאלקה, אתה בקריאה שנייה.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, רשות הדיבור שלך.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול לקטוע אותי בזמן שאני מתווכח - - -

אמיר אוחנה: אבל אדוני סיים את הזמן.

ג'מאל זחאלקה: אני לא חרגתי מהסעיף.

אמיר אוחנה: אדוני, נגמר הזמן.

אמיר אוחנה: תודה.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה לברך את זה שהתעשתם על עצמכם וירדתם מן העץ.

פנינה תמנו: אני חושבת שזו לא הייתה עז, אלא באמת חוסר אחריות וחוסר חוכמה, ומזל שהסעיף הזה, שהיה נשאר איתנו לדיראון עולם וכתם על העם שלנו, הוסר, כולל סעיף 7(א).

חייבת לומר: וזה לא משנה בכלל מה עמדותיי הפוליטיות.

חייבת לומר: אני חושבת שכעם, כמדינה, אנחנו לא יכולים להתעלם מכך שהיו צריכים בסיפה לנסח סעיף שאומר, שאנחנו נדאג לכל האזרחים, ונדאג לכך שיהיו מגורים הולמים ושתהיה התיישבות הולמת.

חייבת לומר: כי זה לא האינטרס שלנו שהם יחיו בהדרה, בצפיפות, כי כל זה מתפוצץ עלינו, אתה יודע באיזה צורה.

חייבת לומר: אז לכן אני לא חושבת שזה חכם.

חייבת לומר: זה בכלל לא חכם, אלא אם כן באמת, כמו שחבריי אמרו, יש פה אינטרס פוליטי.

חייבת לומר: אני מסתכלת גם על כך שההפרה הבוטה מתמשכת בתוך החוק בין זה שאנחנו מדינה יהודית לדמוקרטית, וזה חבל, כי אין לנו מה להתבייש בזה שאנחנו דמוקרטים.

חייבת לומר: הרי ראש הממשלה ואתם כל הזמן הולכים ומתהדרים בזה שאנחנו הדמוקרטיה הנאורה במזרח התיכון.

חייבת לומר: אז מה יש לפחד, מה יש לחשוש.

חייבת לומר: באמת, אני אומרת לך את זה ברצינות: מה נלמד את הילדים שלנו בשיעורי אזרחות?

חייבת לומר: מה נלמד אותם?

חייבת לומר: שאנחנו לא יודעים לעשות את האיזון הזה?

אז אני אומרת: הדבר הנוסף, הסרתם את הסעיף של נגישות לשונית ותרבותית.

אמיר אוחנה: תודה, גברתי.

פנינה תמנו: לא ייתכן.

פנינה תמנו: עם שבונה את עצמו גם על עלייה, ולא רק זה שיש גם את האוכלוסייה הערבית, שרבים מהם לא יודעים את השפה העברית על בוריה, אבל גם הרבה מאוד עולים, ואתם מוחקים את זה בהינף יד.

פנינה תמנו: אני חושבת שאתם צריכים בכלל להסיר את כל הסעיפים האופרטיביים, להשאיר את ההצהרתיים.

פנינה תמנו: אנחנו בעד חוק הלאום, כולל אני וחבריי מיש עתיד, אבל יש לכם נוסח רציני, מכבד, של בני בגין, וראוי שתתעשתו, כמו שהתעשתם אתמול.

פנינה תמנו: תודה.

אמיר אוחנה: תודה לך, גברתי.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת פולקמן ואחריו חבר הכנסת פורר.

רועי פולקמן: פורר היה לפניי.

אמיר אוחנה: אה, בבקשה.

עודד פורר: ראשית, כמו שאמרתי קודם, אני שמח שסעיף 7(ב), שלא היה לו מקום בחקיקה הזו, ירד מהחוק הזה.

עודד פורר: וטוב עשו חבריי בקואליציה שעשו.

עודד פורר: יחד עם זאת, כן יש לי הסתייגות לסעיף 7, שאני אבקש כן לרשום אותה, והיא להוסיף את המילים "בארץ ישראל" אחרי "התיישבות יהודית", כך שהסעיף ייקרא: המדינה רואה בפיתוח התיישבות יהודית בארץ ישראל ערך לאומי, ותפעל על מנת לעודד ולקדם הקמה וביסוס שלה.

עודד פורר: זה הופיע גם בהסתייגות המקורית שלי.

קארין אלהרר: לא הבנתי, מה ההסתייגות?

עודד פורר: להוסיף את המילים "בארץ ישראל".

בצלאל סמוטריץ': אני אצביע בעד ההסתייגות הזו.

עודד פורר: אני אבקש להוסיף את ההסתייגות הזו.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שגם חבריי - - - יצביעו בעדה.

עודד פורר: אני בהחלט חושב שדווקא בחוק הזה, שמדבר על חוק הלאום, וחוזר לבסיס הציוני הערכי של הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, הוא צריך לחזור בדיוק למקומות האלה של התיישבות וגאולת הקרקע בכל חלקי ארץ ישראל.

עודד פורר: תודה, אדוני.

פנינה תמנו: ותשקוד לפיתוח כל תושביה.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני.

גור בליי: רק, חבר הכנסת פורר, מבחינה תקנונית, אם אתה מגיש הסתייגות, אז אנחנו מורידים אותך מרשות דיבור.

עודד פורר: כן, אבל את הסיעה תשאירו.

גור בליי: כן, לשאר חברי הכנסת.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת פולקמן.

רועי פולקמן: ממש בקצרה, בהקשר לסעיף 7.

אמיר אוחנה: אחריו, רק אומר – חברת הכנסת פדידה.

רועי פולקמן: כיוון שאנחנו מסיימים את החוק היום, אחד, אני אגיד ששאלו אותי, זה נשאל כאן גם קודם, מה התפקיד של החוק הזה, ואנחנו אמרנו את זה לאורך כל הדרך: איזון בתוך החוקה הישראלית הוא חלק ממכלול החלקים של החוקה הישראלית.

רועי פולקמן: לא סתם אנחנו דרשנו מהרגע הראשון את האיזונים - -

קארין אלהרר: זה נראה לך איזון?

קארין אלהרר: אין שוויון, אין דמוקרטית.

רועי פולקמן: תיכף נדבר על שוויון.

רועי פולקמן: - - בין יהודית לדמוקרטית.

קארין אלהרר: איך נדבר על שוויון?

קארין אלהרר: זה לא בשיח.

אמיר אוחנה: שלוש דקות, אדוני יזכור.

רועי פולקמן: הכול ייכנס בשלוש דקות.

רועי פולקמן: ולכן גם לחוק הזה יש חלק ממכלול החוקה הישראלית, שבה מוגדרת גם מדינת ישראל כמדינה דמוקרטית וגם כמדינת הלאום של העם היהודי.

רועי פולקמן: שתיים, אחת הדרישות המרכזיות והחשובות ביותר, שסוכמו כאן בהובלתנו, הייתה שהיהודית לא גוברת על הדמוקרטית אלא עומדת לצידה.

קארין אלהרר: באיזה עולם?

קארין אלהרר: קראת את החוק?

רועי פולקמן: קראתי.

רועי פולקמן: ולא רק קראתי, הייתי שותף בניסוחו.

קארין אלהרר: אז זה חמור מאוד.

רועי פולקמן: שתיים, זכויות היתר, ואני אומר את זה בצורה ברורה, ואני אומר לך את זה, טיבי, הם לקולקטיב.

רועי פולקמן: עידוד עלייה ועידוד התיישבות יהודית הם לא אפליה לפרט.

פנינה תמנו: לא אמרנו.

פנינה תמנו: אבל אל תשכח שיש פה עוד תושבים.

פנינה תמנו: ריבונו של עולם, נו, באמת.

רועי פולקמן: מדינת ישראל היא מדינה יהודית.

אמיר אוחנה: חברות הכנסת הנכבדות.

רועי פולקמן: אבל כל עוד זה לא פוגע בזכויות הפרט.

רועי פולקמן: אני כן אגיד שני דברים, ואני מסיים.

ג'מאל זחאלקה: אתה מציע את זה כהסתייגות?

רועי פולקמן: שנייה, שנייה.

רועי פולקמן: תן לי לסיים, יש לי שלוש דקות.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת זחאלקה, לא להפריע בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: לא, אם אתה - - -

רועי פולקמן: אבל אני לא מדבר אליך.

ג'מאל זחאלקה: תגיש הצעה כזאת.

רועי פולקמן: סעיף השפה, טיבי, דיברנו עליו - -

אחמד טיבי: אני מבקש לשמוע אותו.

רועי פולקמן: - - סעיף השפה – בסעיפים שהיו מהותיים היו עליהם ויכוחים מאוד חשובים בקואליציה.

רועי פולקמן: זה סעיף סמלי, הוא סעיף מיותר.

רועי פולקמן: הוא סעיף של אצבע בעין למיעוט הערבי בישראל.

רועי פולקמן: הוא סעיף מיותר, אני מסכים.

רועי פולקמן: אבל אני אומר לך: בתוך הפשרות בקואליציה היה מי שהיה לו חשוב.

רועי פולקמן: יש פה גם סיבות, אם תרצה, פופוליסטיות בחוק, זה אחד הסעיפים האלה.

קארין אלהרר: למה אתם משתפים עם זה פעולה?

רועי פולקמן: יש סעיפים מהותיים, זה סעיף פוליטי.

ג'מאל זחאלקה: היו כאלה שהיה חשוב להם לפגוע בערבים.

רועי פולקמן: אבל הוא לא יפגע בכלום במעמד השפה הערבית.

עודד פורר: אגב, לדעתי, אפשר להסיר את הסעיף הזה.

עודד פורר: אין לו שום משמעות מבחינת - - -

אמיר אוחנה: חברת הכנסת פדידה.

רועי פולקמן: הסיבה שתמכנו, יגיד את זה גם פורר, זה מכיוון שלסעיף הזה אין שום משמעות למעמד השפה הערבית.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת פדידה, רשות הדיבור - - -

אחמד טיבי: זה הסעיף המעשי ביותר היחידי.

אמיר אוחנה: רשות הדיבור של חברת הכנסת פדידה, ושלה בלבד.

רועי פולקמן: רגע, אני מסיים, תן לי משפט.

רועי פולקמן: משפט סיום.

אמיר אוחנה: משפט לסיום.

עודד פורר: אגב, הוא נותן מעמד - - - לשפה הערבית לעומת מה שיש לה היום.

אחמד טיבי: תסירו אותו.

אחמד טיבי: תסירו אותו.

עודד פורר: אני בעד להסיר אותו.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת פולקמן, משפט לסיום בבקשה.

רועי פולקמן: טיבי, מדינת ישראל היא מדינת היהודים.

רועי פולקמן: היא תקיים שוויון זכויות מלא לכל האזרחים.

קריאה: איפה זה כתוב?

רועי פולקמן: החוק הזה בשום מקום לא משנה את זה.

רועי פולקמן: זה נכון שהיה אפשר - - -

ג'מאל זחאלקה: איפה כתוב שהיא תקיים שוויון לכל האזרחים?

ג'מאל זחאלקה: איפה כתוב?

ג'מאל זחאלקה: באיזה חוק?

עודד פורר: בחוקי היסוד האחרים.

ג'מאל זחאלקה: איפה כתוב שהיא תקיים שוויון?

ג'מאל זחאלקה: תראה לי אותו.

ג'מאל זחאלקה: למה אתה משקר?

רועי פולקמן: אבל אני מסכים שהיית שמח אם היה - - -

פנינה תמנו: - - -

אמיר אוחנה: חבר הכנסת זחאלקה וחברת הכנסת פנינה תמנו שטה.

פנינה תמנו: - - -

רועי פולקמן: ולכן החוק הזה ראוי.

רועי פולקמן: היה מקום - - -

פנינה תמנו: נו, באמת.

פנינה תמנו: אז מה החוכמה?

פנינה תמנו: 70 שנה, הלכנו אחורה.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת תמנו שטה, אני לא רוצה להוציא אותך, אבל את בקריאה שנייה.

ג'מאל זחאלקה: - - -

אמיר אוחנה: חבר הכנסת זחאלקה, אותו דבר לגביך.

ג'מאל זחאלקה: תציע שוויון.

רועי פולקמן: אני מנסה להגיד משפט אחרון.

רועי פולקמן: היה מקום לרשום את המשפט, וזה עוד יתווסף לחוק הזה: תשקוד על פיתוח הארץ לכל אזרחיה.

עליזה לביא: אבל אין את המילה הזאת.

עליזה לביא: אין את המילה שוויון, את המילה דמוקרטית.

רועי פולקמן: אבל החוק לא משנה את זה.

רועי פולקמן: אין עם זה בעיה.

רועי פולקמן: שיהיה ברור, שהחוק במהות של החוקה הישראלית לא משנה.

רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אתה מוכן להסיר את סעיף השפה?

אחמד טיבי: להסיר אותו?

אחמד טיבי: אתה מגיש הסתייגות?

אמיר אוחנה: לא, חבר הכנסת טיבי.

עאידה תומא סלימאן: - - -

עליזה לביא: חוק לאום בלי המילה דמוקרטית, בלי המילה שוויון.

אמיר אוחנה: אוקיי, אנחנו נעשה סדר.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת טיבי, אני מכבד אותך, אני מבקש ממך.

אמיר אוחנה: כל הדברים שרוצים לדבר מאחורי הקלעים – מאחורי הקלעים.

אמיר אוחנה: עכשיו רשות הדיבור של חברת הכנסת לאה פדידה, ושלה בלבד.

לאה פדידה: אדוני היושב-ראש - - - שחבר הכנסת רועי דיבר על חוק שאולי הוא רצה אותו מאוד, אולי נכון שיהיה, אבל לא קשור למה שמונח כאן לידינו.

רועי פולקמן: זה בדיוק החוק הזה.

לאה פדידה: כי אנחנו בחוק הזה, ואין מושג, מושג, למה אתם מתנגדים שיהיה עיקרון הדמוקרטיה ושזה יופיע כאן.

קריאה: מהניסיון שלנו זה עשה לא טוב בסוף.

לאה פדידה: אין כאן לא את המילה דמוקרטיה, לא את המילה שוויון, לא את המדינה לכל אזרחיה בשום מקום.

לאה פדידה: אז, חבר הכנסת רועי, שאתה באמת בן אדם מאוד יסודי, צר לי, אתה מדבר על חוק אחר לחלוטין, על חוק שונה, שאנחנו לא מדברים עליו.

לאה פדידה: עכשיו, אין רע בלעשות חוק לאום, אין רע בלהדגיש את העם היהודי היושב בציון.

לאה פדידה: אבל כבת לעם היהודי אני רוצה שהעם היהודי הזה יהיה במדינה דמוקרטית, שהרגל של שוויון ואי דריסת זכויות של מיעוט יהיה נר לרגליה.

לאה פדידה: אני גאה במדינה שלי.

לאה פדידה: למה בחוק הזה אנחנו צריכים להסתיר את מה שיפה בעם היהודי?

לאה פדידה: לכן אני קוראת לכם להתעשת, ולהכניס לתוך הסעיף הזה: מדינת ישראל תהיה על ערכי הדמוקרטיה ועל הגנת זכויות המיעוט.

לאה פדידה: זה היופי בעם היהודי, שהעם הזה יודע גם לשים דגש על העם, אבל בד בבד לתת את הזכות גם למיעוט, וגם להיות דמוקרטיים.

לאה פדידה: אנחנו המדינה הדמוקרטית היחידה בכל האזור, בואו נשמור על זה.

לאה פדידה: בואו נגן ונכניס את המילה כדרך אורח לתוך החוק הזה – מדינה דמוקרטית שנותנת שוויון לאזרחיה.

אמיר אוחנה: תודה לך, גברתי.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת לבני איתנו?

אמיר אוחנה: אני לא רואה.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת סמוטריץ, בבקשה.

אמיר אוחנה: יצא.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת רחל עזריה.

אמיר אוחנה: אז אחרונת הדוברים – חברת הכנסת מירב בן ארי.

נריה רפאל כנפו: אדוני, יהיה זמן לארגוני החברה האזרחית?

אמיר אוחנה: לא כולם, אבל יהיה.

נריה רפאל כנפו: אנחנו כבר כמה דיונים - - -

אמיר אוחנה: לא כולם, ממש לא כולם.

אמיר אוחנה: אה, מוותרת.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת בן צור, בבקשה.

יואב בן צור: אחר כך, יותר מאוחר.

אמיר אוחנה: לא, אנחנו בסוף רשימת הדוברים.

אמיר אוחנה: אם יש חבר כנסת שרוצה לדבר ולא דיבר הוא יכול עכשיו.

אמיר אוחנה: אם לא, אנחנו נעבור לגופים האחרים.

קארין אלהרר: אני רוצה - - -

אמיר אוחנה: לא, שלא דיבר.

אמיר אוחנה: בבקשה, אז אנחנו עוברים לגופים.

קארין אלהרר: שאלה ליועץ המשפטי, רגע.

אמיר אוחנה: שאלה ליועץ המשפטי.

קארין אלהרר: למשנה ליועץ המשפטי לממשלה, שאני רוצה גם לשמוע את תשובותיו.

קארין אלהרר: הרי אם אתה זוכר, אדוני היושב-ראש - - -

אמיר אוחנה: אבל, גברתי, הייתה לך רשות דיבור, שאלת אותו שאלות.

קארין אלהרר: אבל שאלתי והוא לא ענה.

אמיר אוחנה: אני מצטער, לא.

קארין אלהרר: אבל לא קיבלתי תשובות.

אמיר אוחנה: מר נזרי, אתה רוצה לדבר עכשיו?

רז נזרי: כן.

אמיר אוחנה: או שאתה רוצה שנעבור - - -

רז נזרי: לא, אני אשיב לשאלות.

אמיר אוחנה: אז בבקשה.

קארין אלהרר: לא, קודם שאלות.

אמיר אוחנה: לא לא, זו לא שעת שאלות.

אמיר אוחנה: סליחה, כל מי שרצה שאל שאלות.

קארין אלהרר: שאלנו כבר.

יעל גרמן: היו שאלות והוא עדיין לא השיב עליהן.

רז נזרי: אני אשיב לשאלות שנשאלו קודם.

אמיר אוחנה: אז בבקשה.

אמיר אוחנה: אז רשות הדיבור שלך.

רז נזרי: טוב, צהריים טובים.

רז נזרי: עפו כאן בחלל האוויר, מטבע הדברים כשעוסקים בחוק כזה חשוב, בדיון כזה חשוב, הרבה מילים על מדינה יהודית ועל מדינה דמוקרטית.

רז נזרי: כמו שאמרתי בדיון בשבוע שעבר, זה אכן נושא שעוסק בסוגיות ליבה שקשורות לאופייה של המדינה, ובעיניי לחשיבות הדרמטית שיש לשמור על המדינה גם כמדינה יהודית וגם כמדינה דמוקרטית.

רז נזרי: יש הרבה מדינות דמוקרטיות בעולם, אבל אין עוד מדינה שהיא גם דמוקרטית וגם יהודית.

רז נזרי: זו עובדה.

רז נזרי: יש מדינות דמוקרטיות, אנחנו ייחודיים במובן הזה שאנחנו לא רק מדינה דמוקרטית, אנחנו גם מדינה יהודית.

רז נזרי: ועל המתח הזה של הייחודיות שיש למדינת ישראל, ואיך שלא נרצה זו ייחודיות, המתח הזה נמצא כל הדיון הזה.

רז נזרי: ועל המתח הזה נמצא גם התפקיד שלנו כמשפטנים.

רז נזרי: ואני רוצה גם להזכיר לכם, שאנחנו לא מחוקקים חוקה.

רז נזרי: אחד הח"כים אמר לי: אתם כתבתם ככה, עשיתם ככה, ההצעה שלכם – אנחנו, כיועצים משפטיים לממשלה.

רז נזרי: מי שכותב את החוקה כרגע, את חוק היסוד, זה אתם.

רז נזרי: אתם הרשות המכוננת.

רז נזרי: אתם עושים את זה בכובע שלכם כרשות מכוננת, לא רשות מחוקקת, רשות שמאחר שאין אסיפת עם, לא נקבעה בישראל דרך אחרת לקביעת חוקה, ולפי פסיקת בית המשפט העליון, כידוע, יש כובע נוסף לכנסת של רשות מכוננת.

רז נזרי: אתם כותבים את החוקה.

רז נזרי: ואנחנו כיועצים משפטיים אומרים לכם, כמו שאמרנו שבוע שעבר: פה stop, פה זה דבר שאינו יכול לעבור, כי זה יוצר אפליה דרמטית במובן של הפרט.

רז נזרי: עכשיו, כשאני מדבר על כך שיש הרבה מדינות דמוקרטיות בעולם, אבל יש רק מדינה אחת שהיא גם דמוקרטית וגם יהודית, יש לזה משמעות.

רז נזרי: יש לזה משמעות, ופה אני אולי קצת אשיב לח"כים מהסיעה המשותפת, שהעירו ושאלו בהקשר הזה – אכן יש לזה משמעות.

רז נזרי: יש לזה משמעות במובן הזה שסעיף 1 לחוק היסוד מדבר על כך שארץ ישראל היא מולדת היסטורית של העם היהודי, ושמימוש הזכות להגדרה עצמית היא ייחודית לעם היהודי.

רז נזרי: יש לזה משמעות.

רז נזרי: כשאתה אומר לי התיישבות יהודית - - -

ג'מאל זחאלקה: אתה שולל את הזכות של היהודים להתקיים בשוויון.

אמיר אוחנה: חברי הכנסת, לא להפריע.

ג'מאל זחאלקה: הסעיף הזה שולל את זכות היהודים להתקיים בשוויון.

אמיר אוחנה: חברי הכנסת, לא - - -

פנינה תמנו: לא, זחאלקה, אנחנו בעד התיישבות יהודית.

רז נזרי: אני שמעתי אותך.

ג'מאל זחאלקה: יש זכות לכל יהודי להתקיים בשוויון.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת זחאלקה, אני רוצה להזכיר לך שאתה בקריאה שנייה.

אמיר אוחנה: והייתה לך זכות להתייחס.

ג'מאל זחאלקה: יש זכות לכל ילד, לכל שבט, לכל אישה יהודית לחיות בשוויון.

ג'מאל זחאלקה: אתה שולל את זכות השוויון של היהודים.

ג'מאל זחאלקה: אתה קובע - - -

אמיר אוחנה: ואם אתה תמשיך להפריע, חבר הכנסת זחאלקה, שלא שומע אותי כרגע, אני אוציא אותך, פשוט אוציא אותך.

לאה פדידה: אבל ברור שיש לנו עדיפות במדינה שלנו.

אמיר אוחנה: וגם חברת הכנסת פדידה, תודה.

ג'מאל זחאלקה: אתם לא יודעים מה אתם עושים.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאתם לא מבינים מה אתם עושים.

רז נזרי: חבר הכנסת זחאלקה, שמעתי אותך ברוב קשב.

ג'מאל זחאלקה: אתם לא יודעים מה אתם עושים.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת זחאלקה, אני מבקש לצאת, קריאה שלישית.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת זחאלקה, אתה בקריאה שלישית, נא לצאת.

ג'מאל זחאלקה: אתם לא יודעים מה אתם עושים.

רז נזרי: שמעתי אותך ברוב קשב, ואני רוצה - - -

אמיר אוחנה: אתה בקריאה שלישית, נא לצאת.

עודד פורר: העובדה שאתה מתעצבן כנראה מראה שאנחנו יודעים טוב מאוד מה אנחנו עושים.

אמיר אוחנה: אתה בקריאה שלישית, אדוני, כי אתה מפריע שוב ושוב ושוב.

אמיר אוחנה: תודה.

רז נזרי: שמעתי אותך ברוב קשב ואני רוצה להשיב.

רז נזרי: אתה אמרת התיישבות יהודית, הכוונה היא - - -

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לשמוע את תשובתו, ברשותך.

אמיר אוחנה: לא לא.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לשמוע את תשובתו, תרשה לי.

ג'מאל זחאלקה: אני מבקש.

אמיר אוחנה: אדוני אבל לא יוציא מילה.

ג'מאל זחאלקה: אני מגיש בקשה לשמוע אותו.

אמיר אוחנה: אדוני לא יוציא מילה.

ג'מאל זחאלקה: בסדר.

ג'מאל זחאלקה: נשמע.

יוסף ג'בארין: למה צריך את הסעיף הזה?

רז נזרי: המדינה היא מדינה יהודית, וההבחנה היא זאת.

מיכל רוזין: רק שאין - - - בחוק שוויון.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת רוזין.

פנינה תמנו: אז אפשר להוסיף - - -

אמיר אוחנה: חברת הכנסת פנינה תמנו שטה.

אמיר אוחנה: טוב, בואו נעבור לקריאות, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: - - -

עליזה לביא: אבל הנוסח הזה לא מונע - - -

אמיר אוחנה: חברות הכנסת.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, איזה קריאה?

פנינה תמנו: מה זה, קריאה ראשונה.

אמיר אוחנה: ראשונה.

רז נזרי: חברים, אני ישבתי פה שעה וחצי בקשב - - - מספיק רציני כדי שתנסו להקשיב - - -

קריאות: - - -

רז נזרי: אני אשיב לכולם.

רז נזרי: אבל התשובה היא לא כן-לא, העסק הזה קצת מורכב.

רז נזרי: לכן כשאני בא ואומר שאנחנו מדינה יהודית דמוקרטית, ההבחנה בין מה שאמרתי לכם - - - למדינה יהודית זה בסדר, זה לא סותר את השוויון, היא זאת – כמו שאמרתי שבוע שעבר, אני אדגיש שוב – יש הבחנה בין זכויות של קולקטיב, זכויות לאומיות, לבין זכויות פרט.

רז נזרי: זכויות לאומיות, זכויות קולקטיב, במדינה הזאת יש ליהודים.

רז נזרי: נכון, זאת המדינה היהודית בהקשר הזה.

רז נזרי: לא רק אני אומר את זה, גם בית המשפט העליון אמר את זה, ואני מאמין בזה גם כמשפטן וגם כאזרח – במדינה יהודית יש זכויות לאומיות לעם היהודי.

רז נזרי: וכמו שכתוב בסעיף 1(ג), הזכות הזאת הלאומית היא זכות ייחודית לעם היהודי.

אתה אומר: לעומת זאת, בפן של זכויות פרט, בפן של שוויון, בהקשר הזה אין ואסור שיהיה הבדל.

אתה אומר: כי אם יהיה הבדל זה אכן - - -

פנינה תמנו: אפשר לעגן את הסעיף הזה?

פנינה תמנו: יפה, יפה.

פנינה תמנו: הוא מתקדם, הוא מתקדם.

פנינה תמנו: רק רגע, הוא מתקדם.

קריאות: - - -

אמיר אוחנה: אוקיי, בסדר, שמעתי אותך.

פנינה תמנו: אבל הוא לא סיים את דבריו, כי אתם מפריעים לו.

אמיר אוחנה: סליחה, כרגע לא להפריע לי.

אמיר אוחנה: מי שיפריע לי יצא.

אמיר אוחנה: רשות הדיבור של רז נזרי ושלו בלבד.

אמיר אוחנה: תודה.

רז נזרי: בהקשר של זכויות פרט - - -

עודד פורר: אתם מפריעים לנו, סליחה.

פנינה תמנו: יש פה דברים חשובים - - -

אמיר אוחנה: חברת הכנסת קארין אלהרר ופנינה תמנו שטה, אני מבקש להקשיב לדובר.

עודד פורר: אדוני, אני מאוד רוצה להקשיב ליועץ המשפטי ומפריעים לנו.

אמיר אוחנה: אני מבקש להקשיב לדובר.

אמיר אוחנה: תודה.

רז נזרי: ולכן, כמו שאמרתי, בשונה מזכויות קולקטיב, מזכויות לאומיות שקיימות לעם היהודי ורק לעם היהודי - -

עודד פורר: סליחה, זה ממש מפריע.

עודד פורר: לא יכול להיות שלא מאפשרים לנו לשמוע את דבריו.

אמיר אוחנה: אדוני צודק.

רז נזרי: - - בשונה מהזכויות הללו, כשמדובר על זכויות פרט, זכויות אזרח, בהקשר הזה חייב להיות שוויון, כי אנחנו לא רק מדינה יהודית, אנחנו מדינה יהודית דמוקרטית, ואנחנו מחפשים שלא תהיה סתירה בין שני הדברים הללו.

רז נזרי: והדבר הזה, מה הוא גוזר?

רז נזרי: קודם כול, הוא גוזר את ההתנגדות התקיפה שהשמענו כאן בשבוע שעבר לסעיף 7(ב) בניסוחו הקודם, שאמר בצורה מפורשת שאין שוויון ברמת הפרט.

רז נזרי: סעיף 7(ב) בניסוחו הקודם לא דיבר על זכויות קולקטיביות, לא דיבר על זכויות לאומיות – הוא דיבר ברמת הפרט.

רז נזרי: ברמת הפרט יכול להיות יישוב יהודי שערבי לא יכול להיכנס אליו אך ורק בגלל שהוא ערבי.

רז נזרי: ולכן באנו והשמענו את האמירה הנחרצת שלנו.

רז נזרי: סעיף 7(ב) בניסוחו הקודם לא קיים - - - אם אני מקבל את האמירה של חבר הכנסת דב חנין וח"כים אחרים, שהסעיף הזה גרוע יותר – לגמרי לא.

רז נזרי: ברמה המשפטית זה לגמרי לא נכון.

רז נזרי: לכן גם בסעיף הזה יש מורכבויות.

מיכל רוזין: מה המשמעות שלו ברמה המשפטית?

רז נזרי: יש מורכבויות.

רז נזרי: לא אנחנו מחוקקים, אתם מחוקקים את הסעיפים האלה.

קארין אלהרר: אבל תסביר לנו מה המשמעות.

מיכל רוזין: אתם מכשירים.

עליזה לביא: אבל הוא לא משנה את האיזון מבחינת הייעוץ המשפטי?

עודד פורר: חבר'ה, אתם כל כך הרבה שואלים שהוא לא יכול להשיב.

עליזה לביא: הוא לא משנה את האיזון בין יהודית לדמוקרטית?

אמיר אוחנה: חברות הכנסת לביא, רוזין, קארין אלהרר, אנא מכן, אני מבקש להקשיב.

עליזה לביא: מבחינת הייעוץ המשפטי, זה לא משנה את האיזון?

אמיר אוחנה: לא, זו לא שעת שאלות, אני מבקש להקשיב.

אמיר אוחנה: בבקשה.

רז נזרי: אין לי מדומטר מדויק עם משקל מאזניים על רביעית הגרם איפה נמצא האיזון הזה.

רז נזרי: הרי זו לא פיזיקה - - - בטח באיזונים מהסוג הזה.

פנינה תמנו: זה שכל ישר, שאין פה.

רז נזרי: בשונה, אני כן יכול לומר בצורה הזאת.

אמיר אוחנה: חברי הכנסת, אנחנו מבקשים שקט.

אמיר אוחנה: גם חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

פנינה תמנו: זה מדהים, איך שזה מהקואליציה אתה לא אומר את השמות שלהם, אתה אומר: חברי הכנסת.

פנינה תמנו: כשזה מהאופוזיציה אתה ממש - - -

אמיר אוחנה: אמרתי גם חבר הכנסת סלומינסקי בדיוק לפני שנייה.

אמיר אוחנה: תודה.

מיכל רוזין: סמוטריץ מתסיס את האווירה כהרגלו.

רז נזרי: חברת הכנסת לביא שאלה לגבי האיזון, אז אני עונה לך, שבשונה מהסעיפים הקודמים, גם 7(ב), שאמרתי בשבוע שעבר שהוא אכן מפר את האיזון, הוא פוגע מאוד בערך הדמוקרטי.

רז נזרי: וגם סעיף 1 בנוסחיו הקודמים, שדיבר על משטר דמוקרטי במדינה יהודית וכו', שמפר את האיזון הזה שקיים – אלה סעיפים שיכולתי לומר בצורה ברורה שזה מפר את האיזון.

רז נזרי: הנוסח הנוכחי שמדבר על התיישבות יהודית, כמו שאנחנו רואים אותו, הוא נוסח שמדבר על ערכים של התיישבות.

רז נזרי: שוב, קודם כול, אני מזכיר, לא אני כותב אותו.

בצלאל סמוטריץ': מה הוא מאפשר אבל, אדוני היועץ המשפטי?

בצלאל סמוטריץ': מה הוא מאפשר?

בצלאל סמוטריץ': האם אני יכול להוציא מכרז עכשיו - - -

קריאה: כן, בדיוק.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת סמוטריץ, אני מבקש ממך, כמו מכל אחד אחר, לא להפריע.

מיכל רוזין: לא, אבל הוא מחדד את השאלה, הוא צודק.

מיכל רוזין: אם השאלה נשמעת משמאל וימין, כנראה שיש חוסר הבנה לגבי הכוונה שלך.

מיכל רוזין: לא, כנראה שלא מובן מה הנוסח.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת רוזין - - -

רז נזרי: מיכל, תקשיבי.

מיכל רוזין: אני מקשיבה לך.

עודד פורר: היא רק רוצה לשאול, היא לא רוצה להקשיב.

מיכל רוזין: סליחה, עודד, אני זאת שהקשבתי, אתה דיברת עם סמוטריץ והפרעת.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת רוזין, את בקריאה שנייה.

רז נזרי: הוא לא מאפשר את מה שחבר הכנסת סמוטריץ רצה שהוא יאפשר, מצד אחד, בעיניי.

רז נזרי: אבל הוא גם לא מקיים את החששות שאתם מעלים, בצורה הזאת, שהמשמעות היא שערבים לא יוכלו לגור בהתיישבות יהודית – לא, התשובה היא לא.

פנינה תמנו: לא, זה לא מה שאמרנו.

לאה פדידה: מה נסגר?

רז נזרי: חלק מהח"כים העלו.

רז נזרי: במובן הזה, התיישבות יהודית - - - התשובה היא כזאת בגדול: התיישבות יהודית – קודם כול יש פה הצהרה שמדינת ישראל רואה בהתיישבות היהודית ערך לאומי.

רז נזרי: זה הצהרה שאתם כמחוקקים מצהירים אותה.

רז נזרי: זאת הצהרה שבמובן מסוים - - - בהקשרים אחרים.

קריאה: היא לא פוגעת בדמוקרטית?

רז נזרי: זו הצהרה, משפט דומה למשפט שאמר השופט ברק, שמדינה יהודית זו מדינה שהתיישבות יהודית בשדותיה, עריה ומושביה הן בראש דאגותיה.

רז נזרי: זה משפט שהשופט ברק אמר.

רז נזרי: יחד עם זאת - - -

קריאה: ברק?

קריאה: לא יכול להיות.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת טלב אבו עראר, לא להפריע.

פנינה תמנו: רגע.

פנינה תמנו: יחד עם זאת - - -

טלב אבו עראר: אבל איפה?

טלב אבו עראר: תגיד איפה.

רז נזרי: יחד עם זאת, זה לא מאפשר, לצורך העניין, להגיד שיהודי שיעבור לצפון יקבל תמריץ, ערבי שיעבור לצפון לא יקבל תמריץ.

בצלאל סמוטריץ': רגע, זה לא מאפשר את זה?

רז נזרי: לא מאפשר.

בצלאל סמוטריץ': אז מה זה כן מאפשר?

לאה פדידה: שום דבר.

לאה פדידה: זו אמירה.

בצלאל סמוטריץ': כלום ושום דבר.

בצלאל סמוטריץ': אז מה אתם מתנגדים?

בצלאל סמוטריץ': תצביעו בעד.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת סמוטריץ.

ג'מאל זחאלקה: בונים יישוב שלם ליהודים.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת זחאלקה, תודה לך.

לאה פדידה: לא עושים חוק בשביל מראית עין.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת זחאלקה, אתה בקריאה שלישית כבר, אני מבקש לצאת.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת זחאלקה, אני מבקש לצאת.

אמיר אוחנה: תודה.

רז נזרי: זה לא מאפשר מצב שבו אם יהיה פיתוח ועידוד של התיישבות יהודית באשר היא, בגלל אותו ערך שחוק היסוד אכן - - -

לאה פדידה: מה זה כן מאפשר?

רז נזרי: יש לזה משמעות.

רז נזרי: זה לא מאפשר שרק יהודי יוכל לגור באותה התיישבות יהודית וערבי לא יכול לגור.

רז נזרי: זה כן מאפשר, זה כן נותן אמירה של חוק יסוד, אמירה שיש בה משמעות, שלהתיישבות יהודית יש ערך, כמו שכתוב בסעיף.

בצלאל סמוטריץ': שמה הנפקא מינה?

בצלאל סמוטריץ': אמיר, אני מבקש שייכתב בפרוטוקול - - -

קריאה: שנייה - - -

אמיר אוחנה: חבר הכנסת סמוטריץ, השאלה שלך נרשמה בפרוטוקול, לא להפריע.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא עונה, הוא לא עונה.

בצלאל סמוטריץ': כלום ושום דבר.

בצלאל סמוטריץ': תצביעו בעד, מיכל.

רז נזרי: אם אתה חושב שזה כלום ושום דבר - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, אני רק מבקש שייכתב לפרוטוקול, שהפרשנות שלו – אין לה שום תוקף משפטי.

בצלאל סמוטריץ': אני מתכוון אחרת.

בצלאל סמוטריץ': אני המחוקק, לא הוא.

קריאה: אין דבר כזה.

קריאה: - - -

אמיר אוחנה: חבר הכנסת סמוטריץ, מאה אחוז.

אמיר אוחנה: ואכן מה שקובע הוא מה שיהיה כתוב בחוק.

בצלאל סמוטריץ': לא, אבל הוא מפרש את מה שכתוב בחוק.

בצלאל סמוטריץ': זה חסר משמעות.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא פרשן מוסמך, הוא כלום.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת סמוטריץ, בקריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': אני מודיע כאן שהקואליציה התכוונה אחרת.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת סמוטריץ.

רועי פולקמן: ואני מודיע כאן שלבצלאל אין סמכות לדבר בשם הקואליציה.

רועי פולקמן: (חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה יוצא ממליאת הוועדה.

רועי פולקמן: )

אמיר אוחנה: חבר הכנסת סמוטריץ, אתה בקריאה ראשונה.

רועי פולקמן: בצלאל מתכוון למשהו שיריב לוין לא קיבל.

קריאה: בצלאל, אתה מצביע נגד?

רועי פולקמן: בצלאל, עם כל הכבוד, אתה לא יכול לדבר בשם הקואליציה.

פנינה תמנו: מה, הוא כלום.

פנינה תמנו: זה לא לעניין.

אמיר אוחנה: זאת זכותו.

אמיר אוחנה: רשות הדיבור שלו.

פנינה תמנו: סליחה, זה לא זכותו.

פנינה תמנו: בואו נכבד את אושיות הדמוקרטיה במדינת ישראל.

פנינה תמנו: איך אתה יכול להגיד עליו שהוא כלום?

פנינה תמנו: את רז אני מכירה הרבה שנים - - - ואת הנציגים של היועץ המשפטי לממשלה.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, את או-טו-טו בקריאה שנייה.

עודד פורר: אתה יכול להגיד שהוא לא מושלם.

עודד פורר: אתה לא יכול להגיד לו שהוא כלום.

עודד פורר: אל תגיד לו: הוא כלום.

רועי פולקמן: יכול להיות.

רועי פולקמן: אבל לא אתה קובע - - -

אמיר אוחנה: חברי הכנסת פולקמן ופורר, תודה לכם.

לאה פדידה: אז אם גם הקואליציה מתנגדת, אז אין בעיה.

פנינה תמנו: אנחנו בעד התיישבות יהודית, אבל שיהיה איזון.

אמיר אוחנה: אז תהיו בעד.

פנינה תמנו: אם האבות המייסדים של המדינה הזאת ידעו לעשות את האיזון ולפתח את ההתיישבות בשביל כולם - - -

עודד פורר: התיישבות יהודית בארץ ישראל.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת תמנו שטה, את בקריאה שנייה.

עליזה לביא: - - -

אמיר אוחנה: חברת הכנסת עליזה לביא בקריאה ראשונה.

פנינה תמנו: תקראו את מגילת העצמות, שכחתם אותה.

פנינה תמנו: אתה יכול לרשום?

פנינה תמנו: לביא – ראשונה, פנינה בשנייה.

קארין אלהרר: אפשר לשמוע אותו עד הסוף?

קארין אלהרר: אמיר, אבל אתה צריך להגן על הזכויות שלנו.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת קארין אלהרר, אני לא רוצה לקרוא גם לך.

אמיר אוחנה: היועץ המשפטי מדבר, הוא בלבד.

אמיר אוחנה: אם זה מוצא חן, לא מוצא חן – אלה דבריו.

קארין אלהרר: אבל אני מגינה על זכותו.

פנינה תמנו: עם ישראל לא אמור לפחד.

אמיר אוחנה: אדוני מר נזרי, אני מבקש ממך לא להיכנס לרב-שיח.

רז נזרי: אני לא מנסה אפילו, אין סיכוי.

אמיר אוחנה: אז תאמר את דבריך.

אמיר אוחנה: ולאחר שתשלים נעבור לדוברים הבאים.

לאה פדידה: ברמה הצהרתית או פרקטית אין סיכוי?

רז נזרי: אני אשתדל להמשיך להתייחס בצורה עניינית.

רז נזרי: אני מכבד את הכנסת ככנסת, מכבד את המחוקק כמחוקק; ומכבד גם את חבר הכנסת סמוטריץ, לא אקרא לו לא כלום ולא שקרן.

בצלאל סמוטריץ': לא קראתי שקרן, חס וחלילה.

עודד פורר: בצלאל, ראוי שתתנצל על האמירה של הכלום.

בצלאל סמוטריץ': לך קראתי שקרן?

בצלאל סמוטריץ': חס וחלילה.

עודד פורר: לא, אמרת כלום.

רז נזרי: בהזדמנות אחרת.

בצלאל סמוטריץ': אני מתנצל לפרוטוקול, מתנצל.

רז נזרי: בהזדמנות אחרת, לא עכשיו.

רז נזרי: אני אראה לך.

בצלאל סמוטריץ': מתנצל.

בצלאל סמוטריץ': אני מתנצל.

בצלאל סמוטריץ': אז הנה, אני מתנצל עכשיו בפני כלום.

בצלאל סמוטריץ': אם חלילה קראתי לעורך דין נזרי שקרן, אני לא זוכר.

רז נזרי: בהקשר אחר, בהזדמנות אחרת.

בצלאל סמוטריץ': רז, אם זה היה זה לא ראוי.

בצלאל סמוטריץ': רגע, וגם הכלום, חס וחלילה, לא נועד – רז, אני מתנצל ממש.

בצלאל סמוטריץ': התכוונתי להגיד שאין משקל פרשני לאמירה שלך כאן - - -

אחמד טיבי: מותר לשקר למען ארץ ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אחמד, אני מתנצל, אל תפריע לי.

בצלאל סמוטריץ': פעם שלישית.

אמיר אוחנה: מר נזרי.

אחמד טיבי: אפילו אני לא אמרתי להם שקרנים, למרות שהם פועלים נגדנו.

רז נזרי: אני מקבל.

אמיר אוחנה: יישר כוח.

בצלאל סמוטריץ': לא אמרתי, ודאי שלא אמרתי.

בצלאל סמוטריץ': הוא אמר שבהזדמנות אחרת.

רועי פולקמן: גם ביקשנו את זה בשלב החקיקה.

רז נזרי: וזה מתחבר לעיקרון הבסיסי שאני חוזר עליו גם שבוע שעבר וגם השבוע – הבחנה בין זכויות קולקטיביות לבין זכויות פרטיות.

רועי פולקמן: מדויק.

רז נזרי: זכויות קולקטיביות יש לעם יהודי ורק לעם היהודי, לפי החוק ולפי המצב הקיים, זכויות פרט אין.

רז נזרי: עכשיו, מה זה אומר ברמת ההתיישבות?

פנינה תמנו: במגילה היו זכויות קולקטיביות לכל אזרחי מדינת ישראל.

אמיר אוחנה: אדוני, לא להיכנס לוויכוח, נא לסיים.

אמיר אוחנה: תודה.

פנינה תמנו: - - - זה לא קשור לשאלה של ימין ושמאל.

פנינה תמנו: כולם בני אדם.

רז נזרי: אם אתם באמת רוצים להקשיב, כל אחד היה לו את יומו, את שעתו.

אמיר אוחנה: לא לא, ממש לא להפריע, ממש לא להפריע.

אמיר אוחנה: בבקשה.

יוסף ג'בארין: הוא צודק, תן לו - - -

קארין אלהרר: תגיד לי, אתה - - -

אמיר אוחנה: ממש לא להפריע.

אמיר אוחנה: כן, גם ממך אני מבקש.

קארין אלהרר: למה להיעדר החקיקה - - -

אמיר אוחנה: חברת הכנסת קארין אלהרר, קריאה שנייה.

קארין אלהרר: די, נו.

אמיר אוחנה: תודה.

רז נזרי: בעיניי, לו אני מחוקק, אז אני מכניס בחוק הלאום לא רק את הערכים שאני מאמין בהם – מדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי – גם את הזכות לשוויון אני מכניס.

פנינה תמנו: יפה מאוד.

רז נזרי: שנייה.

רז נזרי: בעיניי, לו אני מחוקק.

רז נזרי: אבל אני רוצה להזכיר לכם, שלא אני המחוקק, אתם המחוקקים.

רז נזרי: אז זכות השוויון לא קיימת.

רז נזרי: אז ממילא, גם כשהיא לא קיימת פה, אז אני אומר לכם, שאנחנו מחויבים לפרש את הדברים שכן קיימים לאור הזכות לשוויון, כי הזכות לשוויון לפי פסיקת בית המשפט העליון נמצאת, היא חלק מהזכות לכבוד שכן נמצא בחוק יסוד: כבוד האדם, ולכן מטבע הדברים נפרש את הדברים האלה לפי הזכות לשוויון.

רז נזרי: אנחנו לא אומרים שהסעיף הזה הוא כלום, אגב.

רז נזרי: לסעיף הזה יש משמעות.

מיכל רוזין: מה המשמעות?

מיכל רוזין: אמרת מה לא.

לאה פדידה: היא משמעות ספרותית או משפטית?

מיכל רוזין: לא לא, רגע, תני לו להסביר מה כן.

רז נזרי: אל"ף, יש לזה משמעות הצהרתית, כך אני מבין.

רז נזרי: וגם להצהרות ולסמלים, כשמדברים על חוקה, בטח על חוק יסוד, יש משמעות לסמלים.

רז נזרי: זה אל"ף.

מיכל רוזין: מה המשמעות המשפטית?

רז נזרי: זה ברמה הסמלית.

רז נזרי: זה אל"ף.

רז נזרי: בי"ת, ברמה המעשית, אני מניח שבבוא העת ירצו לקבל החלטות מינהליות כאלה ואחרות שנובעות מכוח חוק היסוד, וירצו עכשיו לעודד יותר הקמת ערים בנגב או בגליל, ערים יהודיות – וכבר אני אגיד על זה מילה – ויאמרו שאנחנו נשענים על חוק היסוד, התיישבות יהודית, אנחנו רוצים לקדם, לפתח וכו'.

רז נזרי: אז יהיה אפשר להישען על חוק היסוד בהקשר הזה.

רז נזרי: אבל מה שאי אפשר יהיה לעשות – הרי כשמקימים את מודיעין, לצורך העניין, כשהקימו את כרמיאל, לא כתוב על העיר: זאת עיר יהודית.

מיכל רוזין: גם לא היה צריך חוק יסוד בשביל להקים.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה אפשר גם היום.

מיכל רוזין: נכון.

רז נזרי: יקימו עוד ערים, ירצו לתת תמריצים לערים יהודיות וכו' – זה דבר שהחוק הזה, הפרשנות שלו, אני מניח שיקל לפרש אפשרות למתן תמריצים בהקשר הזה לפי החוק הזה.

מיכל רוזין: שנייה, האם זה יוכל לפנות יישוב ערבי כדי להקים עליו יישוב יהודי?

רז נזרי: ממש לא.

רז נזרי: ממש לא.

מיכל רוזין: למה לא?

רז נזרי: ממש לא.

מיכל רוזין: למה לא, אם אתה נותן עדיפות בחוק?

רז נזרי: למה לא?

רז נזרי: כי זה לא כתוב פה, כי את לא צריכה לקרוא את זה ככה, ואנחנו כמשפטנים לא נגדיר את הדבר הזה כך.

רז נזרי: רוצה להתנגד – תתנגדי.

רז נזרי: אל תתנגדי בגלל שתאמרי לי - - -

מיכל רוזין: אל תתקוף אותי, בבקשה.

רז נזרי: אוקיי, סליחה.

אמיר אוחנה: ובזה אדוני יתכנס לסיום.

עליזה לביא: כלומר, כל - - - זה רק הפרשנות המשפטית שלכם שאנחנו מחויבים לשוויון.

עליזה לביא: כלומר, מה שאתה אומר פה עכשיו: החוק הזה הוא לא שוויוני, אנחנו כשנבוא לפרש נהיה כפופים לשוויון שדוגלת בו המדינה.

רועי פולקמן: זה לא מה שהוא אמר.

רז נזרי: לא אמרתי ככה.

רז נזרי: אל תכניסי לי מילים.

רז נזרי: אמרתי שלו אני המחוקק - - -

רועי פולקמן: הוא אמר שאין פה פגיעה בשוויון.

רועי פולקמן: הוא רק חושב שנכון לציין את זה.

עליזה לביא: לא, הוא לא אמר את זה.

אמיר אוחנה: בואו ניתן למר נזרי לומר מה הוא אמר.

רז נזרי: אני עדיין פה, אני יכול לומר מה אמרתי ומה אני ואמר.

רז נזרי: אמרתי שלו אני מחוקק שכותב חוקה, אז בעיניי אין ולא אמורה להיות סתירה בין היהודית לדמוקרטית, ולא אמורה להיות סתירה בין זכויות של הלאום היהודי לבין שוויון לכל אזרח שנמצא כאן.

רז נזרי: ולכן הייתי כותב גם שוויון בלי לפחד.

רז נזרי: אבל לא אני כותב, אתם כותבים.

פנינה תמנו: או פיתוח לכלל התושבים.

אחמד טיבי: מה דעתך על מה שאמר השופט ברק על יהודית ודמוקרטית?

רז נזרי: אני אגיד לך.

רז נזרי: אתה רוצה ציטוטים מהשופט ברק?

אמיר אוחנה: לא, מר נזרי, מר נזרי.

רז נזרי: לא, השופט ברק דיבר על מדינה יהודית, שהיא מדינה שההתיישבות היהודית בשדותיה, עריה ומושביה היא בראש דאגותיה.

אחמד טיבי: עזוב, לא, אני לא אומר שאני תומך בכל מה שאמר.

אמיר אוחנה: אני מבקש ממך, מר נזרי, לא להשיב לכל שאלה, כי זה לא ייגמר.

אחמד טיבי: לא, זה בדיוק על הדברים שהוא אומר.

אמיר אוחנה: אדוני ישלים את דבריו בבקשה.

יוסף ג'בארין: יש לנו שאלות.

אחמד טיבי: מותר לשאול שאלות, אגב, כי החוק עדיין לא חוקק.

אחמד טיבי: אחרי החוק אלוהים גדול.

מיכל רוזין: למה אי אפשר לפנות יישוב ערבי ולהקים עליו יישוב יהודי על פי הסעיף הזה?

קארין אלהרר: די, אבל אי אפשר לשמוע.

רז נזרי: התשובה היא שהסעיף הזה כן יאפשר, כי הוא חוק יסוד, פרשנות שתבוא ותסייע, כמו שכתוב בחוק, בהקמה, פיתוח של התיישבות יהודית באשר היא התיישבות יהודית במובן הזה.

רז נזרי: יחד עם זאת, כמו שאני אומר, התיישבות יהודית, כשרמ"י מקימה איזושהי עיר היא לא כותבת עכשיו: יהודי, ערבי.

רז נזרי: איך זה כן בא לידי ביטוי?

רז נזרי: אם עושים מבני ציבור נגיד שהם בתי כנסת ולא מסגדים; אם מתכננים עיר עם 20 קומות, המשמעות היא שבגדול זה מיועד לציבור היהודי.

רז נזרי: בהקשר הזה ודאי שיש משמעות להתיישבות יהודית, שירצו להקים יותר בנגב, בגליל, באזורים אחרים שירצו.

רז נזרי: עדיין זה לא אומר, ופה ההבחנה, זה לא אומר שלאותה עיר שמיועדת בגדול לציבור היהודי, יהיה אסור להיכנס אזרח ערבי לקנות דירה במודיעין או לקנות דירה במגדל העמק או לקנות דירה בעיר החדשה שיקימו - - - שתהיה בעיר יהודית.

בצלאל סמוטריץ': זה גם אנחנו לא - - -

קריאה: אה, באמת?

אמיר אוחנה: תודה.

רז נזרי: ולכן בהקשר הזה זה המתח שאנחנו יושבים עליו.

רז נזרי: שאלת אותי קודם על האיזון.

רז נזרי: הרי אין לי פה, ולאף אחד לא יהיה, וגם לשופט שישב, אין את המדומטר המדויק להחליט בדברים האלו.

רז נזרי: בסופו של דבר זה כן פר מקרה ופר עניין.

כזאת, מיכל: יחד עם זאת, זה כן נותן משקל או נותן אפשרות במובן הזה של עידוד התיישבות יהודית במובן של ערים שמיועדות בגדול, שמאוכלסות, שוב, לא רק ליהודים, אלא להתיישבות יהודית, כמו שמופיע בסעיף, אם זה מה שהכנסת תחוקק.

קריאה: רוב יהודי.

אמיר אוחנה: אדוני, תודה.

רז נזרי: עיקרון השוויון שמונע הפרדה - - -

קארין אלהרר: רגע.

אמיר אוחנה: לא רגע, לא רגע.

פנינה תמנו: הנה, רגע, הוא אומר משפט - - -

אמיר אוחנה: לא רגע, בבקשה.

פנינה תמנו: עקרון השוויון - - -

אמיר אוחנה: אדוני יסיים.

קריאה: עקרון השוויון - - -

רז נזרי: עקרון השוויון - - -

אמיר אוחנה: אדוני יסיים, וחברי הכנסת לא יתערבו.

אמיר אוחנה: תודה.

קארין אלהרר: אמיר, הוא לא ענה לי, סליחה.

אמיר אוחנה: אז הוא לא ענה לך.

אמיר אוחנה: תגישי תלונה ליועץ המשפטי לממשלה.

קארין אלהרר: לא, אני רוצה שתיתן לו זמן לענות.

רז נזרי: עקרון השוויון, שמונע בעינינו את ההבחנה בין הפרט של בן הלאום הערבי לבין הפרט של בן הלאום היהודי יישמר, ואנחנו נשמור עליו.

רז נזרי: יחד עם זאת, כן יש משקל – והחוק הזה נותן משקל, והוא לא כלום, החוק הזה – החוק הזה כן נותן משקל לזכויות הקולקטיביות של הלאום היהודי.

רז נזרי: כשאת שואלת אותי, קארין, מה זה עושה לגבי מגילת העצמאות – מגילת העצמאות גם היום לא נמצאת בחקיקה.

רז נזרי: מגילת העצמאות מוזכרת בסעיף 1 לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, וסעיף 1 לחוק יסוד: חופש העיסוק.

רז נזרי: ואיך היא מוזכרת?

רז נזרי: היא מוזכרת שזכויות היסוד של האדם בישראל מושתתות על הכרה בערך האדם וכו', הן יכובדו ברוח העקרונות וההכרזה - - -

קארין אלהרר: אבל פה היא לא מוזכרת, רז.

רז נזרי: הדברים האלו לא נמחקים.

רז נזרי: הדברים האלו לא נמחקים.

פנינה תמנו: מה זה, זה כן נמחק.

מרב מיכאלי: אבל הם באותו מעמד של החוק הזה?

מרב מיכאלי: ברגע שזה חוק יסוד וזה חוק יסוד הוא לא גובר.

אמיר אוחנה: טוב מאוד.

פנינה תמנו: שאנחנו בעד, אבל האם היה ראוי להכניס איזון?

פנינה תמנו: לומר שהמדינה תשקול - - -

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני.

נחמן שי: תגיד, אתה מכיר עוד חוקים כאלה?

נחמן שי: אתה יכול להשוות את זה לדמוקרטיות אחרות?

אמיר אוחנה: אדוני סיים?

רז נזרי: אני אענה לך.

אמיר אוחנה: הייתה לכל אחד הזדמנות לומר ולשאול ולעשות הכול.

פנינה תמנו: אבל אתה לא נותן לשאול כמו בני אדם.

רז נזרי: אני אענה בשניים-שלושה חלקים.

רז נזרי: בזה אני מסיים, אלא אם כן יש – אני לא מכיר עוד חוקים כאלו.

נחמן שי: בעולם?

רז נזרי: שנייה.

רז נזרי: עם כוכבית קטנה, שנאמר לי שבוע שעבר שיש לא במדינה, יש אצל שכנים שלנו ברשות הפלסטינית.

ניסן סלומינסקי: אבל אין מדינה כזאת.

רז נזרי: ברשות הפלסטינית יש כן חוקים שאומרים דין מוות למי שמוכר קרקעות ליהודים.

רז נזרי: בהקשר הזה יש.

רז נזרי: חוץ מזה אני לא מכיר.

רז נזרי: אבל, אני גם לא מכיר, כמו שפתחתי בתחילת דבריי, יש הרבה מדינות דמוקרטיות – אין מדינה דמוקרטית שהיא גם מדינה יהודית.

רז נזרי: אם אנחנו רוצים מדינה יהודית ודמוקרטית, יש משמעות בהקשר הזה לזכויות לאומיות שמוגדרות בצורה כללית.

רז נזרי: ואני אצטרך, אני כמשפטן, ואתם כרשות מחוקקת, כן למצוא את האיזון הזה בין לומר: יש משמעות לזכות הלאומית, עדיין זה לא פוגע בזכות הפרטית.

רז נזרי: האיזון הזה - - -

עודד פורר: אתה יכול להתייחס להסתייגות שלי גם?

אמיר אוחנה: לא להשיב.

רז נזרי: בסופו של דבר יש אמירה בחוק.

רז נזרי: בסופו של דבר יהיה גם, מטבע הדברים כאשר יהיה מקרה קונקרטי, יגיע לייעוץ המשפטי, יגיע לבג"ץ.

רז נזרי: התשובה החדה שאני יכול להגיד לך, שהאדם הערבי – לא יימנע ממנו לגור ביישוב יהודי.

רז נזרי: וזה שונה.

רז נזרי: זה מה שהיה בסעיף הקודם – הסעיף הזה לא.

קארין אלהרר: אבל יש כבר חוקי יסוד.

רז נזרי: התשובה החדה שאני יכול לומר, כמו שאמרתי למיכל – זה הזוי לומר את זה בעיניי – לא יפנו יישוב ערבי כדי להקים יישוב יהודי.

רז נזרי: יחד עם זאת, זה לא כלום, זה כן נותן משקל לתמרץ, לפתח, כמו שכתוב בחוק.

עודד פורר: אתה מוכן להתייחס להסתייגות שלי לגבי "בארץ ישראל", אדוני?

אמיר אוחנה: תודה לך, מר נזרי.

רז נזרי: אני מוכן - - -

עודד פורר: אמיר, תן לו להתייחס להסתייגות שלי.

יעל גרמן: רז, אתה לא הראית את האיזון בחוק.

יעל גרמן: דיברת על איזון ולא הראית את האיזון.

יעל גרמן: זאת אומרת, בחוק הזה אין לנו איזון.

יעל גרמן: אין לנו איזון, עם שוויון ודמוקרטיה.

אמיר אוחנה: אדוני, תודה לך.

אמיר אוחנה: תודה רבה, היועץ המשפטי.

עודד פורר: הגשתי הסתייגות, הוא לא נתן את דעתו עליה.

קארין אלהרר: רגע.

אמיר אוחנה: אבל אי אפשר עכשיו כל אחד.

אמיר אוחנה: לא, סליחה, אי אפשר.

קריאה: לא, אבל זו הסתייגות חשובה.

אמיר אוחנה: היועץ המשפטי לוועדה רוצה לומר כמה מילים.

אמיר אוחנה: בבקשה.

קארין אלהרר: לא, אני רוצה לדעת מה זה "ארץ ישראל" הזה.

קריאה: זה לא כתוב.

אמיר אוחנה: היועץ המשפטי לוועדה, ורק הוא כרגע יאמר מספר דברים.

עודד פורר: גם להסתייגות של ניסן, אם אפשר יהיה לשמוע את הדברים.

קריאה: "הדתית" מה זה אומר?

גור בליי: האמת שהדברים, אני חושב, נאמרו בצורה מפורטת על ידי המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, אין לי הרבה מה להוסיף בדבר הזה.

גור בליי: רק כמענה לשאלה - - -

קארין אלהרר: רגע, אני רוצה לשאול אותך.

גור בליי: רק לשאלה - - -

קארין אלהרר: שנייה, שנייה, גור.

קארין אלהרר: יש שני חוקי יסוד – כבוד האדם וחירותו וחופש העיסוק – שכן מזכירים את כל העקרונות של מגילת העצמאות.

קארין אלהרר: יש עוד חוק יסוד שאתם רוצים לחוקק, שהוא חוק הלאום.

קארין אלהרר: חוקי היסוד הם במעמד - - -

אמיר אוחנה: אמרת את הדבר.

אמיר אוחנה: אמרת אותו כבר.

קארין אלהרר: רגע.

מרב מיכאלי: אבל אנחנו מנסות לקבל על זה תשובה.

אמיר אוחנה: לא רגע.

אמיר אוחנה: אבל אמרת את זה כבר.

קארין אלהרר: אבל לקבל תשובה.

מרב מיכאלי: לקבל תשובה, בדיוק.

קארין אלהרר: חוקי היסוד כולם הם במעמד נורמטיבי שווה.

קארין אלהרר: איך אפשר יהיה לפרש, לאור העקרונות שקבועים בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו וחופש העיסוק, שלא מופיע כאן עניינים שהם בחוק הלאום.

קארין אלהרר: תסביר לי.

אמיר אוחנה: תודה.

גור בליי: אז באמת אני חושב שאלה הדברים שאליהם התייחס היועץ המשפטי לממשלה.

גור בליי: ואני רק רוצה להשלים בקצרה את הדברים האלה ולומר, שבהחלט גם במענה לשאלתה של קארין, כאשר מדובר בחוקי יסוד שכולם ברמה נורמטיבית שווה ואין עדיפות ביניהם, אז ברור שבית משפט שבא לפרש ולברר מהי החוקה הישראלית, הוא עושה את זה בצורה שיוצרת את ההרמוניה המקסימלית בין חוקי היסוד השונים.

גור בליי: מכיוון שבית המשפט גזר מהזכות לכבוד האדם את הזכות לשוויון, אז בכל מקרה ומקרה הוא יצטרך באיזשהו מקום לעשות איזון בין הזכות לשוויון שמעוגנת בכבוד האדם וחירותו לבין הערך של התיישבות יהודית שמעוגן בחוק היסוד הזה.

גור בליי: וכמו שאמר רז, בכל מקרה יצטרכו לבדוק את הדברים האלה, בוודאי שאין פה בסיס לאפליה ברמה של פרטים.

גור בליי: וההתמודדות ברמה היישובית, ברמה הכללית של התיישבות והקמה של ערים וכן הלאה, תצטרך כל הזמן להיעשות מתוך ניסיון לאזן בין הדברים האלה.

גור בליי: אין פה תשובות פשוטות.

יעל גרמן: אבל אין איזון בתוך החוק הזה.

יעל גרמן: אין מילה של שוויון, אין מגילת העצמאות, אין דמוקרטיה, אין כלום.

עודד פורר: גור, תוכל להתייחס גם להסתייגות שלי ולהסתייגות של ניסן?

ניסן סלומינסקי: מה את רצית, אני לא מבין – מדינה יהודית.

ניסן סלומינסקי: מה את רוצה, איזון במדינה יהודית?

יעל גרמן: שיהיה שוויון.

יעל גרמן: ברגע שאתה אומר שוויון אז יש לך איזון.

ניסן סלומינסקי: אין שוויון לא בחוק השבות ולא - - - זו מדינה יהודית.

ניסן סלומינסקי: מדובר על הפרטים, הוא לא מדבר על הפרטים.

עודד פורר: אני מבקש התייחסות להסתייגות שלי ולהסתייגות של ניסן.

ניסן סלומינסקי: בדמוקרטית יש את זה.

יעל גרמן: כאן אין לך.

ניסן סלומינסקי: יש לך דמוקרטית.

ניסן סלומינסקי: דמוקרטית יש מספיק חוקי יסוד, ליהודית אין עוד אף פעם חוק יסוד.

אמיר אוחנה: סליחה מכולם, גם מחבר הכנסת סלומינסקי.

אמיר אוחנה: סליחה.

יעל גרמן: יש יהודית ודמוקרטית.

ניסן סלומינסקי: לא, אבל אין לו חוק יסוד.

אמיר אוחנה: וחברת הכנסת גרמן.

אחמד טיבי: בטח סולברג יעשה את האיזון.

אמיר אוחנה: רגע, משפט שביקש חבר הכנסת בן צור.

אמיר אוחנה: משפט.

יואב בן צור: אנחנו רוצים לומר רק שבסעיף 10 אנחנו חושבים שצריך להוסיף אחרי - - -

לאה פדידה: למי אתה מדבר?

לאה פדידה: כי אנחנו לא שומעים.

אמיר אוחנה: אדוני, הדיון היום מיוחד לסעיף 7.

אמיר אוחנה: אמרתי את זה גם מקודם.

יוסף ג'בארין: לא, הוא רוצה להוסיף, הוא חבר קואליציה.

יואב בן צור: לא התבטאתי, תן לי להתבטאות.

אמיר אוחנה: טוב, משפט.

יואב בן צור: ואתה יכול לעשות מזה אחר כך מה שאתה רוצה.

עודד פורר: ואני אבקש גם התייחסות של היועץ המשפטי לשתי ההסתייגויות, גם של ניסן וגם שלי.

עליזה לביא: אתה מאפשר לו לדבר על סעיף נוסף?

יואב בן צור: כן, תודה.

עליזה לביא: רגע, למה - - -

אמיר אוחנה: הוא לא דיבר.

אמיר אוחנה: את דיברת והוא לא דיבר.

עליזה לביא: לא, אבל אנחנו רצינו - - - והגבלת אותנו.

עליזה לביא: גם שינית את הנוסח.

עליזה לביא: אנחנו רצינו לדבר על סעיף 6, על העם היהודי.

אמיר אוחנה: אדוני יאמר את המשפט שלו ונמשיך.

עליזה לביא: אז תן לנו גם להגיד משפט.

אמיר אוחנה: לא.

נחמן שי: הוא רק צריך לתרום כסף.

יואב בן צור: "שבת ומועדי ישראל הם ימי המנוחה הקבועים במדינה".

קארין אלהרר: הנה האפרטהייד שעושים פה בכנסת.

יואב בן צור: קארין.

קארין אלהרר: רק לקואליציה יש זכויות.

יואב בן צור: קארין.

עליזה לביא: די, לא, אני לא מבינה.

עליזה לביא: אנחנו ביקשנו לדבר על זה, ביקשנו ממך גם אתמול, גם היום.

עליזה לביא: לנו אתה לא נותן.

יואב בן צור: גברתי קיבלה את רשות הדיבור.

יואב בן צור: חבר הכנסת בן צור לא קיבל את רשות הדיבור.

יואב בן צור: אני מאפשר לו משפט.

עליזה לביא: בסדר, אבל הגבלת אותנו.

אמיר אוחנה: וזה הרבה פחות ממה שגברתי דיברה.

עליזה לביא: אז תן לנו לדבר.

קארין אלהרר: - - - כל היום.

אמיר אוחנה: תודה, אדוני.

אמיר אוחנה: היועץ המשפטי, בבקשה.

אחמד טיבי: מה הוא אמר, המשפט האחרון?

אחמד טיבי: חשוב מאוד לשמוע.

אחמד טיבי: מה אמרת?

אחמד טיבי: במקרה ו - - -

קארין אלהרר: על מה?

יואב בן צור: לא אמרתי על מה – שמעת?

אחמד טיבי: אני מבין עברית יותר מחצי - - -

עודד פורר: אתה יכול להגיד את זה גם בערבית?

אמיר אוחנה: היועץ המשפטי, בבקשה.

קריאה: השאלה זה רק כמה זה עולה.

גור בליי: רק עוד שני משפטים, כי אני חושב שהמשנה ליועץ המשפטי הרחיב בעניין הזה.

אחמד טיבי: רק בגלל המילים "על פיו".

לאה פדידה: תוסיפו שמרוקאית היא שפה שנייה במדינה.

לאה פדידה: היה ויכוח מי יצביע למי אצלכם בפריימריז, הייתי בטוחה שזה יוכנס כסעיף.

קארין אלהרר: זה ערבית, למיטב זכרוני, לא?

אמיר אוחנה: לאה, לא להפריע לגור.

אמיר אוחנה: בבקשה, גור.

גור בליי: אנחנו גם המלצנו במהלך הדיונים בוועדה, חשבנו שנכון היה, וכך גם בחוקות אחרות, שלצד ההתייחסות הפרטנית ללאום היהודי תהיה התייחסות לנושא של השוויון או לנושא של השייכות של המדינה לכל האזרחים.

גור בליי: הוועדה החליטה לא להכניס את זה לחוק היסוד הזה.

קארין אלהרר: זו הקואליציה, לא הוועדה.

גור בליי: וגם בהקשר, בסעיף הזה, אנחנו המלצנו להכניס התייחסות לכך – מחויבות לפיתוח הארץ לטובת כל תושביה, כמו במגילת העצמאות.

גור בליי: אבל אני כן אומר:

גור בליי: גם אם הדברים לא נכנסים לחוק היסוד הזה, בוודאי, כמו שגם ציין המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, הפרשנות שצריכה להינתן ותינתן - -

גור בליי: זה עניין של פרשנות - - - זה אם השופט שמרן או לא.

גור בליי: היא מתוך ניסיון ליצור הרמוניזציה בין חוקי היסוד השונים, לרבות חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוק היסוד הזה.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: שני דוברים בלבד מבין אלה שאינם ח"כים.

עודד פורר: לא, אני ביקשתי התייחסות משפטית להסתייגות של ניסן ולהסתייגות שלי.

עודד פורר: לפחות תן להם שני משפטים, אני רוצה לשמוע את העמדה המשפטית בעניין הזה.

אמיר אוחנה: מר נזרי, אתה רוצה להשיב?

אמיר אוחנה: אתה רוצה להשלים את התשובות?

רז נזרי: מה השאלה, סליחה?

רז נזרי: למי?

עודד פורר: אני ביקשתי התייחסות להסתייגות של חבר הכנסת סלומינסקי, להוסיף את המילה "הדתית" בסעיף 1(ב).

עודד פורר: הסתייגות שמתוכננים להצביע עליה, מה המשמעות המשפטית של זה?

עודד פורר: ולהסתייגות שאני ביקשתי, של להוסיף את המילים "בארץ ישראל" בסעיף 7.

רז נזרי: התשובה שלי היא זו.

רז נזרי: קודם כול, אני שוב מזכיר, מה שאני ראיתי, ש"הדתית" החליף את המשפט העברי כפשרה בין חבר הכנסת אוחנה לחבר הכנסת סלומינסקי.

רז נזרי: שוב, אתם המחוקקים, לא אנחנו, לא אנחנו קובעים.

עודד פורר: אבל אתה מפרש את הדין.

רז נזרי: חברים, אמרתי את זה והלכתי?

רז נזרי: אני אומר משפט פתיחה, שנייה.

רז נזרי: תספרו עד עשר – עד חמש, לא עד עשר.

רז נזרי: אני אומר את זה כדי להבהיר שלא אני קובע את הדבר הזה.

רז נזרי: עכשיו, משעה שאתם קובעים את זה, צריך להבין, קודם כול, כמו שגם אמרתי קודם, בשונה מאומות אחרות בלאום היהודי יש שוויון בין דת ללאום.

רז נזרי: כלומר, הלאום היהודי והדת היהודית זה בעצם - - - אנחנו לא רואים את זה, ואני לא יודע אם זאת הכוונה – אם זאת הכוונה, אז אני לא חושב שאני יכול לפרש את זה ככה, כי זה יסתור עקרונות אחרים בשוויון – דתי במובן של דתי לעומת חילוני, דתי במובן של שומר מצוות.

רז נזרי: זו זכות דתית במובן של הדת היהודית.

רז נזרי: ואני מזכיר, כמו שראינו אתמול, אתה יכול להיות שייך למדינה הצרפתית וללאום הצרפתי, ולהיות בן דת כזאת וכזאת וכזאת, מוסלמי, יהודי - - -

עודד פורר: ענית לי היטב.

רז נזרי: אבל בלאום היהודי לא משנה אם אתה חילוני, דתי, רפורמי, קונסרבטיבי, אתה שייך לדת היהודית.

רז נזרי: לכן דתי במובן הלאומי, לא דתי במובן - - -

אמיר אוחנה: טוב.

אמיר אוחנה: תודה, אדוני.

רז נזרי: זו התשובה לעניין הזה.

רז נזרי: ואני רואה שגם - - -

קארין אלהרר: ארץ ישראל - - -

מיכל רוזין: למה מתעקשים?

מיכל רוזין: לא ברור לך למה מתעקשים להוסיף "דתית"?

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני.

עודד פורר: לא, לגבי "בארץ ישראל".

רז נזרי: סליחה, שאלת על פרשנות.

רז נזרי: בהקשר הזה יש משמעות למה שנעשה.

מיכל רוזין: זה סוג של היתממות.

עודד פורר: ולגבי ההסתייגות של "בארץ ישראל"?

מיכל רוזין: זה סוג של היתממות.

רז נזרי: מה את רוצה שאני אגיד?

רז נזרי: במגילת העצמאות כתוב זכות דתית, הכוונה היא שרק מי ששומר מצוות גר בה?

רז נזרי: ודאי שלא.

רז נזרי: דתי במובן הלאומי.

רז נזרי: דת ולאום אצל העם היהודי זה אותו דבר.

עודד פורר: ההסתייגות שלי - - -

מיכל רוזין: דת כלאום ולא לאום כדת.

מיכל רוזין: זה שני דברים שונים.

רז נזרי: ארץ ישראל – אלה נוסחים שעלו גם משבוע שעבר עד אתמול.

רז נזרי: היו דיונים גם איתנו, כמו שאתם יכולים להניח, בכל מיני הקשרים.

רז נזרי: זו הייתה אחת ההצעות.

רז נזרי: אנחנו התנגדנו בהקשר הזה, בין השאר מהטעם שדיברתי עליו ברמז בשבוע שעבר, של השלכות בין-לאומיות שיכולות להיות לחוק הזה, גם בהקשר הזה.

רז נזרי: דווקא לכתוב בארץ ישראל במקום מדינת ישראל – יש לזה השלכות בין-לאומיות.

רז נזרי: נכון, זה קשור בהתיישבות יהודית, זה לא אומר לך דווקא פה או שם.

רז נזרי: כשאתה אומר בארץ ישראל, בשונה ממדינה, ברור לכולם שארץ זה לאו בהכרח גבולות המדינה.

רז נזרי: יש בהקשר הזה השלכות בין-לאומיות שהובאו בפני הדרג המדיני בצורה ברורה על ידי היועץ המשפטי לממשלה.

רז נזרי: ובסופו של דבר מה שהוחלט זה בלי המילים "ארץ ישראל".

רז נזרי: זו התשובה לשאלתך.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני.

אמיר אוחנה: מר אמיר פוקס מהמכון לדמוקרטיה.

אמיר אוחנה: אחריו – ד"ר חגי ויניצקי.

רחל עזריה: אבל אני רוצה להתייחס.

אמיר אוחנה: ולאחר מכן אנחנו עוברים להצבעות, ואין התייחסויות.

רחל עזריה: תן לי בבקשה, אמיר.

אמיר אוחנה: אין התייחסויות, סליחה.

רחל עזריה: לא, כי יש לנו בעיה.

אמיר אוחנה: התשובה היא לא, התשובה היא לא.

רחל עזריה: בבקשה תיתן לי זכות דיבור, אמיר.

אמיר אוחנה: אני לא רוצה לקרוא לך ולהוציא אותך.

רחל עזריה: אז תקרא לי ותוציא אותי.

רחל עזריה: אבל בבקשה קודם כול תיתן לי לדבר.

אמיר אוחנה: לא לא לא, ממש לא.

אמיר אוחנה: סליחה.

רחל עזריה: תיתן לי לדבר כמה מילים.

רחל עזריה: אתה מחוקק חוק מאוד חשוב.

אמיר אוחנה: עמיר פוקס בלבד.

רחל עזריה: אתה מחוקק חוק מאוד חשוב.

רחל עזריה: וחשוב מאוד שאנחנו נוודא - - -

אמיר אוחנה: חברת הכנסת עזריה, אני קורא לך לסדר בפעם הראשונה.

רחל עזריה: אין בעיה.

רחל עזריה: אבל חשוב לוודא שאנחנו נעשה את הדברים כמו שצריך.

אמיר אוחנה: אני קורא לך לסדר בפעם השנייה.

רחל עזריה: אני רוצה לשאול את היועץ המשפטי.

אמיר אוחנה: אני קורא לך לסדר בפעם השלישית.

רחל עזריה: נו, באמת, בשביל מה.

רחל עזריה: אני מבקשת לשאול את היועץ המשפטי, רז נזרי.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: עמיר פוקס, והוא בלבד.

יוסף ג'בארין: נו, שאלה ליועץ המשפטי, מה הבעיה.

אמיר אוחנה: עמיר פוקס, והוא בלבד.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת ג'בארין, אתה בקריאה ראשונה.

יוסף ג'בארין: לא שאלנו את היועץ המשפטי.

יוסף ג'בארין: נושא מאוד חשוב לנו.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת ג'בארין, אתה בקריאה שנייה.

רחל עזריה: אני מנסה לנהל דיון ענייני.

רחל עזריה: למה אתה לא נותן לי לדבר?

רחל עזריה: בשביל מה?

אמיר אוחנה: חברת הכנסת עזריה, תודה.

רחל עזריה: - - - כמה מילים, אני אשאל שאלה ואקבל תשובה.

אמיר אוחנה: עמיר פוקס, והוא בלבד.

אמיר אוחנה: כן.

יוסף ג'בארין: תצביעי נגד, רחל.

יוסף ג'בארין: (חברת הכנסת רחל עזריה יוצאת ממליאת הוועדה.

יוסף ג'בארין: )

עמיר פוקס: קודם כול, אני רציתי להתייחס לסעיף 7.

קריאה: אחר כך לי יש שאלה לרז.

אמיר אוחנה: לא לא, סליחה, אין שאלות.

אמיר אוחנה: נגמרו הדוברים מבין חברי הכנסת.

אמיר אוחנה: מיד אחרי שני הדוברים הללו אנחנו עוברים להצבעות.

אמיר אוחנה: אין יותר דוברים.

עמיר פוקס: רציתי להתייחס לסעיף 7.

עמיר פוקס: אני מבין את הפרשנות של רז, אני מבין את הפרשנות הזאת.

עמיר פוקס: אבל אני חושב שיש פרשנות לגיטימית מאוד שהיא לא כזו.

קארין אלהרר: נכון.

רז נזרי: גם כשאתה רואה את המעבר בין הסעיפים?

רז נזרי: הרי כשיפרשו את זה, ייראו ששבוע שעבר החוק דיברו על אפליה של פרט - - -

עמיר פוקס: כן, כן, כן.

אורלי ארז לחובסקי: אבל החוק עומד ברשות עצמו.

קארין אלהרר: רז, רז - - -

עמיר פוקס: והיו פה גם אמירות ברורות.

אמיר אוחנה: מר נזרי, אתה לא ברשות דיבור, אני מבקש.

קארין אלהרר: היינו בעליון - - -

אמיר אוחנה: חברת הכנסת אלהרר, אני קורא לך – באיזה קריאה קארין?

קארין אלהרר: די.

אמיר אוחנה: אז אני קורא לך בקריאה שלישית.

אמיר אוחנה: אני קורא לך בקריאה שלישית.

אמיר אוחנה: תודה, לא להפריע.

אמיר אוחנה: בבקשה.

אמיר אוחנה: עוד מעט יהיו הצבעות, תיכנסי.

קארין אלהרר: - - -

אמיר אוחנה: את מפריעה, את בקריאה שלישית.

עמיר פוקס: תודה.

עמיר פוקס: היו פה אמירות ברורות לפרוטוקול, ברורות לפרוטוקול, שהמטרה האמיתית היא כן לקבל אפליה, היא כן לתמרץ יהודים לעבור למקומות שבהם אין רוב יהודי.

קארין אלהרר: אתה מוציא אותי?

קארין אלהרר: איבדת את זה.

אמיר אוחנה: אוקיי.

אמיר אוחנה: את בקריאה שלישית, ואת ממשיכה להפריע.

עמיר פוקס: רז, היו פה אמירות שזאת המטרה של הסעיף, של חלק מהמחוקקים, לקדם אפליה גם כלפי פרטים.

קריאה: מה היא עשתה?

אמיר אוחנה: היא הפריעה.

קארין אלהרר: אני מדברת - - -

אמיר אוחנה: אבל זה מפריע.

עמיר פוקס: ואגב, נניח שיהיה חוק כזה פעם.

עמיר פוקס: מי יקבע מיהו היהודי?

עמיר פוקס: לי זה גורם חלחלה.

קארין אלהרר: זה לא הכול קואליציה, תזכור את זה.

אמיר אוחנה: אוקיי.

אמיר אוחנה: (חברת הכנסת קארין אלהרר יוצאת ממליאת הוועדה.

אמיר אוחנה: )

עמיר פוקס: מי זכאי לקבל את ההטבה הזאת של לגור – אני מסכים איתך שאתה חושב שזה לא יהיה, אבל זה עלול להיות.

עמיר פוקס: זה עלול להיות.

עמיר פוקס: אולי לא עכשיו, אולי לא בימים הקרובים, אבל בימים הקרובים.

קריאה: זה מוגן תחת חוק יסוד.

עמיר פוקס: וזאת חוקה, חוקה של מדינת ישראל.

עמיר פוקס: זה לא איזה חוק שזו איזו הוראת שעה – זה חוקה, זה למאות שנים קדימה.

עמיר פוקס: וודאי שזה יכול להכשיר אפליה ולהצדיק אפליה.

עמיר פוקס: ושוויון לא כתוב בפירוש בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.

עמיר פוקס: וחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו אפילו לא משוריין ב-61.

עמיר פוקס: איך אפשר להגיד שיש פה איזה איזון?

עמיר פוקס: חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו – אפשר לבטל אותו מחר בהצבעה של 2 נגד 1.

עמיר פוקס: זה לא איזון.

עמיר פוקס: זה אל"ף, לגבי הסעיף הזה.

עמיר פוקס: שנית, אני רוצה למחות על משהו, שברגע האחרון לפני קריאה ראשונה נמחק העניין שישראל היא מדינה יהודית ודמוקרטית ברוח מגילת העצמאות.

עמיר פוקס: בן אדם אחד לא בא והסביר למה היה צריך למחוק את הסעיף הזה, מי מתנגד לו ולמה.

עמיר פוקס: לא נאמר פה ולא היה שום דיון אחרי זה.

עמיר פוקס: אחרי זה היו רק שני דיונים – אחד שפה ערבית, אחד היה הדיון המהיר שהיה ביום שלישי.

עמיר פוקס: אדם אחד לא בא ואמר:

עמיר פוקס: אני מתנגד למשפט שמדינת ישראל היא מדינה - - -

בצלאל סמוטריץ': - - -

עמיר פוקס: דיון אחד לא היה.

בצלאל סמוטריץ': בטח שכן.

בצלאל סמוטריץ': אני דיברתי - - -

עמיר פוקס: לא, לא היה.

עמיר פוקס: אתה דיברת והסברת למה צריכים - - -

אמיר אוחנה: מר פוקס, רשות הדיבור שלך, אתה לא תיכנס לדיונים עכשיו.

עמיר פוקס: הוא שאל אותי.

אמיר אוחנה: אז לא לענות.

עמיר פוקס: אוקיי, מאה אחוז.

עמיר פוקס: תודה.

עמיר פוקס: עכשיו, העובדה שאנחנו מוחקים את הסעיף הזה, ובגללו ובגלל שאין את סעיף השוויון, כמו שאומרת לך כמה פעמים יעל גרמן, אתה מאלץ באמת הרבה אנשים שכן מסכימים, וגם אני מאוד מסכים לזה שישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי, והיא מדינה יהודית ודמוקרטית, וכל הסעיפים של חוק השבות – אנשים שתומכים בהם יצטרכו להצביע נגד.

עמיר פוקס: והמסר שאנחנו מוציאים לעולם ולעצמנו ולחברי כנסת שאולי כן מתנגדים לזה, אמיר אוחנה, זה שאנחנו נשדר לכל העולם כאילו יש פה מחלוקת קשה, האם זו מדינה יהודית – כן או לא?

עמיר פוקס: הולכת להיות פה הצבעה עוד יומיים, שיהיו 64 נגד 56 או משהו כזה, 65-55 – האם זו מדינה יהודית?

עמיר פוקס: זה מה שאנחנו רוצים לשדר לעולם, שאנחנו לא בטוחים בזה?

עמיר פוקס: לא היינו יכולים להעביר איזה רוב של 90 שמסכימים ותומכים בזה שישראל היא מדינה יהודית?

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני.

עמיר פוקס: ממש עצוב שזה המסר שאנחנו מוציאים.

עמיר פוקס: תודה רבה.

יעל גרמן: רוב של 107, לא 90.

מרב מיכאלי: עמיר, תודה רבה.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: ד"ר ויניצקי, ולאחר מכן אנחנו עוברים להצבעות.

אמיר אוחנה: אני מתנצל בפני כל האחרים שרצו לדבר, אבל לא יהיה לנו זמן.

נריה רפאל כנפו: סליחה, אנחנו ברצף של דיונים שלא מאפשרים.

נריה רפאל כנפו: רצף של דיונים.

חגי ויניצקי: בוקר טוב.

חגי ויניצקי: אני שמח שקיבלו את ההצעה שהצעתי יחד עם עורך דין שמחה רוטמן, להחליף את סעיף 7 הבעייתי הקודם בסעיף חדש שהוא למעשה דומה להצעתנו.

חגי ויניצקי: אומנם אנחנו הצענו גם שייכתב במפורש שזה יחול בכל שטחי ארץ ישראל שנתונים לשליטת מדינת ישראל, אבל צריך לזכור, שגם כשהמילים האלה לא נמצאות, יש הרי גישה שאומרת שכל חוקי היסוד, כולל כבוד האדם, חלים ביהודה ושומרון, אין סיבה שגם החוק הזה לא יחול שם.

חגי ויניצקי: הסעיף הזה משקף את זכותנו ההיסטורית והדתית.

חגי ויניצקי: הוא מופיע למעשה כבר בתוכנית באזל.

חגי ויניצקי: כבר בתוכנית באזל בסעיף 1 נאמר שצריך לעשות קידום ענייני של התיישבותם בארץ ישראל של חקלאים, פועלים ובעלי מלאכה יהודים.

חגי ויניצקי: זה נאמר בקונגרס הציוני הראשון בבאזל.

חגי ויניצקי: הסעיף הזה גם נתמך על ידי המשפט הבין-לאומי.

חגי ויניצקי: כזכור, כפי שאמרנו בישיבה הקודמת, הוא עולה בקנה אחד עם מה שכתוב בסעיף 6 לכתב המנדט, שאושר בחבר הלאומים בסעיף 80 למגילת האו"ם, שרשויות המנדט היו צריכות לקדם פה התיישבות יהודית צפופה.

חגי ויניצקי: וכזכור לכם, כתב המנדט עצמו נסמך על הצהרת בלפור, שהיא עצמה נסמכת על זכויותינו ההיסטוריות והדתיות.

חגי ויניצקי: וגם צריך לזכור, שאפילו הנשיא אהרון ברק עצמו בספרו "מידתיות במשפט" קבע שמדינה יהודית היא מדינה שההתיישבות היהודית בשדותיה, בעריה ובמושבותיה היא בראש דאגותיה.

חגי ויניצקי: תודה רבה.

מיכל רוזין: לפי מה אתה מחליט למי אתה נותן ולמי לא?

אמיר אוחנה: נראה לי שיש פה איזון.

נריה רפאל כנפו: בכל הישיבות הקודמות - - - לא קיבלנו.

נריה רפאל כנפו: אין פה איזון.

קריאות: - - -

אמיר אוחנה: תודה לכם, חברי הכנסת.

אמיר אוחנה: ד"ר ויניצקי ישלים את דבריו.

אמיר אוחנה: לאחר מכן אנחנו עוברים להצבעות.

חגי ויניצקי: אני סיימתי.

חגי ויניצקי: תודה.

יעל גרמן: אנחנו לא הגשנו את ההסתייגויות, אמיר.

נריה רפאל כנפו: אדוני, בבקשה, אנחנו ביקשנו - - -

ניסן סלומינסקי: יעל, לא על 7.

אמיר אוחנה: יש זמן להסתייגויות.

יעל גרמן: על 5 או 7?

אמיר אוחנה: 7.

אמיר אוחנה: אנחנו עוברים להצבעות על הסעיפים שלא הצבענו עליהם אתמול.

נריה רפאל כנפו: אדוני, חמישה משפטים.

אמיר אוחנה: על הסעיפים שלא הצבענו עליהם אתמול.

אמיר אוחנה: חברים, אני אאפשר לחברי כנסת שלא דיברו, ואך ורק להם, משפט או שניים.

אמיר אוחנה: אני עושה זאת לפנים משורת הדין, אנחנו פשוט סיימנו את הדיון ואי אפשר להמשיך הלאה.

אמיר אוחנה: אז חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

אמיר אוחנה: משפט או שניים לחברי הכנסת שלא דיברו.

אלעזר שטרן: אל"ף, תודה רבה.

אלעזר שטרן: אני מעריך את זה.

אלעזר שטרן: בי"ת, אמיר, אני באמת רוצה לשאול גם אותך את השאלה הפשוטה: אני מקבל את זה שסעיף 7 שונה לכיוונים נכונים יותר.

אמיר אוחנה: אי-אפשר לשמוע ככה.

אמיר אוחנה: סליחה, חברי הכנסת גרמן וטיבי, אי-אפשר לשמוע את חברך לסיעה.

אמיר אוחנה: אדוני, ביקשת משפט.

אלעזר שטרן: אוקיי.

אלעזר שטרן: השאלה השנייה קצרה.

אלעזר שטרן: באמת אתה אולי תסביר אחר כך או שחבר הכנסת דיכטר יסביר למה אין "יהודית ודמוקרטית".

אלעזר שטרן: מה הבעיה אם זה היה בתוך החוק?

אמיר אוחנה: חברת הכנסת עזריה, בבקשה.

אמיר אוחנה: בבקשה משפט או שניים.

קריאה: זו גם פרשת השבוע.

רחל עזריה: כן, נכון.

רחל עזריה: זו גם פרשת השבוע.

רחל עזריה: זה בנות צלפחד.

רחל עזריה: לא משנה.

רחל עזריה: - - אז אתה אמרת שלא תהיה לו עילה, כי זו רק אמירה כוללת.

רחל עזריה: אבל אם הכנסת, בבוא היום, תחוקק חוק על-פי התפיסה הרב-תרבותית שכול קהילה מחליטה לפי דרכה איך מתנהלת הירושה, וארגוני נשים ירצו לעתור לבג"ץ ולדרוש לפסול את החוק הזה בגלל שהוא פוגע בנשים, בקהילות שונות, שאף אחד לא אמר להן - - -

קריאה: בג"ץ לא מוסמך לפסול חוקים של הכנסת בלי קשר לחוק.

רחל עזריה: רגע, שנייה.

אמיר אוחנה: אבל, גברתי, לסיום.

רחל עזריה: אני מסיימת.

רחל עזריה: האם נכון לומר שבתוך תהליך שאנחנו נמצאים בו – אתה כל הזמן אומר: אנחנו נגן.

רחל עזריה: זה מה שאתה אומר – שאתם, הייעוץ המשפטי, תגנו על עיקרון השוויון.

רחל עזריה: אבל אתם, הייעוץ המשפטי, עלולים להתחלף.

רחל עזריה: שופטים בבית-המשפט העליון – אנחנו נמצאים בתהליך של שינוי של בית-המשפט העליון.

רחל עזריה: לכן, האם נכון לומר שברגע שאנחנו מוסיפים את המילה "דתית", בעצם, זו עילה להרחיב ולומר שלא יהיה אפשר לפסול חוק כזה בגלל המילה "דתית"?

רחל עזריה: אני אומרת מראש שאני יודעת שאני לוקחת את זה קצת רחוק, אבל כשמחוקקים חוק-יסוד – עדיף לבדוק את כל האפשרויות ולהבין מהי המשמעות מרחיקת הלכת.

רחל עזריה: השאלה השנייה - - -

אמיר אוחנה: לא, לא.

אמיר אוחנה: גברתי, תודה.

רחל עזריה: בהמשך - - -

קריאה: בהחלט יתכן.

קריאה: בהחלט יתכן.

רחל עזריה: סליחה.

רחל עזריה: בהמשך לאותה שאלה, - -

קריאה: מה, נגיד עכשיו שלא?

ניסן סלומינסקי: די, נו.

רחל עזריה: - - האם הסעיף של הדין הדתית מכניס אותנו, את נשות ישראל, את היהודים שעלו מברית-המועצות ואינם יהודים על-פי ההלכה ועוד קבוצות שונות, דרוזים – האם הוא גם מכניס אותנו לאותו סיכון - -

בצלאל סמוטריץ': אבל שאלו את זה - - -

אמיר אוחנה: גברתי, תודה.

רחל עזריה: - - או שהעניין של המשפט העברי לא מכניס, כיון שיש שלושה סעיפים אחרים שמגינים יותר?

קריאה: בהחלט יתכן.

אמיר אוחנה: גברתי, תודה.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה.

אורי מקלב: אני מתנצל על הצרידות.

אורי מקלב: צר לי להגיד, לקראת הסיום, שלאחר הרבה דיונים - - -

מיכל רוזין: אורי, אתה צעקת.

אורי מקלב: צעקו עלי.

אורי מקלב: אני הייתי צרוד.

אורי מקלב: לאחר הדיבורים הגבוהים בזמן שהגישו את החוק על-ידי המגישים ודיברו על ערכים גבוהים, על חיזוק המדינה כמדינה יהודית, היום מתברר לנו שקיבלנו הרבה סעיפים פוגעניים שפוגעים באוכלוסיות מסוימות.

אורי מקלב: אין ביטחון לאוכלוסיות מסוימות.

אורי מקלב: תכף ארחיב בעניין הזה.

אורי מקלב: אני לא יכול לא להגיד על כך – כל המציעים, תזכרו את זה: בסוף החוק יטפח על פניכם, והבג"ץ יפרש.

אורי מקלב: גם בדברים שאתם לא חושבים שהוא יפרש - -

קריאה: יפה מאוד.

אורי מקלב: - - הוא ייתן פרשנות, והוא ייתן פרשנות לא כפי מציעי החוק או כפי שהיום הקואליציה, בכול אופן המפלגה השולטת, מובילה את זה.

אורי מקלב: אני רוצה להתייחס לדבר.

אורי מקלב: אחד הסעיפים הפוגעניים זה סעיף 4(ב) ו-4(א) בכלל, שפוגעים בנושא השפה הערבית.

אורי מקלב: אנחנו היינו עסוקים מאוד בחוק הזה בסעיפים שלנו, ולא יכולנו גם לטפל בסעיפים אחרים, וזה לקח את כל זמננו.

אורי מקלב: אבל, באופן אמתי, אם הייתה אפשרות והיו משחררים אותנו מדברים אחרים, אני לא חושב שזה הנוכח שהיה צריך להיות.

אורי מקלב: היה אפשר לקבל את השפה הערבית כשפה רשמית, כשפה שנייה.

אורי מקלב: למה צריך את זה?

אורי מקלב: הניסוח הזה מיותר.

אורי מקלב: מאוד מיותר ומאוד כואב שעושים את זה.

אורי מקלב: אני רוצה לדבר עוד דבר.

אורי מקלב: אתם הוספתם.

אורי מקלב: אדם שלא הולך נכון – מגלגלים זכות על-ידי זכאי וחוטא על-ידי חוטא.

אורי מקלב: ברגע שהפכנו את הסעיף הזה וכתבנו בו, ואני גם פונה לייעוץ המשפטי, שהשפה הערבית תהיה "בחוק או על-פיו" או תופסת לחוק, זה פוגע.

אורי מקלב: בסעיף 10, בנושא שבת, כתוב "פרטים לעניין זה ייקבעו בחוק", וזאת בלי שיהיה תוספת על זה או "על-פיו".

אורי מקלב: בעצם, יש פגיעה.

קריאה: אנחנו נתנגד.

אורי מקלב: ברגע שקבעת בסעיף אחד לגבי השפה הערבית "בחוק או על-פיו", חייב להיות אותו ניסוח גם בסעיף 10.

אורי מקלב: המשמעות היא שחוקים שכתובים כמו חוקי עזר, אין להם הגנה, בגלל שכתוב בדרך-כלל "ייקבע בחוק".

אורי מקלב: לכן זו חייבת להיות דרישה אולטימטיבית.

אורי מקלב: אי-אפשר בלי התוספת הזאת.

אורי מקלב: אי-אפשר להסכים שתהיה כאן פגיעה, בעקבות תיקון שלכם בחוק אחר, בשפה הערבית.

אורי מקלב: מעבר לזה, גם בסעיף הזה, לגבי מי שאינם יהודים – ואני פונה גם אליך, היועץ המשפטי – כתוב "הזכות לקיים ימי מנוחה".

אורי מקלב: אם קיימת הזכות הזאת, היא צריכה להיות גם ליהודים.

קריאה: תוריד את הסעיף של השפה בכלל.

בצלאל סמוטריץ': - - - שוויון.

אחמד טיבי: חבר'ה, תנו לשמוע.

אורי מקלב: הזכות צריכה להיות גם למי שהוא יהודי, ושם כתוב: "שבת ומועדי ישראל הם ימי המנוחה הקבועים במדינה".

לאה פדידה: יש פה אפליה בין נשים לגברים.

לאה פדידה: היא דיברה דקה.

אמיר אוחנה: את צודקת.

אמיר אוחנה: אדוני, משפט.

אורי מקלב: אני מתייחס עכשיו להתדיינות.

אורי מקלב: אני לא - - -

אמיר אוחנה: לא, לא, לא.

אמיר אוחנה: סליחה.

אמיר אוחנה: הדיונים על יתר הסעיפים הסתיימו.

אמיר אוחנה: אנחנו עכשיו בסעיף 7 בלבד.

גור בליי: מענה קצר לחבר הכנסת מקלב – לגבי הנושא של "על-פיו", אנחנו צריכים לבדוק את הדבר הזה.

גור בליי: אנחנו לא רוצים לעשות את זה ככה על רגל אחת.

גור בליי: אנחנו נבדוק, כי באמת יכול להיות שיש פה דיסהרמוניה עם הסעיף של השפה.

גור בליי: אנחנו צריכים לבדוק את זה.

גור בליי: - - -

לאה פדידה: אולי תוריד את הסעיף הזה בכלל.

קריאה: אבל, גור, לשנות את הסעיף - - -

אורי מקלב: יש לך אפשרות לשנות את הסעיף?

יעל גרמן: להוריד.

עודד פורר: אני בעד להוריד את סעיף 4.

בצלאל סמוטריץ': לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': רועי, נוריד בסעיף של השפה את "על-פיו".

בצלאל סמוטריץ': שוויון.

עודד פורר: כל סעיף 4 אפשר להוריד.

גור בליי: חבר הכנסת מקלב, לגבי השאלה השנייה, לגבי הנוסח הזה, כפי שאנחנו ציינו, עוד בדיון שעסק בסעיף הזה של ימי המנוחה, אנחנו נצמדנו בנוסח הזה לנוסח שקיים כבר היום בסעיף 18א בפקודת סדרי השלטון והמשפט מ-48'.

גור בליי: הסיבה שבחרנו בנוסח הזה היא שזה בדיוק הנוסח באותה פקודת סדרי השלטון והמשפט שבו כתוב ש"שבת ומועדי ישראל הם ימי המנוחה הקבועים במדינת ישראל" וש"למי שאינם יהודים הזכות לקיים ימי מנוחה בשבתם ובחגיהם".

גור בליי: לא שינינו כלום.

גור בליי: נצמדנו לאותו נוסח.

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: יש לי הצעה בעניין הזה.

אורי מקלב: אני מציע כך: אם אתם לא מקבלים - - -

גור בליי: זה נכון, זה נכון - - -

אחמד טיבי: חבר'ה, בואו נקשיב.

אורי מקלב: אפשר לשנות את סעיף 4, ואתה יכול לקבל שם סעיף אחר.

אורי מקלב: ממילא - - -

אחמד טיבי: לבטל אותו.

לאה פדידה: לבטל אותו.

לאה פדידה: הכי טוב.

אמיר אוחנה: לא יקרה.

אמיר אוחנה: אל תתלו תקוות.

אמיר אוחנה: הלאה.

פנינה תמנו: לא לבטל, אבל השפה העברית - - -

אחמד טיבי: אורי, למחוק אותו.

אורי מקלב: מבחינתי, בסדר.

אחמד טיבי: אז, תגיד.

יעל גרמן: למחוק את סעיף 4.

יעל גרמן: המצב - - -

פנינה תמנו: יעל, למה למחוק לגמרי?

פנינה תמנו: צריך - - -

אמיר אוחנה: תודה לכם.

פנינה תמנו: לא.

פנינה תמנו: שיתקנו את - - -

אמיר אוחנה: תודה לכולם.

מיכל רוזין: זה לא נכתב בפרוטוקול.

קריאה: לא, פנינה.

קריאה: - - -

פנינה תמנו: אני חושבת שהשפה העברית צריכה להיכנס - - - יגיעו איתם להסכמות.

אמיר אוחנה: מר נזרי רוצה להוסיף מספר משפטים.

אמיר אוחנה: בבקשה.

פנינה תמנו: אבל לא צריך למחוק.

אמיר אוחנה: מר נזרי, בבקשה.

רז נזרי: ביחס לשאלה שעלתה על-ידי חבר הכנסת מקלב, בהקשר הזה ראינו את זה גם עכשיו, כשלעצמו, מיד אמרתי לחבר הכנסת בן צור: יש חוק.

רז נזרי: למה צריך את הדבר?

רז נזרי: הרי יש חוק שעות עבודה ומנוחה.

רז נזרי: כמו שאמר גור, יכול להיות שבאמת ההשוואה לסעיף אחר שקיים - -

אורי מקלב: לשפה הערבית.

אורי מקלב: לא סתם.

רז נזרי: - - יוצרת דיסהרמוניה.

רז נזרי: אני מציע שגם הייעוץ המשפטי של הוועדה ייתן את דעתו על כך, וגם אנחנו, כנציגי ממשלה, נתייחס, בהקשר הזה, אם זה אכן אומר - - -

אורי מקלב: יש כמה אפשרויות לתקן את זה.

אורי מקלב: אחת האפשרויות היא למחוק את סעיף 4.

רז נזרי: יש כמה אפשרויות.

רז נזרי: אפשר למחוק ואפשר לשנות, אבל זה לא עכשיו וזה לא בשליפה.

רז נזרי: זה לא בשליפה.

רז נזרי: זה עניין של חקיקה - - -

מיכל רוזין: מקלב, החוק עשה אותך בן-אדם.

קארין אלהרר: - - -

רז נזרי: לגבי שאלת חברת הכנסת עזריה, לגבי אותו חשש מהחוק - - -

אבי דיכטר: דבר, דבר.

רז נזרי: לגבי מה ששאלה חברת הכנסת עזריה, אמרתי קודם, ואחזור כי לא היית, ואחרי זה אתייחס יותר ספציפית לזה.

רז נזרי: אנחנו רואים את הסעיף הזה – קודם כל, זה סעיף שבא כפשרה פוליטית, ולא אנחנו הצענו את זה ולא אנחנו כתבנו אותו – כסעיף שבא ואומר: דת במובן של לאום.

רז נזרי: לא דתי - - -

רחל עזריה: האם אפשר לפרט את זה אחרת?

רז נזרי: שנייה.

רז נזרי: זה לא דתי במובן של דתי לעומת חילוני, של שמירת מצוות, אלא דתי במובן של לאום.

רז נזרי: כמו שאמרתי, מי שהוא בן הלאום היהודי הוא גם בן הדת היהודית, גם אם הוא אדם לא דתי וגם אם הוא לא - - -

רחל עזריה: אני רק אומר שעד היום בחוק הקפדנו לעשות את ההפרדה ולא להיכנס ל"דתי" ו"לא דתי".

רז נזרי: אבל את שואלת אותי אם יש חשש פה.

רז נזרי: אני לא יכול להגיד שיש חשש לשום דבר.

רז נזרי: הרי אנחנו עוסקים פה בחוק יסוד, ומטבע הדברים חוק יסוד אומר במילים כלליות והוא לא אומר ברחל בתך הקטנה כל וריאנט ווריאנט.

רז נזרי: בהקשרים כאלה, יכולים להיות שופטים כאלה ואחרים שיתנו פרשנות אחרת.

רז נזרי: אבל, בעיניי, זו פרשנות - - -

רחל עזריה: זה לא יקרה בחמש השנים הקרובות.

רז נזרי: זה לא שלא יקרה.

רז נזרי: בעיניי, זו פרשנות לא נכונה.

רז נזרי: בעיניי, זו פרשנות רחוקה.

רז נזרי: גם את אמרת: רחוקה.

רז נזרי: לכן, אני חושב: את שואלת אותי האם המשפט העברי אומר או לא אומר?

רז נזרי: – זה לא אני.

רז נזרי: משפט עברי, כמו שהופיע - - -, אין לנו שום בעיה איתו.

רז נזרי: זאת אומרת, משפט עברי במובן סמלי של מדינה זה בסדר גמור.

רז נזרי: אבל לא אני מחליט מהי הפשרה פה.

רז נזרי: משפט עברי זה עניין סמלי, זה עניין של - - - ומדינה יהודית וזה בסדר גמור לנו, כמשפטנים.

רז נזרי: יש גם דעות שלכם כחברי כנסת.

רחל עזריה: בעצם, אתה אומר - - -

רז נזרי: אני אומר שלמרות זאת, גם כשכתוב "דתית", אנחנו לא רואים את זה ולא צריך לראות את זה ולא נכון לראות את זה במובן של - - -

רחל עזריה: אבל אתה אומר שהמשפט העברי - - -

ניסן סלומינסקי: מגילת העצמאות.

רז נזרי: אמרתי שבמגילת העצמאות כתוב גם כן.

רז נזרי: מגילת העצמאות אומרת - - -

רחל עזריה: אתה אומר שהסיכוי שיהיה שימוש לרעה, מבחינת קבוצות מסוימות באוכלוסייה, במשפט העברי הוא קטן יותר מאשר הסיכוי של "דתית" בחלק הזה.

רז נזרי: לדבר על סיכונים וסיכויים – את יכולה בהרבה משפטים פה לבוא ולדבר אמירות כאלה ואחרות.

רז נזרי: אני לא רוצה כרגע לעשות את המדומטר הזה.

רז נזרי: אני כן אומר ש"דתית" מתפרשת כלאומי.

רז נזרי: המילה "דתית" מופיעה במגילת העצמאות במשפט הראשון.

רז נזרי: אגב, את שואלת אותי?

רז נזרי: בעיניי, זה כך, כמו שאת אמרת.

רחל עזריה: - - -

רחל עזריה: לא, אבל זה לקונה במשפט משווה ו-, ו-, ו-.

פנינה תמנו: דודי, כל הכבוד שירדתם מהעץ.

רז נזרי: בעיניי, גם זה רחוק, וגם זה רחוק.

רז נזרי: בעיניי, את שני הסעיפים האלה, לא צריך לקרוא בצורה שמחייבת דין דתי.

רז נזרי: זה עניין - - -

דוד ביטן: - - - גם לצעוק.

פנינה תמנו: כל הכבוד.

פנינה תמנו: כמעט השארתם כתם על כולנו.

בצלאל סמוטריץ': רצינו להכניס את הזכות הדתית של העם היהודי - - -

אמיר אוחנה: אדוני סיים?

אמיר אוחנה: אדוני, מר נזרי, סיים?

אמיר אוחנה: סיימת?

רז נזרי: כן.

רז נזרי: אולי רק אשיב לאלהרר?

קריאה: - - -

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו עשינו את זה עם העסקה עם הקואליציה.

אמיר אוחנה: עכשיו יהיו חמש דקות להתייעצות סיעתית.

פנינה תמנו: יש הפסקה?

אמיר אוחנה: חמש דקות להתייעצות סיעתית.

אמיר אוחנה: רבותי, אנחנו עוברים להצבעות.

אמיר אוחנה: אתם מתבקשים לשבת.

גור בליי: אני עושה את ההצבעה החוזרת על הסיפור הזה.

אמיר אוחנה: מאה אחוז.

אמיר אוחנה: רבותי, אנחנו עוברים להצבעות.

אמיר אוחנה: אתם מתבקשים לשבת.

אמיר אוחנה: כולם מתבקשים לשבת.

אמיר אוחנה: אני מבקש מכול העומדים: נא לתפוס מקום או לצאת החוצה.

אמיר אוחנה: לא לעמוד פה, חוץ מהתקשורת.

אמיר אוחנה: כדאי לחלק נוסחים לכולם.

אמיר אוחנה: יש זכות הצבעה – כמה יש לנו בליכוד?

אמיר אוחנה: מנהל הוועדה, אתה רוצה לעבור על בעלי זכות ההצבעה?

ניסן סלומינסקי: אתה גם עושה רביזיה?

אמיר אוחנה: כן.

ניסן סלומינסקי: - - -

אמיר אוחנה: מה שנספיק.

אמיר אוחנה: מה שנספיק.

אמיר אוחנה: חברי הכנסת, אנחנו מקריאים כרגע את רשימת בעלי זכות ההצבעה.

אמיר אוחנה: לא שומעים אותך.

אסף פרידמן: דוד ביטן.

אמיר אוחנה: דוד.

אסף פרידמן: דוד, אתה נשאר להצבעה?

דוד ביטן: מצביעים - - -?

אמיר אוחנה: כן.

אמיר אוחנה: עכשיו הצבעות.

אסף פרידמן: דוד, יש ארבעה מהליכוד בלעדיך.

דוד ביטן: מצוין.

קריאה: אתה נשאר פה?

דוד ביטן: למה אני צריך להיות פה?

אסף פרידמן: זה פשוט כדי לוודא שאתה לא מצביע.

דוד ביטן: אני לא מצביע.

דוד ביטן: אני עכשיו עושה בלגאן.

אסף פרידמן: אורי מקלב?

רויטל סויד: אמיר, מה הוחלט על היידיש?

אמיר אוחנה: אנחנו מצביעים.

רויטל סויד: מה הוחלט על היידיש כשפה שנייה?

אסף פרידמן: חבר הכנסת טיבי פה.

מיכל רוזין: את לא צריכה לשמור עלי.

מיכל רוזין: הכול בסדר.

אחמד טיבי: אני שווה שניים.

אחמד טיבי: ג'בארין מגיע.

אמיר אוחנה: טוב.

אמיר אוחנה: אנחנו מיושרים?

אסף פרידמן: שטרן.

אסף פרידמן: פנינה.

אמיר אוחנה: אנחנו מיושרים?

אמיר אוחנה: הכול בסדר?

אמיר אוחנה: הכול בסדר.

אמיר אוחנה: דיברתי עם אורי, הכול בסדר.

אסף פרידמן: שיישבו.

אסף פרידמן: אי-אפשר ככה.

אמיר אוחנה: חבר'ה, אנחנו חייבים לעבוד.

בצלאל סמוטריץ': ביטן, - - - אין ארוחת צהריים.

בצלאל סמוטריץ': מה?

קריאה: ברור.

קריאה: ביטן, יאללה.

בצלאל סמוטריץ': אין ארוחת צהריים.

מיכל רוזין: אנחנו רוצים קילו פחות בסוף השבוע.

מיכל רוזין: ביטן, קילו פחות עד סוף השבוע?

בצלאל סמוטריץ': אתה מאשר שלא תהיה ארוחת צהריים?

דוד ביטן: יותר.

מיכל רוזין: יותר?

מיכל רוזין: ברור.

מיכל רוזין: - - -

אמיר אוחנה: יש לנו חוב מאתמול.

אמיר אוחנה: היועץ המשפטי, בבקשה תסביר.

רויטל סויד: קודם כל, תודו בזה שאתם טעיתם - -

אמיר אוחנה: הנה, הוא מודה.

אמיר אוחנה: תודה לך, חברת הכנסת סויד.

רויטל סויד: - - ושאנחנו צדקנו.

רויטל סויד: תודו בזה.

רויטל סויד: זה מה שהיה.

רויטל סויד: קודם כל, תודו.

אמיר אוחנה: את צדקת.

רויטל סויד: בפעם הבאה - - -

אמיר אוחנה: את תמיד צודקת.

רויטל סויד: תודה.

רויטל סויד: עכשיו, אחרי זה, בפרוטוקול.

מיכל רוזין: סליחה, היא צודקת?

אמיר אוחנה: גם את צודקת, חברת הכנסת רוזין.

מיכל רוזין: סליחה.

אמיר אוחנה: שתיכן צודקות, כרגיל.

רויטל סויד: בפעם הבאה, כשאנחנו מתריעים שיש בעיה בהצבעה, תקשיבו.

אמיר אוחנה: מאה אחוז.

אמיר אוחנה: טוב.

רויטל סויד: אין לתאר.

אמיר אוחנה: לא, להגיד שאת צודקת אין בעיה.

אמיר אוחנה: את ביקשת התנצלות.

אמיר אוחנה: לא צריך להגזים.

קריאה: התנצלות כי היה פה - - -

אמיר אוחנה: אוקיי.

אמיר אוחנה: מאה אחוז.

אמיר אוחנה: חוב מאתמול – בבקשה, היועץ המשפטי מבקש לדבר.

רויטל סויד: זה לא חוב – זה תיקון - -

אמיר אוחנה: אבל זה חוב.

רויטל סויד: - -כי הייתה טעות בהצבעה ואתם לא הקשבתם לנו.

אמיר אוחנה: טוב.

אחמד טיבי: השתמשתם במצלמות, אדוני.

גור בליי: אכן.

רויטל סויד: היה פה תקדים.

גור בליי: הסתייגות 15 מאתמול – בנוסח הנוכחי היא הסתייגות 17, כי פשוט שילבנו פנימה גם את ההסתייגויות של חבר הכנסת אייכלר.

גור בליי: הסתייגות 17 בעמוד 12 – אתמול בעניין ההצבעה הוטעיתי לחשוב שהייתה אי-בהירות לגבי מספר האנשים שהצביעו בעד ההסתייגות.

גור בליי: אנחנו הסתכלנו על זה.

גור בליי: בעקבות זה שכך חשבנו, ביקשתי היום לקיים הצבעה חוזרת.

רויטל סויד: לא.

רויטל סויד: ביקשת שיסתכלו במצלמות.

גור בליי: בסדר.

רויטל סויד: שרן השכל בסוף הצביעה או לא הצביעה?

גור בליי: בצפייה חוזרת - - -

שולי מועלם-רפאלי: אבל, רויטל, הוא רוצה לעשות בדיוק - - -

גור בליי: שנייה, שנייה.

גור בליי: אני לא יכול - - -

אחמד טיבי: תנו לנו לשמוע מה היה במצלמות.

גור בליי: בצפייה חוזרת שעשינו בסרט, בבירור חוזר, הסתבר שדווקא היה ברור כמה הצביעו בעד וגם היה ברור על מה מצביעים, והמצביעים היו שישה; היו חמישה, ושרן השכל שלא נקלטה.

גור בליי: היו שישה שהצביעו בעד.

גור בליי: בעקבות זה שכך ראינו מהבירור ומהמצלמות - - -

מיכל רוזין: זו הייתה הסתייגות 16 ולא 17.

גור בליי: לא.

גור בליי: היא הייתה 15 ועכשיו 17.

גור בליי: - - -

רויטל סויד: הוא אמר - - -

מיכל רוזין: 15 ואז 16.

גור בליי: כן, אני אגיד איזה.

גור בליי: בעקבות הבירור הזה, החלטתי לבטל את ההצבעה החוזרת שהייתה.

גור בליי: בעצם, ההצבעה מתחילה מהשלב שאחרי הבעד.

קריאה: נכון.

גור בליי: היו שישה בעד הסתייגות של חבר הכנסת סמוטריץ' שמציע להוסיף בסעיף קטן (ב) – ועכשיו זו הסתייגות 17 – שאחרי "התרבותית" יבוא "הדתית".

גור בליי: היו שישה בעד, ועכשיו יש את ההצבעה נגד.

גור בליי: אוקיי?

מיכל רוזין: אתה בטוח שזה לא היה על הסתייגות 16 של ניסן?

אסף פרידמן: לא, לא, לא.

אמיר אוחנה: עכשיו, אנחנו בנגד.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: בעד ההסתייגות – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים - אין

דב חנין: כמה אנחנו בוועדה הזאת?

קריאה: אנחנו שניים.

אסף פרידמן: שבעה.

אמיר אוחנה: אוקיי.

אמיר אוחנה: ההסתייגות נפלה.

גור בליי: ההסתייגות נפלה.

רויטל סויד: רביזיה.

אמיר אוחנה: רביזיה על הכול ביחד.

אמיר אוחנה: מאה אחוז.

גור בליי: למעט הנושא הזה, בעצם, מה שלא הוצבע זה ההסתייגויות לסעיפים 5, 6 ו-7.

גור בליי: ההסתייגויות לסעיף 7 כבר לא רלוונטיות, ויוגשו הסתייגויות חדשות.

מיכל רוזין: אנחנו צריכים זמן להגיש הסתייגויות.

אמיר אוחנה: יינתן זמן.

גור בליי: היושב-ראש יקצוב זמן להגשת הסתייגויות חדשות לסעיף 7.

גור בליי: לכן, בעצם, ההסתייגויות שנותרו, שטרם הוצבעו והן רלוונטיות עדיין, הן ההסתייגויות לסעיף 5 ולסעיף 6.

גור בליי: לכן, אני מפנה אתכם לעמוד 18 בנוסח – להסתייגות מספר 56 של קבוצת הרשימה המשותפת.

גור בליי: בעצם, זו ההסתייגות הראשונה לסעיף 5.

יוסף ג'בארין: זו מחיקת הסעיף.

אמיר אוחנה: אוקיי.

אמיר אוחנה: תכריז על ההצבעה, ונתחיל.

אחמד טיבי: סעיף 4 – הצבענו על ההסתייגויות?

רויטל סויד: לא, לא.

רויטל סויד: המחנה הציוני לא מצביעים.

אחמד טיבי: רביזיה.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: רביזיה על 4.

אמיר אוחנה: רביזיה.

אמיר אוחנה: בסדר.

אמיר אוחנה: על הכול.

קריאה: רציתי להגיד את זה.

אמיר אוחנה: אין בעיה.

אמיר אוחנה: אז, רביזיה על 4.

רויטל סויד: נחמן, אנחנו לא מצביעים.

יעל גרמן: עד מתי נוכל להגיש את ההסתייגויות לסעיף 7 החדש?

עודד פורר: ומה שהוגש פה בעל-פה - - -

גור בליי: לא צריך להגיש גם - - -

אמיר אוחנה: זה רק לסעיף 7 כמובן.

יעל גרמן: ברור, ברור.

עודד פורר: מה שהגשתי בעל-פה - - -

גור בליי: אני לא בטוח שכולם - - -

רויטל סויד: רגע.

רויטל סויד: על מה אנחנו מצביעים עכשיו?

אמיר אוחנה: עכשיו אנחנו מצביעים על ההסתייגויות לסעיפים 5 ו-6, שלא הצבענו עליהן אתמול.

אמיר אוחנה: אני רק מודיע שהסתייגויות לסעיף 7, שהופץ אליכם אתמול ושדנו עליו ארוכות הבוקר, זה עד השעה 18:00.

אמיר אוחנה: בבקשה.

קריאה: מה שהגשתי פה בעל-פה לא צריך גם בכתב?

גור בליי: לא צריך.

גור בליי: נרשם.

גור בליי: הסתייגות 56 של קבוצת הרשימה המשותפת.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אסף פרידמן: שניים.

אסף פרידמן: ההסתייגות נפלה.

אמיר אוחנה: ההסתייגות נפלה.

גור בליי: הסתייגות מספר 57 של קבוצת המחנה הציוני וקבוצת יש עתיד.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אסף פרידמן: חמישה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אסף פרידמן: תשעה.

קארין אלהרר: כמה?

קארין אלהרר: כמה?

גור בליי: הסתייגות לחלופין א'.

אמיר אוחנה: לחלופין א' – מי בעד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אסף פרידמן: חמישה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: ההסתייגות נפלה.

גור בליי: לחלופין ב'.

אמיר אוחנה: לחלופין ב' – מי בעד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: מי נגד?

אסף פרידמן: תשעה.

אמיר אוחנה: ההסתייגות נפלה.

גור בליי: לחלופין ג'.

אמיר אוחנה: לחלופין ג' – מי בעד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: ההסתייגות נפלה.

גור בליי: הסתייגות 58 של חברי הכנסת ניסן סלומינסקי ומועלם-רפאלי.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אסף פרידמן: ההסתייגות נפלה.

אמיר אוחנה: נפלה.

גור בליי: ההסתייגות לחלופין להסתייגות 58.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אסף פרידמן: נפלה.

אמיר אוחנה: ההסתייגות נפלה.

גור בליי: הסתייגות 59 של קבוצת מרצ.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אסף פרידמן: שניים.

נטלי שלף: שלושה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אסף פרידמן: שמונה.

אמיר אוחנה: שמונה?

אמיר אוחנה: שמונה.

אמיר אוחנה: ההסתייגות נפלה.

גור בליי: הסתייגות 60, לבקשת חברי הכנסת מישראל ביתנו שהגישו אותה, הוסרה.

גור בליי: אנחנו עוברים להסתייגות 61, שהיא הסתייגות לסעיף 6 – הסתייגות של קבוצת יש עתיד וקבוצת המחנה הציוני.

גור בליי: זה מופיע בעמוד 19.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אסף פרידמן: חמישה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אסף פרידמן: תשעה.

אמיר אוחנה: ההסתייגות נפלה.

גור בליי: לחלופין א'.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אסף פרידמן: חמישה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אסף פרידמן: תשעה.

אמיר אוחנה: נפלה.

גור בליי: לחלופין ב'.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אסף פרידמן: חמישה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אסף פרידמן: תשעה.

אסף פרידמן: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אסף פרידמן: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: נפלה.

גור בליי: לחלופין ג'.

אמיר אוחנה: לחלופין ג' – מי בעד?

אסף פרידמן: חמישה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אסף פרידמן: תשעה.

אסף פרידמן: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אסף פרידמן: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: נפלה.

גור בליי: הסתייגות 62 של קבוצת הרשימה המשותפת.

אמיר אוחנה: מי בעד?

דב חנין: אופוזיציה יכולים לתמוך.

דב חנין: הצעתם למחוק את כל הסעיף.

דב חנין: אה, רגע, בסדר.

דב חנין: זה תנאי.

קריאה: אין בעיה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

דב חנין: יוסף, אז אתה מצביע.

דב חנין: בעד הצעת התיקון – מיעוט

דב חנין: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: נפלה.

גור בליי: הסתייגות 63 של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אמיר אוחנה: מי בעד?

קריאה: היא לא פה – שתבוא לפה ותגיד.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

נחמן שי: היא לא יכולה.

נחמן שי: היא עסוקה בקמפיין.

קריאה: למה?

קריאה: מה לעשות?

אסף פרידמן: נפלה.

אמיר אוחנה: נפלה.

גור בליי: הסתייגות 64 של קבוצת המחנה הציוני וקבוצת יש עתיד.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אסף פרידמן: חמישה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אסף פרידמן: - - -

מיכל רוזין: גור, מרצ מצטרפת למחנה הציוני ויש עתיד.

מיכל רוזין: אתה יודע?

מיכל רוזין: זה רשום לך?

אלעזר שטרן: לכל ההסתייגויות?

מיכל רוזין: של המחנה הציוני ויש עתיד.

מיכל רוזין: רשמנו לכם את זה אתמול.

מיכל רוזין: בעד הצעת התיקון – מיעוט

מיכל רוזין: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: נפלה.

גור בליי: 64?

אמיר אוחנה: 64 – מי בעד?

גור בליי: לא, הסתייגות 64 נפלה.

גור בליי: הסתייגות 65.

אמיר אוחנה: הסתייגות 65 – מי בעד?

אסף פרידמן: חמישה.

קריאה: לא, לא, לא.

קריאה: אני - - -

קריאה: אז נשאל.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: אורי, מי נגד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: נפלה.

גור בליי: לחלופין א'.

אמיר אוחנה: לחלופין א' – מי בעד?

אסף פרידמן: שלושה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

נטלי שלף: תשעה.

אסף פרידמן: שמונה.

אסף פרידמן: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אסף פרידמן: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: נפלה.

אמיר אוחנה: אז תשעה.

אמיר אוחנה: נפלה.

גור בליי: לחלופין ב'.

אמיר אוחנה: לחלופין ב' – מי בעד?

אסף פרידמן: חמישה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אסף פרידמן: שמונה.

אסף פרידמן: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אסף פרידמן: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: נפלה.

גור בליי: הסתייגות 66 של קבוצת הרשימה המשותפת.

דב חנין: אופוזיציה יכולה להצביע בעד.

דב חנין: הצבעתם להוריד את כל הסעיף.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: בסדר?

אסף פרידמן: כן.

אסף פרידמן: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אסף פרידמן: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: נפלה.

גור בליי: הסתייגות 67 של חבר הכנסת אייכלר.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אסף פרידמן: אף אחד.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – אין

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אסף פרידמן: נפלה.

אמיר אוחנה: נפלה.

גור בליי: הסתייגות 68 של קבוצת מרצ.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אסף פרידמן: חמישה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: שמונה.

אמיר אוחנה: נפלה.

גור בליי: אנחנו עוברים לעמוד 20 – להסתייגות 69.

אמיר אוחנה: מי בעד?

קריאה: אחד.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אסף פרידמן: נפלה.

אמיר אוחנה: ההסתייגות נפלה.

גור בליי: הסתייגות 70.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אסף פרידמן: ארבעה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בן צור ואורי, מה קרה?

ניסן סלומינסקי: בעד הצעת התיקון – מיעוט

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

נטלי שלף: שמונה.

אמיר אוחנה: ההסתייגות נפלה.

גור בליי: הסתייגות 71 של חבר הכנסת סמוטריץ'.

אמיר אוחנה: מי בעד?

נטלי שלף: אחד.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אסף פרידמן: נפלה.

אמיר אוחנה: נפלה.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אסף פרידמן: חמישה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אסף פרידמן: אורי לא מצביע?

ניסן סלומינסקי: אורי מצביע.

אמיר אוחנה: מצביע.

אסף פרידמן: שמונה.

אסף פרידמן: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אסף פרידמן: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: נפלה.

גור בליי: הסתייגות 73.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אסף פרידמן: חמישה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: ששש.

ניסן סלומינסקי: רבותי.

ניסן סלומינסקי: בעד הצעת התיקון – מיעוט

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: ההסתייגות נפלה.

ניסן סלומינסקי: לא לדבר עכשיו.

ניסן סלומינסקי: זה מבלבל.

גור בליי: הסתייגות 74.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אסף פרידמן: ארבעה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אסף פרידמן: תשעה.

אסף פרידמן: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אסף פרידמן: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: נפלה.

גור בליי: הסתייגות 75.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אסף פרידמן: ארבעה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אסף פרידמן: תשעה.

אסף פרידמן: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אסף פרידמן: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: נפלה.

גור בליי: הסתייגות 76 של קבוצת הרשימה המשותפת.

אמיר אוחנה: מי בעד?

יוסף ג'בארין: כן, זה ביטול הסיפה.

אסף פרידמן: שניים.

נטלי שלף: שלושה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אסף פרידמן: נפלה.

אמיר אוחנה: ההסתייגות נפלה.

גור בליי: רגע.

גור בליי: לגבי הסתייגות 77, זו הייתה הסתייגות שהגישה קבוצת מרצ, אבל במהלך הדיון קיבלנו בקשה של חבר הכנסת סמוטריץ' להצטרף להסתייגות הזאת.

מיכל רוזין: איזו מספר?

גור בליי: הסתייגות 77.

יעל גרמן: להוריד את ה"דתית"?

יעל גרמן: סמוטריץ' רוצה להוריד את זה?

קריאה: כן.

קריאה: התחשבות בתפוצות.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אמיר אוחנה: מי בעד ההסתייגות?

קריאה: 76.

קריאה: 77.

מיכל רוזין: יעל, אל תצביעו.

יעל גרמן: מה?

קריאה: זו הסתייגות 77 עכשיו.

ניסן סלומינסקי: רגע, על מה אתה עושה?

ניסן סלומינסקי: על 77?

אמיר אוחנה: 77.

אמיר אוחנה: מי בעד 77?

שולי מועלם-רפאלי: - - -

קריאה: שולי, - - -

מיכל רוזין: אני מושכת את ההסתייגות הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: אז אנחנו נשאיר את ההסתייגות שלנו.

מיכל רוזין: אני מושכת את ההסתייגות.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – רוב

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

גור בליי: היא נותרת בעינה, כי חבר הכנסת סמוטריץ' ביקש.

שולי מועלם-רפאלי: ברור.

שולי מועלם-רפאלי: בצלאל הגיש אותה גם כן.

מיכל רוזין: שהוא יגיש.

מיכל רוזין: אנחנו מושכים.

אמיר אוחנה: מי נגדה?

אמיר אוחנה: אף אחד לא הצביע נגד.

אסף פרידמן: ארבעה הצביעו בעד.

אמיר אוחנה: בסדר.

אמיר אוחנה: שאלתי מי נגד, ואף אחד לא הצביע.

שולי מועלם-רפאלי: הצבענו על ההסתייגות של בצלאל.

מיכל רוזין: לא, לא הצבעת על בצלאל.

מיכל רוזין: הצבעת עכשיו על של מרצ.

אמיר אוחנה: ההסתייגות התקבלה.

מיכל רוזין: לא.

מיכל רוזין: בצלאל היה במקום אחר – ב-71.

אמיר אוחנה: ההסתייגות התקבלה.

אמיר אוחנה: הלאה.

קריאה: מיכל, תקשיבי - - -

קריאה: - - -ההסתייגות התקבלה.

קריאה: מה פתאום?

אמיר אוחנה: ההסתייגות התקבלה.

אמיר אוחנה: ההצבעה הסתיימה.

מיכל רוזין: אבל ההסתייגות שלי ירדה.

מיכל רוזין: אתם רוצים להצביע עוד פעם על של סמוטריץ' – תצביעו על של סמוטריץ'.

אמיר אוחנה: למה?

אמיר אוחנה: אבל מצביעים על זה ביחד.

אמיר אוחנה: זה ביחד.

גור בליי: אבל אתם לא חתומים עליה עכשיו, אבל הוא חתום עליה.

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק.

שולי מועלם-רפאלי: היועץ המשפטי אמר את זה שזה ביחד.

שולי מועלם-רפאלי: אם אתם מושכים, נשאר רק - - -

אמיר אוחנה: הלאה.

אמיר אוחנה: הסתייגות 78.

מיכל רוזין: אבל איפה בצלאל רשום פה?

קריאה: הוא הודיע.

שולי מועלם-רפאלי: גור הודיע את זה מראש.

אמיר אוחנה: זה היה 77.

אמיר אוחנה: נגד – אף אחד לא הצביע.

קריאה: היה נגד?

קריאה: הוא אמר "נגד"?

אמיר אוחנה: עשיתי נגד.

אמיר אוחנה: אמרתי כמה פעמים "נגד".

אמיר אוחנה: אני אמרתי.

קריאה: אבל לא הצבעת נגד.

אמיר אוחנה: אף אחד לא הצביע.

מיכל רוזין: אנחנו לא הצבענו, כי חשבנו שזה של מרצ, ואני מסירה.

אחמד טיבי: זה לא היה תקין.

מיכל רוזין: בבקשה, תצביעו שוב.

מיכל רוזין: תצביעו שוב.

מיכל רוזין: כי אני חשבתי שזה של מרצ.

מיכל רוזין: לא ידעתי.

קריאה: לא, הוא לא ספר נגד.

אמיר אוחנה: לא, אף אחד לא הצביע.

אמיר אוחנה: אמרתי "נגד" כמה פעמים, ואף אחד לא הצביע.

מיכל רוזין: אבל, אמיר, לא רשום פה שבצלאל הצטרף.

אמיר אוחנה: הלאה.

מיכל רוזין: לא.

מיכל רוזין: אמיר, לא רשום פה.

אמיר אוחנה: אבל הוא אמר.

שולי מועלם-רפאלי: אבל, מיכל, - - -

אמיר אוחנה: בשביל זה, היועץ המשפטי אמר את זה.

גור בליי: לפני ההצעה אני הודעתי את זה.

גור בליי: בסדר.

שולי מועלם-רפאלי: נכון, והוא הסביר שההסתייגות של בצלאל נשארת.

גור בליי: אז, את יורדת ממנה, והיא נותרת כהסתייגות של חבר הכנסת סמוטריץ' בלבד.

מיכל רוזין: לא הצבענו.

אמיר אוחנה: הוא אמר את זה.

אמיר אוחנה: הוא אמר.

מיכל רוזין: האופוזיציה לא הצביעה.

גור בליי: - - -

אמיר אוחנה: סליחה, - - -

ניסן סלומינסקי: אף אחד לא הצביע?

מיכל רוזין: לא הצבענו.

יעל גרמן: חברים יקרים, - - -

מיכל רוזין: אני אמרתי לאופוזיציה לא להצביע, כי אני מסירה את ההסתייגות.

יעל גרמן: אמיר, המשמעות היא ש"הדתית" יורדת.

יעל גרמן: זו המשמעות של ההסתייגות, אם היא עוברת.

יעל גרמן: אין "דתית".

יעל גרמן: המילה "הדתית" נמחקת.

אסף פרידמן: אני לא ראיתי - - -

אמיר אוחנה: אמרתי "מי נגד?".

אמיר אוחנה: די, הלאה.

דב חנין: יש "דתית" בהצהרת - - -

גור בליי: - - -

אמיר אוחנה: גור, אני נמצא פה.

אמיר אוחנה: אני אמרתי "מי נגד?" ארבע פעמים.

אמיר אוחנה: אף אחד לא הצביע – נגמר.

גור בליי: ארבעה.

גור בליי: אסף - - -

אמיר אוחנה: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: - - - לא סופר.

ניסן סלומינסקי: הוא רק עוזר לו.

ניסן סלומינסקי: יש גבול.

אחמד טיבי: אין בעיה.

אחמד טיבי: אין בעיה.

אחמד טיבי: ההסתייגות עברה.

ניסן סלומינסקי: הוא הרי - - - סופר, ולא - - -

יעל גרמן: המילה "הדתית" יורדת.

אחמד טיבי: עברה.

אחמד טיבי: עברה.

קריאה: מיכל, "הדתית" יורדת.

גור בליי: - - -

אלעזר שטרן: - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: אין עכשיו.

ניסן סלומינסקי: מה פתאום?

קריאות: - - -

אמיר אוחנה: חברים, סליחה, אני נמצא פה.

שולי מועלם-רפאלי: היא יורדת כאן, והיא נשארת בהצהרה.

אחמד טיבי: ההסתייגות של סמוטריץ' עברה.

אחמד טיבי: נקודה.

אמיר אוחנה: אני אמרתי "מי בעד?" – ספרו.

אמיר אוחנה: "מי נגד?

אמיר אוחנה: " אמרתי ארבע פעמים – אף אחד לא הצביע.

אמיר אוחנה: ארבע פעמים אמרתי.

מיכל רוזין: לא נכון.

מיכל רוזין: אבל, אמיר, אנחנו - - -

ניסן סלומינסקי: הוא בעל-הבית.

ניסן סלומינסקי: אבל, גור, הוא בעל-הבית.

ניסן סלומינסקי: לא מתאים מה שאתה אומר.

אמיר אוחנה: הלאה לסעיף הבא.

אמיר אוחנה: אם צריך לבדוק מצלמות – יבדקו מצלמות.

גור בליי: - - -

אמיר אוחנה: ככה.

ניסן סלומינסקי: מה אתה רוצה שיעשו עוד?

אמיר אוחנה: כמה פעמים?

אמיר אוחנה: מישהו שיצעק פה – אז נעשה עוד הצבעה?

אמיר אוחנה: חאלס, די.

אסף פרידמן: אני לא ראיתי מי הצביע בעד.

ניסן סלומינסקי: אני לא מבין.

ניסן סלומינסקי: מי שצריך לראות זה היושב-ראש.

אמיר אוחנה: סליחה.

אמיר אוחנה: את ראית, נכון?

אסף פרידמן: לא, לא.

אסף פרידמן: - - -

אמיר אוחנה: איזה מין דבר זה?

ניסן סלומינסקי: גור, מי בעל-הבית על הספירה?

ניסן סלומינסקי: לא היושב-ראש?

קריאה: לא נורא.

קריאה: קורה.

אמיר אוחנה: טוב, הלאה לסעיף הבא.

ניסן סלומינסקי: לא היושב-ראש?

גור בליי: מה זה אי-אפשר?

גור בליי: אבל, אמיר, הם לא - - -

אמיר אוחנה: אבל היושב-ראש ספר.

אמיר אוחנה: הוא אומר לך שהוא ספר.

גור בליי: - - -

אמיר אוחנה: כי אני אמרתי ארבע פעמים "בעד", ואף אחד לא הצביע.

ניסן סלומינסקי: אבל היושב-ראש אמר לך שהוא ספר.

גור בליי: לא.

גור בליי: אבל, גם בעד – הם לא ספרו.

אמיר אוחנה: מה זה הדבר הזה, גור?

שולי מועלם-רפאלי: בעד – הם כן ספרו.

אסף פרידמן: - - - והתחיל כל - - -

אורי מקלב: לא היה אף אחד.

אמיר אוחנה: אף אחד לא הצביע.

אורי מקלב: הוא שאל ארבע פעמים.

גור בליי: אבל, היו פה צעקות.

אמיר אוחנה: אז מה?

אמיר אוחנה: אם יהיו צעקות, לא נצביע?

אמיר אוחנה: אנחנו ממשיכים להתקדם גם עם צעקות.

אלעזר שטרן: - - -

גור בליי: לא בטוח שהם הבינו על מה מצביעים.

גור בליי: לא, הם לא הבינו על מה מצביעים.

גור בליי: אמיר, אי-אפשר.

גור בליי: הם לא הבינו על מה הם מצביעים.

גור בליי: היא צעקה באמצע - - -

אמיר אוחנה: אני מבקש ממך לעבור לסעיף הבא.

אמיר אוחנה: יש מצלמות, נכון?

אמיר אוחנה: אפשר לבדוק?

קארין אלהרר: אמיר, תעשה הצבעה חוזרת.

אמיר אוחנה: את רוצה הצבעה חוזרת?

קריאה: תאמין לי, במונדיאל רואים פחות מצלמות מאשר פה.

ניסן סלומינסקי: - - -

אמיר אוחנה: למה?

ניסן סלומינסקי: למה - - - לא הסכימו להצבעה חוזרת?

אמיר אוחנה: נכון.

גור בליי: לא, כי שם - - -

ניסן סלומינסקי: שם – מה?

גור בליי: שם, הסתכלתי במצלמה, זה היה - - - מצביעים.

ניסן סלומינסקי: אתה הסברת על מה מצביעים?

ניסן סלומינסקי: אתה הסברת?

אמיר אוחנה: גור, תסתכל במצלמות.

אמיר אוחנה: אני אמרתי "מי נגד, מי נגד?

אמיר אוחנה: מי נגד?".

אמיר אוחנה: כמה פעמים צריך להגיד?

אלעזר שטרן: - - -

ניסן סלומינסקי: נו, אז מה?

ניסן סלומינסקי: אז מה?

ניסן סלומינסקי: אז מה?

שולי מועלם-רפאלי: אמיר, לא צריך הצבעה חוזרת.

שולי מועלם-רפאלי: - - -

אמיר אוחנה: יש מצלמות – תסתכלו במצלמות.

אמיר אוחנה: נא לעבור לסעיף הבא.

אמיר אוחנה: ההסתייגות עברה.

אמיר אוחנה: נא לעבור לסעיף הבא.

קריאה: לא היה - - -

מיכל רוזין: שולי, זה ממש לא נכון.

מיכל רוזין: אתמול כבר אכלת את הכובע.

מיכל רוזין: חבל שתאכלי - - -

אלעזר שטרן: - - -

גור בליי: לא.

גור בליי: מבחינתנו, לא.

אמיר אוחנה: מה זאת אומרת "מבחינתנו, לא"?

גור בליי: כי אנחנו מסתכלים.

גור בליי: ההצבעה לא תקינה.

אמיר אוחנה: אז תבדקו במצלמות, בסדר?

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: ההצבעה לא תקינה.

גור בליי: אנחנו נבדוק במצלמות, אבל כרגע, מבחינתנו, ההצבעה לא תקינה.

אמיר אוחנה: אחרי שתבדקו במצלמות, תגידו לי האם ההצבעה תקינה או לא.

קארין אלהרר: לא, לא, לא.

קארין אלהרר: ההצבעה לא תקינה.

גור בליי: בסדר.

גור בליי: אנחנו נבדוק את זה.

אמיר אוחנה: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: למה ההצבעה לא תקינה?

קארין אלהרר: אנחנו - - -

מיכל רוזין: - - - פעם שנייה.

מיכל רוזין: הרי יש לכם עוד - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: אין בעיה, אבל - - -

ניסן סלומינסקי: אתה הסברת?

ניסן סלומינסקי: אתה הסברת?

גור בליי: אבל מיכל חשבה - - -

ניסן סלומינסקי: רק שנייה.

ניסן סלומינסקי: אז למה בדברים אחרים - - -?

ניסן סלומינסקי: אתה הסברת?

ניסן סלומינסקי: היה ברור?

ניסן סלומינסקי: אתה הסברת?

גור בליי: לא, - - -

אמיר אוחנה: טוב.

אמיר אוחנה: נא לעבור לסעיף הבא.

אמיר אוחנה: נא לעבור לסעיף הבא.

גור בליי: בסדר.

גור בליי: אנחנו נבדוק את זה.

אמיר אוחנה: אוקיי.

אמיר אוחנה: נא לעבור לסעיף הבא.

גור בליי: הסתייגות 78.

אמיר אוחנה: 78 – מי בעד?

מיכל רוזין: סליחה.

מיכל רוזין: במה אנחנו עכשיו?

אמיר אוחנה: 78.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אסף פרידמן: שלושה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אסף פרידמן: תשעה.

אסף פרידמן: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אסף פרידמן: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: נפלה.

גור בליי: הסתייגות 79 של חבר הכנסת ישראל אייכלר.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אסף פרידמן: אף אחד.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – אין

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: ההסתייגות נפלה.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אסף פרידמן: ארבעה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אמיר אוחנה: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אמיר אוחנה: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: ההסתייגות נפלה.

גור בליי: הסתייגות 81.

אמיר אוחנה: מי בעד?

אסף פרידמן: ארבעה.

אמיר אוחנה: מי נגד?

אסף פרידמן: תשעה.

אסף פרידמן: בעד הצעת התיקון – מיעוט

אסף פרידמן: נמנעים – אין

אמיר אוחנה: ההסתייגות נפלה.

אמיר אוחנה: זהו, אנחנו סיימנו.

אמיר אוחנה: בתוך חצי שעה מרגע - - -

קריאה: אני מבקשת לבדוק את ההצבעה.

מיכל רוזין: רביזיה על כל ההסתייגויות, בבקשה, - -

אמיר אוחנה: רביזיה.

מיכל רוזין: - - ונושא חדש על סעיף 7.

גור בליי: אנחנו נבדוק את תקינות ההצבעה על הסתייגות 77.

אמיר אוחנה: רביזיה גורפת.

מיכל רוזין: ומה לגבי נושא חדש על סעיף 7?

אחמד טיבי: - - - על השפה הערבית.

אמיר אוחנה: נושא חדש – זה ועדת הכנסת.

אמיר אוחנה: אנחנו נודיע.

אחמד טיבי: לפרוטוקול.

אמיר אוחנה: נודיע מתי.

אמיר אוחנה: מאה אחוז.

שולי מועלם-רפאלי: אמיר, אמיר, - - -

מיכל רוזין: ורביזיה על כל ההסתייגויות.

אמיר אוחנה: רביזיה על כל ההסתייגויות?

אמיר אוחנה: - -

אחמד טיבי: גורפת.

מיכל רוזין: סעיף 7.

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: על הרביזיות אתה לא - - -?

אחמד טיבי: אם אפשר, רביזיה גם על הממשלה.

אמיר אוחנה: אני עושה רביזיה על הכול.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: על הרביזיות שהם הגישו כבר.

ניסן סלומינסקי: למה אתה צריך חצי שעה?

אמיר אוחנה: אה, אפשר להתחיל עכשיו על הרביזיות שהוגשו אתמול?

גור בליי: לא, אבל - - -

ניסן סלומינסקי: חבל על הזמן.

אמיר אוחנה: יאללה, אז בסדר.

אמיר אוחנה: אם אפשר, אז כן.

ניסן סלומינסקי: בטח שאפשר.

אמיר אוחנה: על הרביזיות שהוגשו.

אמיר אוחנה: כן, כן.

גור בליי: לא הודיעו.

אסף פרידמן: לא הודענו.

אסף פרידמן: צריך להודיע.

קריאה: צריך להודיע.

אמיר אוחנה: טוב.

אמיר אוחנה: אז בתוך חצי שעה הצבעה על כל הרביזיות – בשעה 12:45.

אחמד טיבי: על מה?

אמיר אוחנה: על הרביזיות – כל הרביזיות.