הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 264, 2018-07-10 09:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום ב-10 ביולי 2018 ובמסגרת היום המיוחד למאבק באלימות ובפשיעה באוכלוסייה הערבית מקיימים דיון על חיי נשים בצל הפשיעה.

עאידה תומא סלימאן: הרעיון בלקיים את הדיון הזה כמובן נובע גם כן - - - סליחה, היום המיוחד שיזם חבר הכנסת, חברי איימן עודה, אני הייתי צריכה לציין את זה מהתחלה.

עאידה תומא סלימאן: ואני כמובן עוד מעט אתן לחבר הכנסת איימן עודה ראש הרשימה המשותפת לפתוח את הישיבה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני רוצה להגיד – כשחשבנו מה אפשר באמת, איזה דיון אפשר לקיים ביום המיוחד הזה, היום החשוב שבו המאמצים כולם מרוכזים במאבק באלימות המשתוללת ובפשיעה המשתוללת בתוך האוכלוסייה הערבית, היה מן הראוי להתמקד בנשים במיוחד בוועדה לקידום מעמד האישה.

עאידה תומא סלימאן: אבל בנשים לא כקורבנות באופן ישיר של הפשיעה אבל יכול להיות גם נשים שהן בסביבה הקרובה של קורבנות פשיעה וחיות בצל הפשיעה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לחבר הכנסת איימן עודה ואחר כך אספר לכם קצת מההתרשמויות שלי בביקורים ובמפגשים שעשיתי עם נשים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

איימן עודה: בוקר טוב לכולם, חברתי חברת הכנסת, יו"ר הוועדה, עאידה תומא סלימאן, חבריי חברי הכנסת, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה.

איימן עודה: נציגי העמותות, הקבוצות, גם נציגי השגרירות הבריטית, אהלן וסהלן.

איימן עודה: קודם כל, גילוי נאות, מי שהציע את היום הזה זו חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

איימן עודה: מלפני כמה חודשים אמרתי שמבחינתי נושא המאבק נגד אלימות ופשיעה הפך להיות מצב חירום מספר אחד.

איימן עודה: דרך אגב, בשביל עאידה זה לא כך כי היא כל חייה התעסקה ונאבקה נגד אלימות וביתר שאת נגד אלימות נגד נשים והייתה יו"ר עמותת נשים נגד אלימות.

איימן עודה: אבל אנחנו כקולקטיב, כרשימה משותפת, קבענו לעצמנו ששנת 2018 היא שנת מאבק נגד אלימות ופשיעה בקרב האוכלוסייה הערבית כמצב חירום מספר אחת.

איימן עודה: ואנחנו גם רוצים לפנות לציבור שלנו ולבקש ממנו להיות שותף כי אי אפשר ללא הציבור.

איימן עודה: אבל גם אנחנו רוצים למדוד הצלחות.

איימן עודה: נכון שאנחנו לא ממשלה, אנחנו אופוזיציה, אבל בכל זאת זה הציבור שלנו ואנחנו מנהיגיו ואנחנו רוצים מהשנה הזו והלאה למדוד הצלחות וכישלונות.

איימן עודה: אנחנו מתכוונים להצליח, אנחנו מתכוונים לנצח את הפשיעה בקרב האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: זה שוועדת מעמד האישה היא הוועדה הראשונה שדנה בנושא הזה היום זה לא במקרה, כי אין ספק שהפשיעה נגד נשים יש בה ייחוד.

איימן עודה: כלומר, כשאנחנו פונים למשטרה או מאשימים אותה, ובצדק, במקום של פשיעה נגד נשים, יש שני כיוונים מאוד חשובים: זה גם המשטרה, כי בהרבה מקרים יש פנייה אל המשטרה והמשטרה לא פועלת בהתאם ואנחנו לא נשכח אף פעם את הרקע הפוליטי, הכלכלי, החברתי מאחורי כל הדברים הללו.

איימן עודה: בסופו של דבר, המדינה היא הסוכן העיקרי לכל שינוי בכל חברה, אבל אין ספק שיש לנו הרבה מה לעשות בתוך החברה שלנו שהבנאדם הוא ערך עליון, אם זה אישה, אם זה גבר, הבנאדם הוא ערך עליון.

איימן עודה: יש לנו מאבק פנימי גם בתוך החברה שלנו, לכן לפני כשבועיים ישבתי עם מנכ"ל משרד החינוך שמואל אבוהב ודיברנו שהשנה הבאה תהיה שנת מאבק נגד אלימות ופשיעה, בין היתר נגד פשיעה ורצח נגד הנשים, כל הסוגיות הללו.

איימן עודה: חברתי, עאידה תומא סלימאן, אני מברך על הישיבה החשובה הזו, הראשונה היום, ואנחנו מבחינתנו ציון היום הזה זה עוד צעד, עוד נדבך, אבל במשך כל השנים הקרובות הנושא של המאבק נגד פשיעה בקרב החברה הערבית יהיה מצב חירום מספר אחת עד שנצליח להתגבר עליו.

איימן עודה: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לחבר הכנסת איימן עודה יוזם היום הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש לנו כברת דרך ללכת ויש לנו מאבק דיי עיקש שהחברה צריכה לנהל אותו בנושא של הפשיעה והאלימות.

עאידה תומא סלימאן: ואני הרבה זמן אמרתי, לצערי הרב, בכל ביקורי התנחומים שהלכתי אליהם למשפחות שאיבדו מישהו מיקיריהן, כקורבן לפשיעה הזו, אמרתי שאני חושבת שמי שצריך להיות בקדמת המאבק הזה זה אנחנו הנשים.

עאידה תומא סלימאן: הנשים הובילו מאבקים דומים נגד פשיעה בהרבה מקומות בעולם.

עאידה תומא סלימאן: הן, בעצם, שלא היו מעורבות ולא היו חלק מהפשיעה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מדברים על אלימות רגילה, אנחנו מדברים על פשע מאורגן ואנחנו מדברים על אנשים שהם מעורבים בפשע המאורגן הזה והנשים, בדרך כלל, ובמיוחד בחברה שלנו, הן לא חלק ממעגלי הפשיעה האלה, ולכן אני תמיד האמנתי שהנשים יכולות להוביל את המאבק הזה בצורה הכי נחושה.

עאידה תומא סלימאן: היום אנחנו גם נשמע עדויות מנשים שחיות בצל לא רק האובדן, אלא הרגשת האיום.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו בוועדה הזו דנות יותר מדיי כנראה באלימות נגד נשים על רקע מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברות על האלימות בתוך המשפחה.

עאידה תומא סלימאן: אבל היום נעסוק בנשים שחיות בצל הפשיעה המכוונת נגדן או נגד מישהו מתוך המשפחה שלהן והן נמצאות בהרגשת איום מתמיד.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להוסיף דבר אחד.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב גם בשנים האחרונות אני רואה מגמה הולכת ומתפתחת של ערבוב בין אלימות מגדרית לבין פשיעה ופשע מאורגן.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מכירות כמה וכמה מקרים של נשים שאיבדו את החיים שלהן על רקע מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, הכוונה התכוונו לחסל אותן בהיותן נשים, בהיותן נשים שרצו לקבל לעצמן החלטות.

עאידה תומא סלימאן: אבל מי שביצע את העבודה זה לא מה שאנחנו מכירים בדרך כלל, הבן זוג או האבא או האח אלא היו שכירי חרב ששולם להם כסף כדי לבצע את הפעולה.

עאידה תומא סלימאן: וזה הולך ומתרחב ונשים גם חוות את האלימות ואת הפשיעה בצורה מעורבבת כזו.

עאידה תומא סלימאן: חברי הכנסת רוצים להתייחס לפני שאנחנו פותחים את הדיון?

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: אני אתייחס בקצרה מאחר ויש עוד דיון בוועדת חינוך ב-10:00 או ב-10:30.

מסעוד גנאים: בתחילה אני מודה מאוד לחברי, ראש הרשימה המשותפת, איימן עודה, על היוזמה ליום החשוב הזה.

מסעוד גנאים: ותודה לכל האורחים ותודה ליושבת ראש הוועדה, חברתנו עאידה.

מסעוד גנאים: אין ספק שזו לא הפעם הראשונה שאנחנו נדרשים ודנים בעניין של הפשיעה והאלימות בחברה הערבית בכנסת, אבל זו פעם ראשונה שיש לנו יום שלם בכל הוועדות ובכל התחומים שנמצאים בכנסת שדנים בבעיה הזו שהיא טרגדיה והיא דבר לא טבעי, לא נורמלי, יחסית לאחוז של האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, אחוז הפשיעה הוא לא נורמלי בכל הקריטריונים.

מסעוד גנאים: לכן השאלה שאנחנו שואלים את עצמנו, לא רק בעניין של האבחון, יש הרבה אבחונים למה הגענו למצב הזה, למה החברה הערבית הגיעה בסוף למימדי הפשיעה הנוראיים האלה שעד כדי כך שלפני כחודש היה דוח בערוץ 2 שאומר ש-95% ממקרי הירי הם - - - בחברה הערבית, הם בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: בקשר למימדים של הנשק המשתולל זה צבא, זה נשק של צבא.

מסעוד גנאים: מתוך כ-300,000 או 400,000 כלי נשק בכל ישראל שהם לא חוקיים יותר מ-90% הם בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: אז יש עלינו אחריות כחברה, אין ספק, במישור החינוכי, התרבותי, התודעתי, משום שקרה משהו גם אצלנו.

מסעוד גנאים: אבל אין ספק בעניין של הענישה ושל הרתיעה המיידית, יש את התפקיד החשוב למשטרה ואת מיקומה של המשטרה במערכה הזו אי אפשר שהמשטרה תגיד שרק התפקיד שלנו ומילת הקסם תחנות משטרה.

מסעוד גנאים: אם הן ימשיכו בפרויקט הזה ובהנחה הזו הם לא ימגרו לא אלימות ולא פשיעה.

מסעוד גנאים: היד שלנו מושטת מהתחלה וכל השקר הזה כאשר רואים כמה מחברי כנסת או כמה מהשרים בטלוויזיה שאתם לא משתפים פעולה, אתם הנהגת הציבור הערבי.

מסעוד גנאים: ריבונו של עולם, אנחנו מתחננים, משנים, בואו, תמגרו את הפשיעה ואת האלימות ואנחנו נשתף פעולה.

מסעוד גנאים: היד שלנו מושטת כדי להציל את החברה, את העתיד שלנו מהדימום הזה.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה חבר הכנסת מסעוד גנאים.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

ג'מאל זחאלקה: אני אכן מברך את חברי איימן על היוזמה בנושא כל כך חשוב וגם עאידה על תחילת היום בנושא אלימות נגד נשים.

ג'מאל זחאלקה: ואני רוצה להתמקד בשאלה אחת עיקרית, כי יש הרבה מה להגיד, שאלה שעלתה כאן מספר פעמים, והיא מופנית כלפי המשטרה.

ג'מאל זחאלקה: היות והיו כל כך הרבה מקרים שבהם נשים נרצחו או היה ניסיון לרצח, כאשר נשים הגישו תלונה למשטרה והמשטרה לא לומדת מהעניין הזה, לא מקבלת את ההחלטות כיצד לנהוג ומה הסימנים ואיך אפשר לדעת.

ג'מאל זחאלקה: הרי זה גוף שיש לו את היכולות ואת האפשרות לבנות איזשהו מנגנון ואיזושהי פרוצדורה במקרה שאישה מתלוננת ומזהים סכנה של הריגה ושל רצח, האם מחכים לרוצח שירצח?

ג'מאל זחאלקה: זו שאלה גדולה.

ג'מאל זחאלקה: בהרבה מקרים המשטרה יודעת והשכנים יודעים אפילו וזה הולך לשם.

ג'מאל זחאלקה: למה מרימים ידיים, למה לא עושים כלום?

ג'מאל זחאלקה: הרי יש אפשרויות רבות, אפשר להרחיק, יש כל מיני דברים שאפשר לעשות, אפשר לצותת, לעשות כל מיני דברים כדי למנוע את הרצח.

ג'מאל זחאלקה: ואנחנו עדיין לא קיבלנו תשובה מהמשטרה על השאלה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: כאשר מזהים ויודעים מראש שהולך להיות רצח או שיש אפשרות בסבירות גבוהה שיהיה רצח מה עושים?

ג'מאל זחאלקה: המשטרה לא מסבירה לנו מה היא עומדת לעשות במקרים כאלה, מה היא הולכת לעשות.

ג'מאל זחאלקה: ולכן רצח אחרי רצח, כאשר האינפורמציה קיימת, אני לא מדבר על דברים שלא יודעים, אנשים שרבו בבית שלהם ואף אחד לא שמע על זה, אין סימנים, אבל כאשר יש סימנים ברורים ויש לנו מקרים רבים שנידונו גם בוועדה הזאת והמשטרה יודעת עליהם שהיו סימנים כל כך ברורים, מדוע לא עשיתם שום דבר?

ג'מאל זחאלקה: אין תשובה.

ג'מאל זחאלקה: וזה בעצם, זו ההתמקדות בשאלה הספציפית הזאת.

ג'מאל זחאלקה: יש הרבה מה להגיד כפי שאמרתי בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שישנה את המצב.

ג'מאל זחאלקה: חשוב לציין בתחילת היום הזה שאחוז ההשתתפות של נשים ערביות בפשיעה הוא פחות מ-2%, לכן יש לנו הרבה מה ללמוד מנשים בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

חנין זועבי: תודה עאידה, תודה איימן על היום הזה.

חנין זועבי: קודם כל אנחנו צריכים להגיד שזה לא המאבק שלנו.

חנין זועבי: יש לנו מאבק בתוך החברה שלנו, המאבק הזה לא מתנהל בכנסת, לא יתנהל בכנסת, יש לנו מאבק על נורמות חברתיות, על מעמד האישה, שם יש לנו גם כן מאבק עיקש, אנחנו לא בורחים ממנו.

חנין זועבי: אנחנו בכנסת, המאבק שלנו מול רשויות המדינה.

חנין זועבי: הם ואנחנו כמעט הגענו לסף הסיבולת שלנו.

חנין זועבי: אנחנו אולי נכריז, הגיוני להכריז שאנחנו מקיימים בעצמנו, אנחנו רוצים להגן על עצמנו, אנחנו מקיימים בעצמנו ועדות עממיות, אנחנו לא מאמינים במשטרה, אנחנו רוצים אלטרנטיבה.

חנין זועבי: ואני חושבת שזה מראה לא רק על חוסר האמון במשטרה, זה מראה גם שמידת הכעס שאנחנו הגענו אליה מחייבת אותנו להיות יצירתיים יותר.

חנין זועבי: אנחנו לא מאשימים את הפושעים רק אנחנו מאשימים את המשטרה, המשטרה היא חלק מהתופעה.

חנין זועבי: כאשר ג'מאל חקרוש בא לוועדת הפנים, הוא מדבר 30 דקות, הוא לא מזכיר את המילה ארגוני פשיעה.

חנין זועבי: וגם אלשיך, לא מזכיר.

חנין זועבי: אנחנו ישבנו שם - - - ועדת הפנים, מדברים על חינוך, רוצים לברוח אז מדברים על חינוך ואז מדברים, אני לא יודעת מה, משרד הרווחה, לא מזכיר את ארגוני הפשע.

חנין זועבי: כאשר אנחנו אומרים לו, לאלשיך, איפה ארגוני הפשע, מה הוא עונה – תראו גם את הזלזול, הוא עונה, מה אתם רוצים לשים את כל החברה בכלא, את כל האנשים בכלא.

חנין זועבי: כלומר, כולכם פושעים, אתם - - - מה אנחנו נרדוף מה, אתם מצפים מאיתנו לרדוף את משפחות הפשיעה?

חנין זועבי: הוא התפלא, הוא נדהם, למה אנחנו מבקשים מאלשיך לרדוף, לעצור את משפחות הפשע.

חנין זועבי: לא משפחות, ארגוני הפשע.

חנין זועבי: המילה הזאת אינה בלקסיקון של המשטרה.

חנין זועבי: עכשיו תקשיבו למשטרה, זה לא בשיח שלה, זה לא בתכנית האסטרטגית שלה, ואנחנו ראינו את התכנית האסטרטגית של המשרד לביטחון פנים.

חנין זועבי: אין בו מיגור תופעת או מלחמת בתופעה.

חנין זועבי: אין בו.

חנין זועבי: אנחנו עוקבים אחרי הדוחות, מה לעשות, אנחנו גם עוקבים אחרי המשטרה לא רק בתוך החברה שלנו אנחנו חיים.

חנין זועבי: מה גם כבוד השר גלעד מכריז לפני יומיים שהוא נותן נשק שהוא מקל על מתן רישיונות נשק ואז - - -

עאידה תומא סלימאן: זה הועבר בחקיקה אתמול.

חנין זועבי: כן.

חנין זועבי: ועל זה שלוועדות השמירה הנשק נשאר 24 שעות.

חנין זועבי: אין, זה לא בתכנית האסטרטגית של המשרד לביטחון פנים.

חנין זועבי: מזלזלים בנו כחברי כנסת, מזלזלים.

חנין זועבי: אז אנחנו לא מכעיסים אותם, אנחנו לא לוחצים אולי על הכפתורים הנכונים.

חנין זועבי: יש להם תמיד מפלט, מה המפלט שלהם ל- - - הרשויות המקומיות, יש להם שם שיח נוח, שם הם בורחים לראשי הרשויות.

חנין זועבי: ומה אלשיך אומר, כי כן אנחנו עוקבים, הוא אומר לראשי הרשויות בישיבה, אתם תצטרכו אותנו בבחירות.

חנין זועבי: זה - - - מה זאת אומרת אתם תצטרכו אותנו לבחירות.

חנין זועבי: אני לא מבינה.

חנין זועבי: מה הברית הזאת, כן ברית, בין המשטרה לבין ארגוני הפשע יש ברית כי אם אתם לא מעוניינים לתפוס אותם אז יש משהו חשוד פה.

חנין זועבי: יש משהו.

חנין זועבי: זה לא פרנויה.

חנין זועבי: ארגוני הפשע ידועים.

חנין זועבי: נכנסים לנצרת יכולים להגיד לך מי רצח את זה ומי רצח את זה ומי רצח את זה.

חנין זועבי: כולם יודעים והמשטרה לא רוצה.

חנין זועבי: אז מה היחס המוזר המפוקפק הזה, החשוד הזה, החשוך הזה, בין המשטרה לבין משפחות הפשע.

חנין זועבי: אנחנו צריכים יום ולילה, לילה ויום - - - שיש משהו מושחת, יש משהו פושע ברשלנות של המשטרה.

חנין זועבי: גם הנשים, נכון עאידה, זו תופעה מגדרית, נכון.

חנין זועבי: אנחנו צריכים גם - - -

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי, אנחנו היום לא רק מדברים על האלימות המגדרית אלא מדברים על חיים בצל הפשיעה.

חנין זועבי: ומה גם שעם הכותרת נשים שחיות בצל הפשיעה, כלומר נשים חיות בצל האיום, כלומר האיום ידוע.

חנין זועבי: כלומר מי שמאיים ידוע.

חנין זועבי: כלומר המשטרה יודעת שיש איומים, יודעת שמאיימים, יודעת מי מאיים, ואנחנו צריכים להמשיך לחיות בצל האיום ולבוא לפה ולדבר על האיום.

חנין זועבי: בדוח המבקר המדינה אני מקווה, אני מקווה, אני מקווה, שדוח מבקר המדינה יחשוף דברים שהמשטרה רצתה להסתיר.

חנין זועבי: אני מקווה שדוח מבקר המדינה שיוצא עוד חודש לא ישנן ולא יחזור על המידע שאנחנו יודעים.

חנין זועבי: אני מקווה שהוא יטיל ספק בכוונות.

חנין זועבי: אנחנו לא מאשימים כלים, לא, לא, לא, אנחנו לא - - - אל תבזבזו את הזמן שלכם להגיד רעיונות ושיתוף פעולה, אנחנו לא מאמינים לכם, אנחנו יכולים גם לוותר על התשובה שלכם.

חנין זועבי: יש כוונות לא למגר את הפשיעה.

חנין זועבי: אתם לא הייתם מתייחסים לתופעה הזאת אם התופעה הזאת הייתה בנתניה וביישובים היהודים.

חנין זועבי: ואני חושבת שאנחנו צריכים להלחיץ את המשטרה.

חנין זועבי: היא צריכה להפסיק.

חנין זועבי: כל עוד היא מרגישה שהיא שולטת היא מרגישה שהיא שולטת בחברה הערבית על ידי ראשי הרשויות.

חנין זועבי: שם גם המאבק שלנו.

עאידה תומא סלימאן: תודה חנין.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני מבינה שאתה רוצה להתייחס, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: א' אני רוצה להעריך את היום הזה ביוזמתו של חבר הכנסת איימן עודה.

אחמד טיבי: שאנחנו מדברים הרבה על אלימות ופשיעה מדברים על ירי ועל הרג ועל פשיעה.

אחמד טיבי: אבל הפשיעה בחברה הערבית שמפריעה לא פחות מזה היא סוגים שונים של פשיעה.

אחמד טיבי: למשל פרוטקשן, למשל שוד קרקעות והשתלטות על אדמות על ידי ארגוני פשיעה.

אחמד טיבי: מי שלא יודע שאחד התחומים העיקריים של פעילות ארגוני הפשיעה זה השתלטות על אדמות וקרקעות.

אחמד טיבי: לפעמים ההשתלטות היא פסאודו חוקית.

אחמד טיבי: מה זאת אומרת פסאודו חוקית – הם משפיעים מי ייבחר, מי האיש שלהם, מי החבר מועצה שלהם, מי חבר של חבר המועצה שלהם ואז הם יכולים להשפיע על מכרז באמצעות הפחדה או על מי שמחויב למכור בשכנוע לא קל.

אחמד טיבי: וככה - - -

עאידה תומא סלימאן: לחץ פיזי מתון.

אחמד טיבי: מאוד לא מתון במקרה הזה.

אחמד טיבי: וזה אחד התחומים.

אחמד טיבי: זה התחום השני, פרוטקשן ואלימות פיזית, לא ירי, אלימות.

אחמד טיבי: הסוג השלישי או הרביעי זה ירי באירועים ציבוריים כמו ירי בחתונות למשל.

אחמד טיבי: יש לי חוק מזה שנים רבות על איסור והחמרה בירי על חתונות שלא - - - ונפגעו אנשים שבאו לחתונות ונהרגו.

אחמד טיבי: ולאחרונה השר לביטחון פנים מצא לנכון דווקא לשנות, להביא יוזמה שתשדרג את החוק שלי ותכפיל את העונש או תשליש, למרות שהוא לא יישם את החוק הראשון.

אחמד טיבי: אם מ-2000 עד היום יש 1260 קורבנות סימן שזה טרור פנימי שמאיים להרוס כל חלקה טובה בחברה הערבית.

אחמד טיבי: למה בנהריה למשל הצליחה המשטרה למגר את ארגוני הפשע - - -

עאידה תומא סלימאן: נהריה או נתניה?

אחמד טיבי: חכי.

אחמד טיבי: נתניה אחרי נהריה.

אחמד טיבי: נהריה, מקרה הצלחה הוא ברור.

אחמד טיבי: לאחרונה יש איזה יורש אבל מקרה הצלחה בנהריה כל כך ברור, בנתניה כל כך ברור, באשדוד ברור.

אחמד טיבי: הם מיגרו את הארגונים ביישובים היהודים ואלה עברו ליישובים ערבים.

אחמד טיבי: ושם למשטרה לא בדיוק הנושא כל כך בהול ומדאיג.

אחמד טיבי: אני חושב שצריך להצביע על הנקודות האלה.

אחמד טיבי: לפני מספר שנים אמר אחד השרים באחת הישיבות שנתיב ההברחה של הנשק, הגדול ביותר, 90%, הוא מבסיסי הצבא.

אחמד טיבי: איך זה לעזאזל שלא מפסיקים את נתיב ההברחה הזה.

אחמד טיבי: אני פעם קראתי שחיל האוויר הישראלי הפציץ מהאוויר משאיות בסודן, שלוש משאיות, שהעבירו נשק.

אחמד טיבי: איך לעזאזל יודעים שיש משאיות באיזה כפר נידח דרומית ל- - - אבל פה לא יודעים.

אחמד טיבי: לא מעניין אותם.

אחמד טיבי: המסלול ממשיך.

אחמד טיבי: זה בעייתי.

אחמד טיבי: אני אגיד לך מתי - - -

עאידה תומא סלימאן: אתה רוצה שיפציצו?

אחמד טיבי: לא ממש.

אחמד טיבי: לא, רק זה אומר שהם יודעים.

אחמד טיבי: זה אומר שהם יכולים - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, התכוונת לחלק המודיעיני, לא הצבאי.

אחמד טיבי: בטח.

אחמד טיבי: ואני בטוח שהחלק המודיעיני יודע.

אחמד טיבי: את יודעת שתלמידי תיכון בכפר קאסם או בטייבה בנצרת יודעים מי ירה במי.

אחמד טיבי: יודעים.

אחמד טיבי: יודעים כמעט כל מקרה רצח.

אחמד טיבי: אחמד, כל מקרה רצח.

אחמד טיבי: לפחות יש השערות.

אחמד טיבי: ובכל זאת רוב הפשעים בחברה הערבית לא מפוענחים.

אחמד טיבי: כשהם לא מפוענחים אין הרתעה, ולכן הפושע חוזר שנית.

אחמד טיבי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה חבר הכנסת אחמד טיבי.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שבחלק גדול מהשיחות שהתקיימו ביני לבין נשים שהמשפחה שלהן הוכתה בפשיעה והפכה לקורבן לכל מיני מעשי אלימות הנשים מדברות על העובדה שהצבענו למשטרה, אמרנו למשטרה.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו תיכף נשמע עדויות, ואנחנו נשמע עדויות מאוד כואבות - - -

אחמד טיבי: הצבענו לפני המשטרה- - -

עאידה תומא סלימאן: אה, לא, לא, לא הצבענו למשטרה, היא לא מועמדת לבחירה.

עאידה תומא סלימאן: הצבענו על החשודים, על מי שאנחנו חושבים שירו.

עאידה תומא סלימאן: אבל העיקר, אני רוצה להגיד, ואני מקווה שכולם שותפים להרגשה הזו, היום גם אני כאישה, כשאני נוהגת באוטו שלי ברחובות של הכפרים ושל הערים הערביות אני יודעת שאני צריכה להיות מאוד זהירה.

עאידה תומא סלימאן: לא בגלל תאונות דרכים אלא לא להיות מעורבת באיזשהו, שאני עוברת מישהו והוא נפגע מזה שאני עקפתי אותו, והוא עלול לפתח את זה למן או ירייה באוויר או לרדת עם סכין או לתקוף ממש.

עאידה תומא סלימאן: כולם יודעים שאמהות רבות מדברות על זה שהן לא מצליחות ללכת לישון כל עוד שהילדים שלהן נמצאים מחוץ לבית.

עאידה תומא סלימאן: במצב טבעי אמהות שהילדים שלהן נמצאים מחוץ לבית רוצים שהם יגיעו בלי תאונת דרכים, חס וחלילה, בלי שיהיו מעורבים בתאונה כזו או אחרת.

עאידה תומא סלימאן: בהרבה כפרים וערים האמהות מתחננות כבר לא לצאת ולא להסתובב יותר מדיי ברחובות כי הילדים או הבחורים והבחורות עלולות להיות קורבן של פשיעה כזו או אחרת.

עאידה תומא סלימאן: זו הרגשה מתמדת של פחת אמיתי שמכונן.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה סיפורים של - - - אני רק רוצה להגיד שבדיוק לפני יומיים קיבלתי טלפון בשעה 12:30 מפעיל חברתי שאני מכירה והוא אומר לי רק עאידה תקשיבי, מעבר לקו הטלפון.

עאידה תומא סלימאן: היריות ששמעתי ברקע של הדברים שלו, הוא אומר לי יש חתונה בשכונה.

עאידה תומא סלימאן: והיריות נמשכו כחצי שעה כאשר הוא מתקשר למשטרה, חוזר אליי ומשמיע לי שהיריות עדיין משתוללות.

עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת את זה ואני בטוחה שחלק גדול מכם כבר עבר את המצבים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לפתוח את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה קודם כל שנשמע עדות - - - כמה דקות, אוקי.

עאידה תומא סלימאן: אז הנא עמורי, בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך אנחנו נלך ל - - -

הנא עמורי: אני פעילה חברתית ופוליטית, לפחות זה הכובע שבאתי איתו היום, שמאוד מודאגת מהעניין של האלימות והפשיעה.

הנא עמורי: ובעיקר מה שמדאיג אותי זה שכולם מדברים על האלימות והפשיעה אבל המצב לא משתנה.

הנא עמורי: שזה מצביע על זה שלא עושים את מה שצריך לעשות.

הנא עמורי: ומכאן אני באתי להציג תובנות של קבוצת למידה פמיניסטית שקיימנו בשנה וחצי האחרונות.

הנא עמורי: את הקבוצה יזם פרויקט "אקדח על שולחן המטבח" שיוצג פה גם בהמשך הדיון.

הנא עמורי: השתתפנו כ-20 נשים פעילות בקבוצה הזאת מארגונים שונים, יהודיות וערביות, וניסינו ללמוד דרך קמפיינים מוצלחים שקרו בעולם למיגור או לצמצום תופעת הנשק ותופעת הפגיעות מנשק.

הנא עמורי: בכל מדינה זו הייתה קבוצה אחרת.

הנא עמורי: בברזיל זו הייתה רשת של אמהות שהילדים שלהן נרצחו בטבח.

הנא עמורי: בדרום אפריקה זה היה קואליציה של ארגונים שפעלו נגד האפרטהייד ואחרי זה שיתפו פעולה עם הרשויות לתיקון החוקים של המדינה.

הנא עמורי: והסיבה ללמידה זה שלפעמים כשתקועים ולא מצליחים להבין משהו מהקונטקסט שלנו כדאי להרחיב וללמוד מחו"ל.

הנא עמורי: למה נשים, למה אנחנו כפעילות ארגנו את הקבוצה הזאת ולמה למדנו דרך פעילות נשים בעולם – אז מעבר לדברים החשובים שאמרה עאידה על למה חשוב שנשים יובילו את המאבק נגד אלימות ופשיעה אני יכולה להגיד שגם זה שנשים לא מעורבות בפשיעה הן קורבן שלא משתתף בעצם במעגל של האלימות זה יכול ללמד מאוד על המחדלים, מחדלים של המערכת ועל איפה התקלות שנמצאות במערכת, אבל בעיקר, ומה שחשוב לנו להגיד זה שנשק יוצר סיכון.

הנא עמורי: נשק זה משהו שלא רק מייצר ביטחון, שזה בעצם השיח הרגיל הגברי המיליטריסטי שמופץ, שיש צורך בנשק כדי להגן על הביטחון, ואנחנו באות להגיד שנשק גם מייצר סכנה ומייצר קורבנות וצריך לראות גם את הקורבנות.

הנא עמורי: אני רוצה להתחיל מנקודה אחת של הקשר בין הפעילים בעולם לבין רשויות המדינה.

הנא עמורי: אז לא בכל מקום יש קשר.

הנא עמורי: איפה שרשויות המדינה מעוניינות או רואות עין בעין את נושא הפשיעה ואת נושא הנשק כמו הפעילות אז כן ראינו שיתוף פעולה.

הנא עמורי: בדרום אפריקה, למשל, בממשלות שבאו אחרי האפרטהייד רצו לעשות תיקון, רצו לתקן את חוקי הנשק שהיו מהתקופה של האפרטהייד.

הנא עמורי: ושם הפעילות עבדו בשיתוף פעולה עם המחוקקים ועם המשטרה.

הנא עמורי: שמענו אפילו על דוגמאות שהפעילות ממש מתקשרות למשטרה ומודיעות על באיזה שכונה המשטרה המקומית לא מטפלת בבעיות שצריך.

הנא עמורי: אבל במקומות אחרים, למשל כמו ברזיל, והפבלות של ברזיל, בעצם שם יש עוינות מאוד גדולה, המשטרה שם, יש לנו ציטוט ממושל ריו ב-2007 שאמר, הפבלות הן מערכת לייצור פושעים.

הנא עמורי: כלומר, התפיסה של רשויות המדינה של הקהילה הזאת זה שהם פושעים.

הנא עמורי: ובמקרה כזה הפעילות אומרות, המאבק שלנו היה לנסות לשנות את הנרטיב של המדינה כלפינו ומצד שני לנסות להביא לדין שוטרים פושעים, שוטרים שרצחו אנשים.

הנא עמורי: אז בעצם אין תובנה אחת לגבי האם נכון לשתף פעולה או לא נכון לשתף פעולה עם הרשויות, זה מאוד תלוי גם בכוונה מצד הרשויות ובמה שעולה מהניסיונות של שיתוף פעולה.

הנא עמורי: אבל מה שכן בטוח זה איפה שיש אפשרות להשפיע על חקיקה שמענו שזה קריטי לנסות להשפיע על חקיקה.

הנא עמורי: ואני לא אומרת את זה סתם כי יש עכשיו תזכיר לחוק חדש.

הנא עמורי: יש ניסיון להסדיר את נושא חוק הנשק, אני אחזור לזה קצת בסיכום, מוצע חוק לא טוב - - -

עאידה תומא סלימאן: הועבר אתמול בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אתמול הצביעו עליו בוועדה - - -

קריאה: על התקנות.

עאידה תומא סלימאן: על התקנות, אוקי, אבל זה מרחיב את - - -

מסעוד גנאים: ברישיון או הכבדת הענישה?

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, על הרחבת האפשרות של מי יכול לשאת נשק וכמה זמן יכול לשאת אותו.

עאידה תומא סלימאן: וזה יתן לעשרות אלפים אם לא יותר מ-100,000 בני אדם חדשים שיוכלו לקבל נשק לידיים ויוכלו - - -

הנא עמורי: אז החוק המוצע שעוד לא הגיע לדיונים, אבל הוא יגיע, הוא עוד יותר מרחיב את המגמה הזאת, עוד פחות מציע או דורש פיקוח, עוד פחות דורש איסוף נתונים, עוד פחות מקל את האפשרות לתת רישיונות.

הנא עמורי: אני לא אכנס מאוד לחוק אבל אני רק רוצה להגיד כמה חקיקה היא חשובה.

הנא עמורי: ואם אנחנו מדברים על החברה הערבית אז עולות בדרך כלל שתי טענות: אחד, הנשק שיש בחברה הערבית הוא לא חוקי אז זה לא משנה מה החוק אומר.

הנא עמורי: אבל זה בעצם לא נכון כי נשק חוקי זולג למישור הלא חוקי וככל שיהיו יותר בקרות ויהיה יותר פיקוח ותהיה יותר רגולציה בתחום החוקי אז זה גם ישפיע על איזה נשק זולג.

הנא עמורי: ודבר שני שמתקשר - - -

עאידה תומא סלימאן: בדיוק עכשיו שמענו שהמקור העיקרי הוא נשק שנמצא בצה"ל.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שההקפדה, הבקרה על נשק של צה"ל היא הרבה יותר מהנשק שיסתובב אחר כך בידיים של אזרחים ועלול לזלוג יותר בקלות.

הנא עמורי: ואני רוצה להגיד – הנשק לא רק זולג מידיים מורשות לידיים לא מורשות, לפעמים הוא נשאר בידיים מורשות שעושות בו שימוש לא חוקי.

הנא עמורי: ארגוני הפשיעה, איך הם פועלים, דרך חברות שמירה, זה כבר ידוע, זה כבר דובר, זה כבר נמצא בכל מקום.

הנא עמורי: זה ידוע שיש חברות שיש להן רישיון לשאת נשק והם משתמשים בנשק הזה כדי לאסוף - - - ופרוטקשן בכל היישובים הערבים.

הנא עמורי: אז העניין של החקיקה פה הוא מאוד חשוב גם לחברה הערבית.

הנא עמורי: ואני רוצה להגיד שיש מחקרים כבר בעולם, בארצות הברית למדנו מחקר מ-2017 שהראה קשר, אמפירית הוכיח שיש קשר בין חוקים מתירניים לבין עלייה בפשיעה במדינות בתוך ארצות הברית.

מסעוד גנאים: אז בישראל כמו השיטה של טראמפ.

מסעוד גנאים: טראמפ גם מציע לתת נשק לכל מי שרוצה כפתרון ל - - -

הנא עמורי: אז ככל שהחקיקה היא יותר מתירנית - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל פה לא יכולים כמו טראמפ להגיד לכל אזרח לקבל נשק.

הנא עמורי: יש מספיק אזרחים ערבים שיש להם גם רישיון לשאת נשק.

הנא עמורי: אמרתי, זה לא זה.

הנא עמורי: אבל אני רוצה לעבור לנקודה השנייה שגם חשוב להגיד אותה בכנסת, וזה הצורך במידע ובנתונים ובמחקר.

הנא עמורי: מדינת ישראל לא אוספת נתונים כמו שצריך, לא אוספת מידע, לא מנתחת את המידע, לא מאפשרת פילוח של המידע לפי קבוצות שונות ולפי אזורים שונים כדי לראות בעצם מי נפגע מנשק ואיך.

הנא עמורי: וזה משהו שצריך לשנות אותו כי דרך המידע הזה אפשר גם לטפל בבעיה.

הנא עמורי: הנקודה השלישית והאחרונה שאני אגיד זה לגבי החשיבות של למידה מקורבנות.

הנא עמורי: ואני שמחה, עאידה, שאמרת שנשמע עדות.

הנא עמורי: אבל כל הפעילות בכל המדינות בעולם שהרבה מידע חשוב נמצא בידי הקורבנות והקורבנות, יש קורבנות שנפגעו בעצמם, יש הרבה ניצולים מפגיעות של נשק.

הנא עמורי: על כל מוות מנשק יש בין אחד לשמונה אנשים שניצלו, לא מתו אבל נפצעו.

הנא עמורי: אז הלמידה מהם לשמוע אותם, לשמוע את מה שיש להם להגיד, לשמוע את ההשתלשלות של העניינים.

הנא עמורי: כי כמו שאמרו החברי כנסת מקודם, הדברים לפעמים ידועים ולכן אני חושבת שלמידה מקורבנות ולשמוע עדויות זה משהו מאוד מאוד חשוב.

הנא עמורי: ורק משפט לסיום – צריך, ואני שמחה על הדברים ששמעתי מקודם, צריך לקרוא לילד בשמו או לילדים בשמם.

הנא עמורי: כשהבעיה היא ארגוני פשיעה צריך לטפל בארגוני פשיעה, כשהבעיה היא אי אמון במשטרה אז צריך לטפל באי אמון במשטרה.

הנא עמורי: כשהבעיה היא אלימות בתוך הבית או בתוך המשפחה צריך לטפל בזה.

הנא עמורי: לכל סוג של מחלה יש סוג של טיפול שמתאים לה.

הנא עמורי: וכשמערבבים את כל השיח ומדברים רק על אלימות באופן כללי בעצם אנחנו נשארים בלי יכולת.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה הנא.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבזמנו כשביקשתי מהממ"מ בכנסת להכין מסמך אחת הבקשות שלי הייתה לעשות דווקא את ההשוואה הזו בין המאבקים שנשים הובילו בעולם כאשר הן חיו בתוך חברות שיש בהן את הפשיעה משתוללת ומה תפקידן של הנשים ואיך הן הובילו את המאבקים ולצערי זו הייתה משימה מאוד גדולה בלחץ של העבודה שקיים בממ"מ הם לא יכלו לעשות אותה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חושבת שהשיח הזה מאוד חשוב.

עאידה תומא סלימאן: כי אנחנו, כשחשבתי על קיום הדיון הזה לא רק חשבתי על הנשים כקורבנות או כקורבנות משנה מה שנקרא, אלא גם כמובילות שינוי.

עאידה תומא סלימאן: מה התרומה שלנו כנשים יכולה להיות בלמגר את התופעה ואני חושבת שהתוספת של הדברים שלך הייתה חשובה.

עאידה תומא סלימאן: מר יוסף חדאד, מנכ"ל עמותת ערבים זה לזה.

יוסף חדאד: שלום לכולם.

יוסף חדאד: אני מנכ"ל עמותת ביחד ערבים זה לזה, עמותה שקמה על מנת לקרב בין החברה הערבית הישראלית אל החברה הישראלית, אל מדינת ישראל.

יוסף חדאד: כאשר בעצם חלק גדול מההתעסקות שלנו היא בלפתור את הנושאים הבוערים שיש במגזר הערבי ואחד מהנושאים זה אלימות כלפי הנשים הערביות במגזר הערבי.

יוסף חדאד: ואני רוצה להתחיל מסיפור אישי שנחשפתי אליו, אני גם אשמור על השם של הבחורה ואקרא לה י' כדי באמת לשמור על הפרטיות שלה.

יוסף חדאד: ובעצם כשהקמנו את העמותה ונחשפנו אליה גם תקשורתית וגם בכלל בציבור הערבי והיהודי אז פנתה אליי בחורה, כמו שאמרתי, בשם י', ואמרה לי שאני רוצה לשתף אותך בסיפור האישי שקרה לי ושפשוט מתחבר לבעיות שיש כאן במגזר, בנושא של אלימות כלפי נשים.

יוסף חדאד: היא סיפרה לי שהיא הכירה גבר שאגב, הוא גם מוכר, יחסית, בציבור הערבי וגם היהודי.

יוסף חדאד: יצאו.

יוסף חדאד: הגיעו אליה הביתה, שתו, ולאחר מכן גם קיימו יחסי מין.

יוסף חדאד: יום למחרת הגבר עזב לפני שהיא הספיקה אפילו לקום והוא גם לקח איתו 3000 שקלים.

יוסף חדאד: כשבבוקר היא קמה והבינה שגם הכסף נעלם ושלחה לו הודעה אז הוא שלח לה מסרון ואמר לה, אם את תדברי עם מישהו אני אדאג שכולם יידעו, וסליחה על המילה אבל אני חייב לציין את המילה הזו כי ככה הוא פנה אליה, כולם ידעו שאת שרמוטה ואני אדע להעביר גם למשפחה שלך שכבר קיימת יחסי מין ואת שוכבת עם אחרים.

יוסף חדאד: בזה הרגע גם הסתיים הסיפור שלה, היא לא פנתה, כמובן, למשטרה, וכשפנתה לעמותות שאת יודעת, מטפלות בנושא הזה, אז התשובה שלהן הייתה, מצטערים, את לא נאנסת אז אין לנו איך לעזור לך.

יוסף חדאד: ונכון, הבחורה הזאת לא נפגעה פיזית, רבותיי, אבל הצלקת הנפשית שנגרמה לה היא הרבה יותר גרועה מהצלקת הפיזית.

יוסף חדאד: אני גם יכול להגיד לכם את זה ולהעיד על עצמי כי גם אני בעצמי נפגעתי בעצמי פיזית ואני יכול לספר לכם שהצלקות הנפשיות כתוצאה מהפגיעה הפיזית במלחמה הן היו הרבה יותר כואבות ועמוקות.

יוסף חדאד: אז זה הסיפור המטורף של בחורה במגזר הערבי.

יוסף חדאד: והסיפור הזה זה סיפורן של לא מעט נשים במגזר הערבי.

יוסף חדאד: ואני רוצה להתייחס, ברשותכם, לשני דברים ובזה אני אסיים.

יוסף חדאד: אני רק אסביר ואגיד שמבחינתנו פתרון לבעיה הוא צריך קודם כל חקיקה, וכמה שיותר מהר בנושא הזה - - -

עאידה תומא סלימאן: באיזה נושא, איזה חקיקה?

יוסף חדאד: אנחנו בכל מה שקשור לענישה כשיש אלימות נגד נשים אנחנו רואים שהענישה היא לא מספקת.

יוסף חדאד: ולכן אם היום העונש לעבריין מין או לכל עבריין אחר בנושא אלימות נגד נשים, אני זורק, סתם, שנה-שנתיים, אז להגביר את זה לחמש ושש שנים ולא לפחד מזה.

יוסף חדאד: אבל בראש ובראשונה לפני זה - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקי, אז מדובר על החמרה בענישה.

עאידה תומא סלימאן: עוד הצעה.

יוסף חדאד: אבל קודם כל זה צריך להתחיל מגילאי 10 עד 12, להתחיל משם כבר בבתי הספר ומשם להתחיל את כל הנושא הזה.

יוסף חדאד: וברשותך נקודה אחרונה – וזה דווקא אני רוצה להפנות אליכם, חברי הרשימה המשותפת.

יוסף חדאד: כמו שאתם יודעים אתם אמורים לייצג אותנו ומה שראיתי זה רק בעצם הפניית אצבע מאשימה כלפי המשטרה.

יוסף חדאד: אז תרשו לי בבקשה, וכבר פגשתי אתכם, אני קודם כל רוצה להפנות אצבע מאשימה אליכם.

יוסף חדאד: אתם המייצגים שלנו ו- - -

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, זה לא הולך ככה.

עאידה תומא סלימאן: אתה ביקשת - - -

יוסף חדאד: זה בסדר, אני מבין שבגלל שתקפתי אתכם אתם רוצים שנייה אחת לעצור אותי, אז בבקשה - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, אל תעשה את זה, אל תעשה לי את ההצגה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אתה ביקשת להוסיף עוד שתי נקודות.

עאידה תומא סלימאן: כבר אמרתי לך שהסתיים הזמן שלך לפני שתקפת כאילו.

עאידה תומא סלימאן: למרות שאני לא מזיז לי, אתה יכול לתקוף, אתה יכול להביע את דעתך, זה לגיטימי ביותר, אתה יכול להגיד לי שאני לא עושה עבודה טובה, אבל במסגרת שלוש הדקות שנתתי.

עאידה תומא סלימאן: ואני מבקשת מעכשיו שכולם ידעו, ואם זו פעם ראשונה בוועדה אז שתדעו לכם, אני נותנת לכל אחד לדבר שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכם.

עאידה תומא סלימאן: תודה מר יוסף.

עאידה תומא סלימאן: לפני תקופה הזדעזעה המדינה כולה כאשר בחורה עברה התקפה מאוד קשה, שמו לה מטען מתחת לאוטו שלה בדרך מהעבודה.

עאידה תומא סלימאן: כשהיא הגיעה לפתח ביתה התפוצץ המטען.

עאידה תומא סלימאן: וירא, הבחורה המדהימה הזאת, הצליחה לצאת מניסיון הרצח, היא איבדה אמנם רגל בדרך, אבל ירא שכולנו מאחלים לה החלמה מהירה נמצאת אחרי ניתוח שעברה, היא עדיין עוברת, עדיין מנסה להשתקם פיזית לאחר המתקפה הזו.

עאידה תומא סלימאן: ניגשנו אליה, ביקשתי ממנה שתמסור מסר מבית חולים לישיבה הזו ואני מבקשת באמת שנקשיב לעדות של ירא.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: (הקרנת סרטון)

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאני כל פעם מתפעמת מחדש מהכוח והחוזק שירא משדרת למרות הפשע הנורא שהיא עברה.

עאידה תומא סלימאן: המסר שלה מאוד ברור.

עאידה תומא סלימאן: המסר שלה הוא מסר של מאבק.

עאידה תומא סלימאן: למרות שהיא איבדה את הרגל, למרות שהיא - - - אני לא יכולה לתאר לעצמי איך חיים עם הרגשה כזו שמי שביצע ומי שניסה להרוג אותה עדיין מסתובב.

עאידה תומא סלימאן: אבל כדאי לזכור גם שב-70% ממקרי ניסיונות הרצח לא מוגשים כתבי אישום.

עאידה תומא סלימאן: כלומר 70% מהמקרים מי שניסה לרצוח מסתובב חופשי ועדיין מהווה איום כלפי הקורבן שלו.

עאידה תומא סלימאן: כלומר מי ששרד ניסיון רצח יודע שעדיין מי שניסה לרצוח את ירא, לרצוח נשים אחרות, לרצוח גברים, עדיין מסתובב חופשי ויכול להגיע אליהן כל רגע.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהרגשת אבדן הביטחון הזו היא הדבר הנוראי ביותר.

עאידה תומא סלימאן: ובכל זאת ירא יש לה מסר שכולנו צריכות לכבד אותו, הוא לא לשתוק ולהמשיך להיאבק.

עאידה תומא סלימאן: גברת רלה מזלי, רכזת קואליציית האקדח על שולחן המטבח.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

רלה מזלי: אני מאוד מודה על ההזמנה להיות חלק מהדיון הזה.

רלה מזלי: דווקא היום, דווקא אחרי מה שציינת, חברת הכנסת תומא סלימאן, מה שקרה אתמול פה, ותיכף אני אגיד על זה משהו.

רלה מזלי: האקדח על שולחן המטבח זאת יוזמה רב ארגונית שפועלת לצמצום נשק במרחב האזרחי, נשק חם, לפיקוח הדוק על נשק ולהשפעה על חקיקה, על אכיפה, לשינוי פני המציאות של מבול כלי הירייה שאנחנו מוקפות ומוקפים בו.

רלה מזלי: ההתמקדות שלנו בכלי ירייה נובעת מהעובדה שצמצום כמות הנשק היא אמצעי מניעה, היא אמצעי מניעה של פשיעה, היא אמצעי מניעה של אלימות, היא אמצעי מניעה של מנגנון שליטה שעובר החל מהבית והמשפחה דרך הקהילה, דרך הפוליטיקה המקומית ועד לקבוצה הלאומית כולה.

רלה מזלי: צמצום הכלי הזה, כלי השליטה הזה, שקוראים לו בטעות ביטחון אבל הוא בעצם במידה רבה כלי שליטה הוא בעצם הליך דמוקרטי.

רלה מזלי: הליך דמוקרטיזציה.

רלה מזלי: אנחנו לפני שנה וחצי פרסמנו את הדוח הזה שיש פה עותקים למי שמעוניינת והוא גם נמצא ברשת.

רלה מזלי: הוא כולל תקציר בעברית, תקציר בערבית ותקציר באנגלית.

רלה מזלי: ובדוח הזה כפי שתיעדנו הפיקוח על כלי ירייה בישראל כבר היום לקוי.

רלה מזלי: כמו שאמרתם, יש זרימה מתמדת ולא מבוטלת ממאגר הנשק המורשה לתוך מאגרי נשק בלתי מורשים.

רלה מזלי: וככל שיהיה יותר נשק מורשה וככל שיהיו הקלות בפיקוח, וזה מה שקרה אתמול, היו בפירוש החלטות של ועדת הפנים של הכנסת על הקלות יחסיות בפיקוח, הזרימה הזאת תמשך ותגבר.

רלה מזלי: וכל הנשק הזה מזין קודם כל בצורה דיספרופורציונית את הפשיעה המאורגנת ואת האלימות הלא מאורגנת בתוך החברה הפלשתינית בתוך ישראל.

רלה מזלי: כי הכמויות של כלי הירייה שמפוזרים בתוך הקהילות האלה של פלשתינים אזרחי ישראל הם לא מקרה, הם תוצר של מדיניות והמדיניות הזאת אתמול קיבלה חיזוק נוסף.

רלה מזלי: זו לא מדיניות משטרה בלבד, זו מדיניות ממשלה.

רלה מזלי: על נשים האיום הזה הוא במיוחד בתוך הבית, הוא במיוחד מבני משפחה.

רלה מזלי: והרבה מאוד נשים גם שלא נרצחות חיות באיום באימת מוות מרצח בכלי זמין וקל.

רלה מזלי: אז ההשפעה על נשים משתקת הרבה הרבה מעבר לקצה של הקרחון שאנחנו רואות ברצח.

רלה מזלי: אני רוצה לחזור למה שהנא הזכירה, לחוק, שהולך ומתקדם במסדרונות הכנסת בימים האלה.

רלה מזלי: זה חוק שיעמיק את המגמה של ריבוי נשק במרחב האזרחי, גם של אנשים פרטיים אבל גם של כוחות ביטחון.

רלה מזלי: זה חוק שמסיר אחריות ממשלתית, מפרק את המדינה מאחריות מירי ולרצח עוד יותר ומקל בפיקוח.

רלה מזלי: החוק הזה הוא אסון ואסור, אסור לתת לו לעבור.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה את הצורך באמת לעצור את החוק הזה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, החוק הזה אתמול קיבל כבר תמיכה על ידי התקנות שהועברו וזה ברור לאן המגמה הולכת.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לבתיה כהן, מהמוסד לביטוח לאומי, בבקשה גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אני בכוונה עדיין לא ביקשתי מהמשטרה להגיב, אני רוצה שנשמע עוד קצת וכמובן נפנה אליכם תיכף.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

בתיה כהן: בוקר טוב, שמי בתיה כהן, מנהלת תחום באגף הבטחת הכנסה במוסד לביטוח לאומי.

בתיה כהן: אני מבקשת לעבור מהמאקרו למיקרו כי כל אישה שנפגעת היא עולם ומלואו.

בתיה כהן: מה שחשוב זה שתדעו שאנחנו כמוסד לביטוח לאומי ובעיקר אגף הבטחת הכנסה מאוד משרישים בשנים האחרונות את התודעה של הפקידים שלנו למציאות הקשה הזאת בכלל בחברה כי החוק שלנו הוא אוניברסאלי, הוא נכון גם לגבי המגזר הערבי וגם לגבי היהודי.

בתיה כהן: אבל כאשר אישה פונה לפקיד של ביטוח לאומי ומספרת שבעצם היא עזבה את הבית והיא לא יכולה לתבוע מזונות כי היא מפחדת כי יש לה איום אז יש לנו תקנה שפוטרת אותה מלתבוע מזונות.

בתיה כהן: פעם היינו דורשים ממנה שתביא אישורים מהמשטרה שהתלוננה, היום אנחנו אפילו מסתפקים בדוח סוציאלי ולפעמים אפילו בעמותה כמו עמותת אית"ך מעכי.

בתיה כהן: אנסאף נמצאת פה?

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: ואנסאף גם לא נמצאת באית"ך מעכי כבר.

עאידה תומא סלימאן: זה עדכון.

בתיה כהן: חבל.

בתיה כהן: אבל אנחנו כל כך פתוחים לעניין שאפילו כשיש לנו אמון בארגון חברתי ואנחנו יודעים שהוא מוסר לנו דיווח אמת אנחנו לוקחים בחשבון את האינפורמציה שהוא מביא לנו.

בתיה כהן: ולכן אני יוצאת מפה בקריאה לכל הארגונים שנמצאים פה.

בתיה כהן: אם אתם פוגשים נשים שנופלות בין הכיסאות, שפוחדות לבוא ולספר, תעודדו אותן לבוא ולספר בביטוח לאומי את האמת.

בתיה כהן: הנתונים לא יוצאים מביטוח לאומי וככל שהפקיד שלנו יותר יודע את האמת יש לו שיקול דעת להקל בתנאי הזכאות.

בתיה כהן: אישה שצריכה להתייצב בשירות תעסוקה ונמנעת מלעשות את זה כי היא פוחדת לצאת מהבית, אם היא תבוא ותספר את זה הפקיד יכול להפעיל שיקול דעת מקל ולפתור אותה מלפנות לשירות תעסוקה לתקופה של עד חודשיים.

בתיה כהן: אז מאוד חשוב שתדעו את הכללים האלה ותיצרו איתנו קשר אם אתם נתקלים במקרים אפילו נקודתיים שאין כל כך חמלה בסניפים שלנו, במקרה אם אתם נתקלים, תביאו לדעתנו, המקרים האלה יטופלו.

בתיה כהן: הכוונות שלנו הן לחפש את הנשים האלה ולעזור להן לפחות מבחינה כלכלית כי ברור שברגע שהן יהיו משוחררות מבחינה כלכלית אז האיום ילך וירד.

בתיה כהן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: מר עיסא ג'אבר, ראש מועצת אבו גוש, בבקשה אדוני.

עיסא ג'אבר: תודה רבה היושבת ראש.

עיסא ג'אבר: ובאמת אני קודם כל רוצה להודות על הישיבה הזאת לרשימה המשותפת שסוף סוף מעלה את הנושא הזה על שולחן הכנסת ועדת קידום למעמד האישה ואחר כך יש לנו דיון בוועדת החינוך.

עיסא ג'אבר: וצר לי לראות שאין ייצוג הולם מראשי הרשויות של המגזר מאחר והנושא הוא נושא כל כך מרכזי בחיי החברה הערבית.

עיסא ג'אבר: אנחנו מול מגיפה נוקבת בחברה הערבית תחת הכותרת של האלימות אבל הנושא של האלימות נגד נשים הוא אחד הנושאים המרכזיים בתוך המאבק הזה.

עיסא ג'אבר: חברים, אני קודם כל חושב שאנחנו לא במצב להציג אצבע מאשימה כלפי שום גורם.

עיסא ג'אבר: אנחנו במציאות כזאת שצריכים לשתף פעולה, להגיע למקומות שלא הגענו אליהם קודם ולעשות, מה שנקרא, סיעור מוחות וחשיבה משותפת איך אנחנו מצמצמים ונלחמים נגד התופעה הזאת שהפכה לתופעה מאיימת על כל דבר בתוך החברה הערבית ובמיוחד כשמדובר על הנשים שהן היקרות לנו מהכל בכל החברה, הן האחות, הבת והאימא.

עיסא ג'אבר: חברים, אני חושב שאני בתור איש חינוך לשעבר, אני בא ממערכת החינוך.

עיסא ג'אבר: לדעתי הבית, בית הספר, הפורומים החברתיים האזרחיים וגם המשטרה צריכים לשלב ידיים.

עיסא ג'אבר: שמענו את ירא והדברים שלה שהם מחרידים, נותנים לנו הרגשת חוסר ביטחון במיוחד מצד המשטרה.

עיסא ג'אבר: אבל אני רוצה לומר שהמשטרה אם יהיה שיתוף פעולה היא כן תפעל ויש הרבה דוגמאות שבאמת שיתוף פעולה הוביל לתוצאות יותר טובות.

עיסא ג'אבר: שוב, אני חושב, ואני מפנה את זה לעאידה ולאיימן, אני חושב שצריכים לקיים ישיבות פורום כאלה בקרב ראשי הרשויות הערביות באופן יותר אינטנסיבי.

עיסא ג'אבר: מנהלי בתי ספר, אימאמים ואחרים שהם מהווים את ההנהגה המקומית בכל כפר ויישוב ערבי בתוך המדינה ולא רק לסמוך על פורומים חיצוניים שבסופו של דבר לא מביאים את הצעדים האופרטיביים לטיפול בסוגיה הזו.

עיסא ג'אבר: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד את האמת, ואני לא רוצה להפוך את זה עכשיו לפינג פונג כזה או אחר, אבל הטענה של לשתף פעולה, את האמת אני לא ממש מצליחה להבין אותה טוב.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, מה דרוש מאיתנו כדי שנהיה בשיתוף פעולה עם המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: אני את הטענות האלה העליתי כמה פעמים ואני אומרת ככה – את האמת גם לפני תקופה מסוימת שאלתי, כשהשתוללה הפשיעה בנתניה ובחדרה, שאלתי את חברי הכנסת היהודים שנמצאים בבניין, שאלתי אותם, מישהו על הדוכן ושאל אתכם מה אתם עושים כדי להפסיק את הפשיעה בחברה שלכם - - -

חנין זועבי: ואפילו הם לא הצטרכו לעלות, אפילו הם, חברי הכנסת היהודים - - -

עאידה תומא סלימאן: לא הצטרכו לדבר על זה.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני שאני שואלת את עצמי תמיד, כאילו, מישהו שאל את הרבנים מה עשיתם כדי למגר את תופעת הפשיעה כאשר היא השתוללה.

עאידה תומא סלימאן: ואני לא במקרה מעלה את זה כי אני אומרת לכם, יכול להיות שהיום הזה הוא לא הפעם הראשונה שאנחנו מעלים את נושא האלימות.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שהפעם בגלל שחבר הכנסת איימן יזם את היום המיוחד הזה יש יותר זרקורים מכוונים על העשייה.

עאידה תומא סלימאן: אין כמעט יום בשלוש השנים האחרונות שאני נמצאת בכנסת שלא נגענו בנושא של פשיעה ואלימות בצורה זו או אחרת.

עאידה תומא סלימאן: אבל הכוונה היא נכון, אנחנו צריכים לנהל את המאבק בתוך החברה שלנו, אבל אמרתי את זה ואני שוב אומרת את זה, כאשר האלימות עוברת מפס של אלימות חברתית לפשע מאורגן תפקיד האזרחים חדל להיות המוביל ורשויות החוק צריכות לפעול יותר בזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה להגביל את עצמי גם בדברים שאני אומרת.

עאידה תומא סלימאן: גברת סינא טאהא וגברת עולא נג'אמי מיוזמות קרן אברהם, הבנתי שאתן שתיכן תתחלקו בזמן.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עולא נג'אמי: תודה עאידה על היוזמה.

עולא נג'אמי: אני בדיוק בשבוע האחרון רק עסקתי בלאסוף נתונים.

עולא נג'אמי: את הנתונים שאת ביקשת ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

עולא נג'אמי: ומתברר שיש 141 נשים שנרצחו בשמונה השנים האחרונות.

עולא נג'אמי: כמחצית מהן ויותר הן ערביות ולפי הדוח שהגישה חנין למבקר המדינה עולה ש-80% מהנשים שנרצחו הן כן הגישו תלונות למשטרה ולא נעשה כלום בנושא הזה.

עולא נג'אמי: ועוד יותר מזה אנחנו יכולים לראות שאין שום תיאום בין משרדי הממשלה לבין המשטרה בתיקי הרצח ובתיקי האלימות בחברה הערבית.

עולא נג'אמי: אני חושבת שכאן נובעת הבעיה שחוסר התיאום שנמצא בין משרדי הממשלה ובין המשטרה לאכיפת החוק לכל נושא האלימות נגד נשים מכאן בעיקר נובעת הבעיה.

עולא נג'אמי: יש לי המלצה אחת קטנה, ואני יכולה להשאיר פה על שולחן הכנסת, מזמן אספתי גם את כל המידע הזה, אפשר לחזור לכל הפרוטוקולים של הוועדה לקידום מעמד האישה, ועדת הפנים וועדת הרווחה ולמצוא שם אלפי המלצות שהן עובדות במיוחד כדי למנוע את האלימות נגד נשים.

עולא נג'אמי: כלום לא נעשה.

עולא נג'אמי: אני מציעה וממליצה לבנות מנגנון לעקוב אחרי ההמלצות, מה נעשה.

עולא נג'אמי: ללכת ולהגיש שאילתא למשטרה מה נעשה בנושא הזה.

עולא נג'אמי: מה נעשה ב-20 מיליון שקל שהוקצו ממשרד האוצר לאלימות - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, בואי נתחיל בזה, למה המדינה לא מוצאת את ה-30 מיליון שצריכים להשלים את ה-20 כדי שיהפכו ל-50 מיליון עלות תכנית הפעולה שאישרה ממשלת ישראל למיגור תופעת האלימות נגד נשים.

עולא נג'אמי: בדיוק.

עולא נג'אמי: ועוד דבר נוסף שאני באמת, אני גם רוצה להצטרף - -

עאידה תומא סלימאן: זה כבר יותר מדקה וחצי.

עולא נג'אמי: - - לדבריו של ראש מועצת אבו גוש שיש כן צורך בחברה הערבית לפנות להנהגה לגנות את הרצח כלפי נשים.

עולא נג'אמי: בכל פעם שיש רצח - - -

עאידה תומא סלימאן: למה הם לא מגנים?

עולא נג'אמי: בחברה הערבית אני לא שמעתי על גינוי של רצח נשים.

עאידה תומא סלימאן: אז לא שמעת טוב אולי.

עאידה תומא סלימאן: מצטערת להגיד לך, גם ועדת המעקב, גם כל חברי הכנסת הקדישו נאומים, הם הקדישו הופעות - - -

עולא נג'אמי: - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, על רצח נשים.

עולא נג'אמי: מגנים אבל רצח כלפי נשים במיוחד הם לא מגנים.

עולא נג'אמי: חשוב לי, באמת, שסינא תיקח דקה - - -

עאידה תומא סלימאן: אז תפסיקי לדבר היא תקבל דקה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

סינא טאהא: תודה רבה לכולכם, הייתה לי הזדמנות.

סינא טאהא: אני מנהלת מיזם קהילות פתוחות בכפר קאסם במיוחד.

סינא טאהא: אני לא רוצה להרחיב כי אין את הזמן הזה.

סינא טאהא: חשוב לי להדגיש את הפעילות של קבוצת הנשים שיזמנו לפעול דרכן למתן ולפעול ולמקד את כל העניין של הטיפול בפגיעה ובפשיעה.

סינא טאהא: הנשים הן גורם שיוזם, פעיל, מנהל, משפיע והן הקימו את הוועדה הזו ואת הקבוצה הזו על מנת להיות משפיעות.

סינא טאהא: המיזם הזה עובד בצורה שגם נוגע ברשויות המקומיות.

סינא טאהא: אנחנו קיימנו ישיבה רק מלפני שבועיים, בישיבה הזו היו כל האנשים המשפיעים ביישוב, בכפר קאסם, בין אם זה עורכי דין, אנשי ספורט, אנשים שמוכרים בקהילה, כולם מוכנים להירתם לטפל בבעיית הפשיעה.

סינא טאהא: העניין שבאמת צריך לעבוד במשותף ולפעול ולא רק להעלות את הנתונים.

סינא טאהא: נתונים אנחנו יודעים, תחקירים אנחנו יודעים, אחוזים אנחנו יודעים, צריך לעשות בשטח.

סינא טאהא: וזה מה שאני מאמינה.

סינא טאהא: הנשים יש להן חלק בלתי נפרד בלהוביל את המאבק של הטיפול בבעיית האלימות בתוך היישוב ומחוץ לו.

סינא טאהא: הן גוף כל כך חזק.

עאידה תומא סלימאן: 1תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אסמהאן ג'באלי, מורת חינוך מיוחד, מרכז מוסאוא, בבקשה.

אסמהאן ג'באלי: (אומרת דברים בשפה הערבית)

עאידה תומא סלימאן: (מתרגמת את דברי אסמהאן ג'באלי): אלימות זה לא חייב להיות הרצח, אני לא אדבר שנרצחו, אני אדבר על היחס לנשים חסרות מעמד.

עאידה תומא סלימאן: סוהיר תמשיך לתרגם.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

סוהיר דקסה: (מתרגמת את דברי אסמהאן ג'באלי): כאשר נשים חסרות מעמד פונות למוסדות המדינה בשביל לקבל שירותים המדינה לא מתייחסת אליהן.

עאידה תומא סלימאן: אסמהאן, בואי נתמקד בנושא של הדיון, אני מאוד מבקשת, אנחנו לא מדברים על אלימות - - - אנחנו מדברים על הפשיעה ועל החיים בצל הפשיעה ואני חושבת שאת - - -

אסמהאן ג'באלי: (אומרת דברים בשפה הערבית)

סוהיר דקסה: (מתרגמת את דברי אסמהאן ג'באלי): היא מתייחסת להתייחסות לנשים חסרות מעמד כשהן ניגשות למוסדות המדינה והיחס אליהן מאוד מזלזל וזה חלק בלתי נפרד מהאלימות המופעלת כנגדן.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: סוהיר דקסה, מנהלת מקלט נשים, עמותת נשים נגד אלימות, בבקשה.

סוהיר דקסה: חבל שמר חדאד לא נמצא כאן כי הוא התייחס לעניין של תפקידן של ארגוני נשים כאילו שהן בעצם הגוף האמון על חקירות ועל אכיפת החוק להזכיר לכולם פה שחוק העונשין והחוק למניעת הטרדה מאיימת והחוק למניעת אלימות במשפחה הם חוקים משנות ה-90 והלאה, טרם כניסת הרשימה המשותפת לכנסת.

סוהיר דקסה: זה תפקידה של המדינה להגן על האזרחיות שלה ועל האזרחים שלה.

סוהיר דקסה: והעבודה האחראית שלנו כארגוני נשים וגם כעובדת סוציאלית שמעל 15 שנים בשטח היא להצביע איפה הכשלים ואיפה הכשלים שגובלים בפשיעה כמו שאמרה חברת הכנסת זועבי לגבי ההתנהלות של גורמי האכיפה.

סוהיר דקסה: למה אני מתייחסת בעיקר לגורמי האכיפה?

סוהיר דקסה: כי 80% מהתקציבים אשר מופנים לטיפול ומיגור תופעת האלימות ואלימות במשפחה בדרך כלל הולכים לרשויות האכיפה.

סוהיר דקסה: ברשויות האכיפה לצערנו המספרים מדברים בעד עצמם.

סוהיר דקסה: הם לא באמת מספקים את העבודה ואת הפתרון למיגור התופעה וגם להוות הגנה עבור נשים כאשר 80% מהתיקים הנפתחים והתלונות הנפתחות בגין אלימות במשפחה נסגרים מחוסר ראיות או חוסר עניין לציבור.

סוהיר דקסה: אני אדבר בשמה או אביא את סיפורה של אישה שפגשתי מכורח תפקידי שמדברת, אישה מאוד אמיצה, שניצלה מכמה ניסיונות רצח, שדיברה שהיא באה למשטרה וסיפרה על המידע שהיא ידעה שהיה ברור שהמשטרה לא יכולה יותר להגיד שהקהילה לא משתפת פעולה.

סוהיר דקסה: היא תמיד ככה, יש הטלת אחריות על גורמים חיצוניים, על מוקד חיצוני, ככה אנחנו משתמשות בטיפול.

סוהיר דקסה: אז או שהקהילה אין מספיק ראיות, הקהילה לא משתפת פעולה או שזה תפקידה של הרווחה.

סוהיר דקסה: גם כשנשים ניגשות למשטרה ומספרות את מה שהן יודעות הן לא מוגנות, להיפך.

סוהיר דקסה: האישה שדיברתי איתה היא חושדת שהמשטרה מסרה את האינפורמציה שהיא מסרה להם לארגון הפשע המדובר והאישה הזאת נפגעה על ידי אותו ארגון.

סוהיר דקסה: האישה הזאת נמצאת במוסד שיבטיח את שלומה אבל היא לעולם לעולם לא בטוחה.

סוהיר דקסה: כשאנחנו מדברים על נשים שנמצאות במקלטים, וזו תופעה שהולכת וגדלה בתוך המקלטים, נשים שמגיעות, קורבנות, לארגוני פשע, אני מדברת על ארגוני פשע, שזה לא האלימות הקלאסית של אלימות בתוך המשפחה, היא לעולם - - -

עאידה תומא סלימאן: סוהיר תנסי להצטמצם.

סוהיר דקסה: אני מסיימת תיכף.

סוהיר דקסה: אנחנו מדברות על אלימות שהיא כרונית, שהיא תמשיך להיות, המקלטים או נגיד השירותים ברווחה לא יכולים לתת באמת מענה הולם לתופעה כזאת ובעצם המענה צריך להיות מרשויות החוק.

סוהיר דקסה: אולי החמרת ענישה, פעולות של משטרה, של אסיפת נשק, של החמרה, של באמת טיפול בתיקים כמו שצריך והעמדה לדין.

סוהיר דקסה: אבל לצערנו זה לא קורה, לצערנו הנשים האלה תמיד לא יהיו בטוחות.

סוהיר דקסה: אנחנו מציעות בעצם שתהיה תכנית פעולה בשיתוף גורמי הטיפול ברווח על פיתוח מערך הגנה בתוך הקהילות.

סוהיר דקסה: נשים לא אמורות להיות מנודות בתוך הקהילה שלהן, הן לרוב חוזרות לקהילה שלהן והן שם לא בטוחות.

סוהיר דקסה: וזה לא תפקידן של עובדות סוציאליות ולא של ארגונים פמיניסטיים או ארגוני נשים, זה תפקידה של מערכת האכיפה.

סוהיר דקסה: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: גברת איריס הלמן, משרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: כן, גברתי, בבקשה.

איריס הלמן: אני פסיכולוגית, רכזת בתחום של מניעת פגיעה במשרד החינוך.

איריס הלמן: הנושא של פשיעה או אלימות מטופל דרך כמה ערוצים, גם דרך הערוצים הרגילים.

איריס הלמן: פותחה תכנית של זיהוי סימני מצוקה של ילדים בנושאים שונים יחד עם עמותת אשלים לאורך שנים, עם שפ"י.

איריס הלמן: זה מועבר לכל בתי הספר דרך היועצות.

איריס הלמן: בודקים בעזרת התכנית הזאת סימני מצוקה.

איריס הלמן: אם מזהים אלימות או כלפי ילדים או במשפחה שילדים עדים באלימות חוזרי המנכ"ל מחייבים, אם כמובן יש אלימות נגד ילדים להשתמש בחובת הדיווח, אם יש אלימות נגד נשים חובת היידוע שלהם לזכויותיהן.

איריס הלמן: יש גם ערכות של עבודה בכיתות, בעיקר בתיכון, חברות וזוגיות ללא אלימות.

איריס הלמן: ערכה שקיימת גם בשפה הערבית - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה שאני קוטעת אותך אבל את הדיונים בדרך כלל על איך מתמודדים עם אלימות נגד נשים על רקע מגדרי אנחנו כבר קיימנו ואנחנו דווחנו.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה שתתמקדי יותר במקרים שיש בהם קורבנות של פשיעה חמורה.

עאידה תומא סלימאן: נגיד, רצח של מישהו באיזשהו כפר, הילדים של.

עאידה תומא סלימאן: היו מקרים שהיה בהם ירי בתוך בית ספר, היה מקרה.

עאידה תומא סלימאן: היו מקרים שבהם היו מקרי אלימות קשים מאוד בפתחם של בתי ספר או בדרך לבית ספר.

עאידה תומא סלימאן: בג'דייד אל מכר היו יריות על בית הספר עצמו.

עאידה תומא סלימאן: איך מתמודד משרד החינוך עם מצב כזה אם זה במישור של עד כמה יש אפשרות שנציגי שפ"י יגישו את הסיוע, את העזרה ואת התמיכה הנפשית ואם זה מבחינת אבטחת בתי הספר.

עאידה תומא סלימאן: כי אני יודעת שיש בעיה דיי רצינית בעניין של אבטחת בתי הספר.

איריס הלמן: בנושא של אבטחה אני לא יכולה לענות לך וגם לא במקרה ספציפי.

איריס הלמן: בוודאי שבכל מקרה שיש התמודדות עם רצח או אלימות אנשי שפ"י מיד מגיעים, אנשי השירות הפסיכולוגי החינוכי נמצאים לרשות בית הספר.

איריס הלמן: בדרך כלל גם מתגייסות רשויות נוספות ליד ברגע שזה מקרה שמעורבים בו יותר ממשתתף אחד ומגישים את התמיכה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שיכול להיות שהיה צריך שיהיה מישהו שאחראי על הנושא של אבטחה בבית הספר ואולי זה גם צריך לעלות.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שחבר הכנסת, איימן עודה, אם תרצה לקחת משהו מהדיון הזה זה הנושא של ביטחון ואבטחה סביב בתי הספר.

עאידה תומא סלימאן: היום ארגוני הפשע משתמשים בתלמידים במיוחד בבתי ספר תיכון, אם זה לבלדרות של סמים, צעירים מאוימים אם הם לא משתפי פעולה עם ארגוני הפשע במקרה הזה.

עאידה תומא סלימאן: ואני רואה, כנראה יושב ראש ועד הורים עושה ככה בראש שלו, הוא כבר מהנהן, הוא מכיר את הסיפור ותיכף נשמע.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאם רוצים למנוע לכידת צעירים לתוך הארגונים האלה בתי הספר הם מפתח מאוד חשוב.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעורך דין יוסף ג'ומעה, יו"ר ועד הורים מרכזי להשלים את הנקודה.

עאידה תומא סלימאן: ואם יש לך משהו להוסיף.

יוסף ג'ומעה: קודם כל בוקר טוב לכולם ותודה לגברתי יושבת ראש הוועדה על היוזמה הזאת.

יוסף ג'ומעה: אני אתחיל את דבריי בצורה כזאת: במדינה מתוקנת בדרך כלל חיי אדם הם ערך עליון.

יוסף ג'ומעה: אני אספר לכם שבדרכי מטייבה כשיצאתי מהבית להגיע לכאן לכנסת ראיתי כוחות משטרה ערוכים בצורה ממש כבדה לקראת הריסת שני בתי בקלנסווה.

יוסף ג'ומעה: השאלה שלי היא כזאת – האם באמת משטרת ישראל נערכת ועושה את כל הסידורים שלה במקרה של רצח בתוך המגזר הערבי.

יוסף ג'ומעה: זאת השאלה.

יוסף ג'ומעה: להגיד שקל מאוד להפנות אצבע מאשימה כלפי המשטרה, אבל מצד שני אני גם כעורך דין במקצועי ער ועד לעניין של קלות הענישה בעניין של אחזקת נשק.

יוסף ג'ומעה: סתם דוגמה, תרשו לי לספר לכם, שבתיקים של אחזקת נשק שלא כדין אנחנו רואים תיקים שמסתיימים בעבודות שירות.

יוסף ג'ומעה: ששה חודשים של עבודות שירות.

יוסף ג'ומעה: זה כבר מאותת לי משהו.

יוסף ג'ומעה: צריך להחמיר את הענישה, מצד שני להגביר את האכיפה.

יוסף ג'ומעה: גם אנחנו עדים לפעילות של המשטרה בתוך המגזר הערבי זה רק לחלוקת דוחות חנייה ועבירות תנועה.

יוסף ג'ומעה: לא מעבר לכך.

יוסף ג'ומעה: לפי דעתי, אם תוגבר העניין של איסוף כל הנשק הזה, אני חושב שלמשטרה יש את היכולת ויש את המידע.

יוסף ג'ומעה: לעניין בתי הספר, אני אגיד דבר מאוד פשוט, אני אספר על דוגמה שאני חוויתי אותה בעצמי על תלמיד שכל הזמן היו מתלוננים שהתלמיד הזה מרביץ לילדים ו- - - ואז יזמתי בפרויקט כזה, דאגתי שפסיכולוג יישב עם צוות המורים בבית הספר והמחנכים, הוא נתן להם כלים איך לזהות תלמיד שיש לו סימני אלימות.

יוסף ג'ומעה: ותוך פרק זמן, נתנו 60 יום למחנכים שיאתרו לנו את התלמידים האלו.

יוסף ג'ומעה: ואז אחרי שאיתרנו את התלמידים האלו שילבנו אותם בתכנית.

יוסף ג'ומעה: ולילד הזה שאני מספר עליו עכשיו היה לו תחביב של כדורגל.

יוסף ג'ומעה: ואז אני דאגתי שיכניסו אותו לבית ספר לכדורגל והילד היום אחרי שכבר נפגשתי עם מחנכת של בית הספר, הילד השתנה 180 מעלות.

יוסף ג'ומעה: הילד הזה היום משתף פעולה.

יוסף ג'ומעה: לכן מה שאני מנסה להגיד, ודיבר עכשיו חבר הכנסת איימן עודה שהוא ישב עם מנכ"ל משרד החינוך אבוהב, אני חושב שב- - - כאלה בגיל צעיר, הם מתחילים גיל חדש, דור חדש, עם ערכים כאלה, הטמעת הערכים האלה בתוך בית הספר, אנחנו נראה את זה בעתיד, נראה את התוצאות ובאמת נתחיל במיגור התופעה הזאת.

יוסף ג'ומעה: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: מר גסאן אבו חאטום, רצית לשתף ואחר כך אני אפנה לרב פקד נירה להגיב.

גסאן אבו חאטום: אני רציתי לדבר על שיתוף הפעולה עם המשטרה.

גסאן אבו חאטום: היה ביפיע שוד, בחורים התנפלו על בחורה שהלכה להפקיד כסף בבנק.

גסאן אבו חאטום: ונתפס אחד השודדים.

גסאן אבו חאטום: עד שהגיעה המשטרה מסר את השודד למשטרה.

גסאן אבו חאטום: אחר כך התחילו לירות על החנות שלו והמשטרה שמה שמירה עליו 24 שעות, שבעה ימים בשבוע, יותר משנה.

גסאן אבו חאטום: יותר משנה בגלל שהוא תפס את השודד הזה.

גסאן אבו חאטום: וגם העסק שלו ניזוק מהדבר הזה.

גסאן אבו חאטום: זהו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמקרה אולי לחלק מהאוכלוסייה הערבית ידוע, אבל גם כן לאוכלוסייה באופן כללי כי הייתה כתבה מורחבת על המקרה שהבנאדם שהייתה לו את היוזמה והאומץ והתנפל על השודדים וכלא אחד מהם, אני זוכרת טוב מאוד את המקרה, בעצם הפך למטרה לארגון הפשע, כנראה, שהשודדים היו.

עאידה תומא סלימאן: ונכון, הוא שנה שלמה, אני יודעת, ואני יודעת שנסגרה החנות שלו עד כמה שזכור לי.

עאידה תומא סלימאן: העסק שלו כל כך נפגע עד שהצטרך לסגור עסק מאוד משגשג.

עאידה תומא סלימאן: השאלה איפה הוא היום ומה המצב שלו היום, זאת שאלה דיי רצינית.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמה שאתה מנסה להגיד לנו ששיתוף פעולה שנדרש לפעמים בגלל שלא מבטיחים את החיים של אנשים שמוסרים מידע ורוצים למסור את המידע הופכים בעצמם למטרה.

עאידה תומא סלימאן: אני שמעתי כמה פעמים אנשים באוכלוסייה שאומרים, רק לפני יומיים מישהו אמר לי שהייתה קטטה ליד העסק שלו והיו יריות באוויר והוא מפחד עכשיו שהמשטרה תבקש את המצלמה שיש לו בעסק כדי לראות מה קרה שם.

עאידה תומא סלימאן: כי הוא יודע שברגע שהמצלמה והמידע שיש עליה יעברו למשטרה הוא בעצמו יהפוך למאוים.

עאידה תומא סלימאן: רב פקד נירה ראובני.

נירה ראובני: שלום, בוקר טוב.

נירה ראובני: אני בתפקידי היום קצינת פיקוח אלקטרוני, כבר דנו בנושא בדיון הקודם.

נירה ראובני: מחליפתי היא רב פקד לי פרל בנושא - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא מספיקה כבר מהמעברים האלה.

נירה ראובני: שלוש שנים טובות ומהירות, נשארתי בתחום האלמ"ב רק בתחום הפיקוח האלקטרוני.

נירה ראובני: אני רוצה באמת לדיון הזה לומר כמה מילים מאוד בקצרה ולתת ללי להתייחס קונקרטית לדברים.

נירה ראובני: המשטרה קודם כל כמובן שמצטרפת כאן לאמירות שרק שילוב ידיים ורב בשיתוף פעולה, ואני כן חוזרת על המילה שיתוף פעולה, יכול להביא באמת לפעולה אופרטיבית למיגור וטיפול בתופעה הזאת.

נירה ראובני: גם נאמר כאן על ידי חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שהמשטרה מודעת לסכנה, זה נאמר פה כמה וכמה פעמים.

נירה ראובני: אני לא אכנס באמת באופן פרטני לכל מה שנאמר כאן – משטרה כשיודעת, הכל מונח בפניה, היא לא עושה, היא לא פועלת.

נירה ראובני: חברים, כל מקרה נבדק, כל מקרה לגופו.

נירה ראובני: גם אם לא מוגשת תלונה מתוחקרת הסביבה ונגבות עדויות.

נירה ראובני: שיתופי הפעולה עם הרווחה, נאמר כאן שלא משתפים.

נירה ראובני: יש הערכות מצב בדרגות וברמות שונות עם כל דרגות הפיקוד.

נירה ראובני: זה מגיע עד לסממ"זים.

נירה ראובני: בדיוני מסוכנות של המשטרה, של הרווחה, בוחנים מה ניתן לעשות - - -

עאידה תומא סלימאן: תרשי לי, נירה, אני רוצה שתתייחסי - - -

נירה ראובני: אני רוצה לתת דוגמה קונקרטית של אתמול מה עשתה המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: אוקי.

עאידה תומא סלימאן: את תתני לי את הדוגמה.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לך לתת את כל התשובות אבל אני רק רוצה להסב את תשומת לבך לא להתמקד רק בנושאים, ואני יודעת על התיאום בעניין של הערכת מסוכנות לנשים שנמצאות בסכנה, אנחנו מדברים על גל הפשיעה הכללי גם כן במקרה הזה.

עאידה תומא סלימאן: רק להסב את תשומת לבך ואני רוצה לשמוע.

נירה ראובני: זה ברור, והמשטרה פועלת מכל מבחינה, אם זה חקירות וסיור ומודיעין.

נירה ראובני: שיתופי פעולה.

נירה ראובני: אני כמובן לא אכנס לטענות, סליחה, כבודך, ההזויות שנשמעו כאן בקשר לברית בין המשטרה לארגוני פשיעה.

נירה ראובני: אלה לא שיתופי פעולה - - -

חנין זועבי: זה - - - לא, לא, לא - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה, נירה, לא לדבר על דברים שנאמרים על ידי חברי כנסת בצורה כזו.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: תעני לה לעניין.

נירה ראובני: אני לא יכולה לזכות את זה במענה.

עאידה תומא סלימאן: תעני לעניין.

חנין זועבי: אז אנחנו חוזרים.

חנין זועבי: אם את לא מתייחסת לטענה הזאת ברצינות אז אנחנו חוזרים.

חנין זועבי: אתם מתכוונים לא לתפוס - - - אתם יודעים, יש לכם מידע על ארגוני פשיעה.

חנין זועבי: ומה שאמרה סוהיר, יש לי עדויות גם, יש - - - ואת יודעת מה - - - בגלל הדיבור הזה אנחנו נחזור שכאשר אלה שמשתפים פעולה מוסרים לכם מידע אתם לוקחים את המידע הזה, אתם מעבירים לארגוני הפשע.

חנין זועבי: אתם מסכנים.

חנין זועבי: את יודעת מה?

חנין זועבי: לא הפושעים, אתם מסכנים את חיי - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת עכשיו - - -

נירה ראובני: המשטרה פועלת - - -

חנין זועבי: את תכנסו לדברים שלנו.

חנין זועבי: הזיות על - - -

נירה ראובני: המשטרה לא פועלת מתוך כוונה לא למגר את הפשיעה - - -

חנין זועבי: יש גופות, לא הזיות.

נירה ראובני: גברתי, אני התכוונתי לומר שלא יכול להיות שהמשטרה פועלת עם ארגונים מסוימים מתוך מטרה לא למגר את הפשיעה.

נירה ראובני: זה לא מה שעומד בפני - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהטענה הזו נשמעה והושמעה וגם אני הצבעתי עליה.

עאידה תומא סלימאן: ואת יודעת טוב מאוד, אני לא מדברת על ממסד המשטרה אבל את יודעת טוב מאוד שהיו מקרים שבהם שוטרים הוגשו נגדם כתבי אישום או נחקרו על קשיים כאלה או אחרים.

עאידה תומא סלימאן: זה לפחות אנחנו יודעים ופורסם, זה פורסם בעיתונות כבר.

עאידה תומא סלימאן: אז בואי נתייחס באופן ענייני.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה שהדיון הזה ילך לכיוונים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה תשובות, אני רוצה תשובות שקשורות גם לירא שעדיין נמצאת בסכנה, שאומרת בצורה הכי ברורה שהיא הצביעה על האדם שהיא חושבת שהוא עשה את זה והוא עד היום הזה מסתובב חופשי.

עאידה תומא סלימאן: ואני יכולה לתת דוגמאות רבות.

עאידה תומא סלימאן: איך זה תורם להרגשת הביטחון, סופר על הבנאדם ששיתף פעולה, לא רק שיתף פעולה, עשה את העבודה שהמשטרה הייתה צריכה, לכד את השודד.

נירה ראובני: הרבה פעמים בודקים בנושא הזה של מה שנדמה באמת לאזרחים, הם פונים אלינו, גם מגישים תלונות וגם פונים אחר כך בפקסים ובמכתבים ואומרים, אמרתי, הצבעתי.

נירה ראובני: הרבה פעמים מה שנראה לאזרח או לקהילה בקשר לזהות ודאית של מבצע עבירה זה כמובן שנבדק אבל לא תמיד זה נכון, לא תמיד זה מדויק, לא תמיד זה מספיק להגיש כתב אישום.

נירה ראובני: אבל הכל נבדק, הכל נחקר.

נירה ראובני: ומי יותר מהמשטרה לא רוצה לשים את מבצע הפשע מאחורי סורג ובריח.

נירה ראובני: האינטרס פה הוא משותף, האינטרס פה הוא חשוב גם לנו.

נירה ראובני: רק אתמול, יש מקרה, אני לא אכנס פה לפרטים, זה עדיין בחקירה, אישה במסוכנות מאוד גבוהה שהבעל היה בדרכו אליה מעיר אחת לעיר אחרת תוך איומי רצח.

נירה ראובני: האישה הגישה תלונה במשטרה עם תינוקת בת שנה וחצי, מסרבת לגשת למקלט.

נירה ראובני: כל תחנונינו שתהיה במקלט או בשמירה בהגנה עד אשר הוא ייעצר עלו בתוהו.

נירה ראובני: היא לא מוכנה.

נירה ראובני: אז אנחנו לא נפקיר אותה.

נירה ראובני: יושב שם שומר, ניידת יושבת ושומרת על האישה הזאת מאתמול בתשע בערב.

נירה ראובני: עד עכשיו, עד שהוא יאותר.

נירה ראובני: המשטרה דואגת.

נירה ראובני: זה לא רק שאנחנו שולחים למקלט ואם היא לא רוצה יורדת מאיתנו האחריות ואנחנו אומרים היא לגורלה.

נירה ראובני: אנחנו עושים כל מה שאנחנו רק יכולים כדי באמת לדאוג לנושא הזה של המסוכנות של הנשים.

נירה ראובני: זהו לנושא הזה.

נירה ראובני: אני רוצה להשאיר זמן ללי להתייחס קונקרטית לנושא הדיון.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, לי.

לי פרל: אני רק אוסיף על הדברים שנירה סיפרה.

לי פרל: המשטרה פועלת במגוון רחב של אפיקים כדי לשפר גם את איכות הטיפול המקצועי שניתן וגם את הגברת האמון.

לי פרל: שמענו כאן הרבה ביקורת על חוסר האמון.

לי פרל: אנחנו לא אדישים לחוסר האמון הזה, אנחנו מבינים אותה ופועלים בשנים האחרונות ביתר שאת כדי לחזק גם את אמון הציבור כדי ליצור שיתופי פעולה טובים יותר שיובילו גם לפענוחים וגם להגברת תחושת הביטחון.

לי פרל: בין הפרויקטים שאנחנו מרבים להזכיר אותם כי הם אפקטיביים מאוד והם מראים כבר תוצאות טובות זה שירותי עו"ס משטרה במגזר הערבי.

לי פרל: פריסה של יותר עובדים ממה שהיו בשנים הקודמות, משניים לשמונה בשנה האחרונה.

לי פרל: אנחנו רואים יותר שיתופי פעולה, רואים יותר פניות ויותר הגשת תלונות במגזר הערבי במקומות בתחנות שבהם הוצבו עו"ס משטרה מהמגזר הערבי.

לי פרל: יש דגש על גיוס של שוטרים מהמגזר הערבי.

לי פרל: מאות שוטרים.

לי פרל: 728 שוטרים רק בשנתיים האחרונות.

לי פרל: זה דבר שמביא להגברת האמון וזה דבר שמוביל ליותר שיתופי פעולה, ואי אפשר להתעלם מנתונים כאלה.

לי פרל: אולפן ערבית שפועל במכללה הלאומית לשוטרים.

לי פרל: 40 חוקרים שהוכשרו בחצי שנה האחרונה ליכולת לתקשר ולתשאל בשפה הערבית כדי גם להנגיש את השירותים של המשטרה וגם כדי לעבות את החומר הראייתי שאתה יכול לקבל בשפתו של המתלונן או מתלוננת שמוסרת את התלונה - - -

עאידה תומא סלימאן: לי.

לי פרל: כן גברתי.

עאידה תומא סלימאן: סליחה שאני קוטעת אותך.

עאידה תומא סלימאן: אבל את כל המשנה הזו, אני מצטערת, אני שמעתי אותה, אני יכולה לשמוע אותה מהשר והוא חוזר על זה ואני יודעת שזה קיים.

עאידה תומא סלימאן: השאלה המהותית שעומדת בפנינו ואני מצפה לשמוע עליה – קודם כל אני ביקשתי התייחסות לעדות שניתנה, אני ביקשתי גם שתתייחסו לעדויות שאנשים מדברים על מה עובר עליהם ואיך הם בעצמם הופכים למטרה כאשר הם פותחים את הפה.

עאידה תומא סלימאן: תעזבו אותי מהסיפורים על אלימות בתוך המשפחה, אני הקדשתי לזה מעל ומעבר ישיבות.

עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על נשים שהחיים שלהן הפכו לגיהינום בגלל הפשיעה המשתוללת ברחובות.

לי פרל: גברתי החיים שלהן הפכו לגיהינום לא בגלל משטרת ישראל - - -

עאידה תומא סלימאן: את שמעת אותי, זה תשובה לא במקום ואני - - -

לי פרל: דבר שני, העובדה - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, לא, עכשיו את תקשיבי לי.

לי פרל: גברתי, העובדה ששמעת את הדברים - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, את תקשיבי לי, אני מנהלת את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת ממך עכשיו להקשיב לי.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אמרתי, וזה לא תשובה במקום לענות לי שהחיים שלהן הפכו לגיהינום לא בגלל משטרת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אמרתי שהפכו בגלל משטרת ישראל אבל משטרת ישראל צריכה להגן עליהם.

עאידה תומא סלימאן: ומשטרת ישראל צריכה לאכוף את החוק נגד הפושעים המשתוללים ברחובות.

עאידה תומא סלימאן: ומשטרת ישראל צריכה להגן על מי שנותן לה עדות או נותן לה ראייה שתעזור לה.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מבקשת להתייחס לנושאים האלה.

לי פרל: בדיוק אני מתייחסת גברתי.

לי פרל: העובדה ששמעת את הדברים בעבר לא הופך אותם ללא נכונים או לא ראויים להיאמר.

לי פרל: הדברים האלה הם הדברים האפקטיביים שאנחנו עושים שמראים גם תוצאות.

לי פרל: אי אפשר להתווכח עם התוצאות האלה, אי אפשר להגיד אל תגידו לנו את הדברים כי אמרתם קודם.

לי פרל: אין כאן עניין של יצירתיות כל יום להמציא את עצמנו מחדש.

לי פרל: הטיפול הזה מוכח כיעיל.

לי פרל: אם אנחנו מקימים - - -

עאידה תומא סלימאן: איך יעיל?

לי פרל: סליחה, אם אנחנו מקימים שיתופי פעולה באמצעות המנהלת שהוקמה ואנחנו יוצרים קשרים, כמו שאמר כאן ראש המועצה, יוצרים קשרים שמחדדים את שיתופי הפעולה ומוצאים פתרונות בשטח, כל מקום לפי מה שמתאים לו, אז הדברים האלה נעשים.

לי פרל: אין כאן עצימת עיניים, אין כאן אדישות - - - שאנחנו מקיימים מחשבה איך להפוך את הראייה לראייה הוליסטית, להבין שלא מדובר רק בתוך המשפחה, להבין שהאיום נשקף גם מגורמי משפחה אחרים, גם מדודים, גם מבני דודים.

לי פרל: גם- - -

עאידה תומא סלימאן: שוב חזרנו לאלימות מגדרית.

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה למקד אותך.

לי פרל: כל הדיון הזה - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, זה נשים בצל הפשיעה.

עאידה תומא סלימאן: זה הרגשת האיום המתמדת.

עאידה תומא סלימאן: זה שהאוטו שלי נמצא מול הבית ומרססים לי אותו.

עאידה תומא סלימאן: זה שאני הולכת לחתונה ואני צריכה לשמוע את היריות ולפחד שאולי איזושהי ירייה תיכנס בי ואני יכולה להיות קורבן.

עאידה תומא סלימאן: זה שהילדים שלי מסתובבים בחוץ ואני לא בטוחה שהם יחזרו שלמים הביתה.

עאידה תומא סלימאן: אלה הדברים שאנחנו מדברים עליהם.

עאידה תומא סלימאן: ואני ניסיתי, אפילו כשהדוברים התייחסו לעניין של אלימות מגדרית אמרתי, זה לא רק, בואו נתמקד בסוג הדיון שקיים היום.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מבינה שבכל זאת אני ביקשתי לפני הדיון הזה במיוחד בעניין של ירא, אני ביקשתי התייחסות, אני מבקשת אם יש לכם תשובה או שאתם רוצים למסור אותה או שתמסרו - - -

לי פרל: גברתי התיק הזה נמצא עדיין בחקירה ואנחנו לא נתייחס לפרטים קונקרטיים ממנו.

עאידה תומא סלימאן: עדיין נמצא בחקירה.

לי פרל: בהחלט.

עאידה תומא סלימאן: אוקי.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: יהודית, רצית לדבר, וגם לינדה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

יהודית אילני: הפשיעה המאורגנת היא ממומנת ויש לה בנקים משלה, הצ'יינג'ים.

יהודית אילני: ולפני כשנה עבר חוק מיוחד והוקמה רשות שאמורה לפקח על הצ'יינג'ינג.

יהודית אילני: אני לא אומרת שכל - - -

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו משתתפים בדיונים על ביצוע החוק הזה.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

יהודית אילני: יש לצערי רק שלושה פקחים שמטפלים ב-25 תיקים בשנה.

יהודית אילני: זה איזשהו אבסורד אם לא סוגרים את ברז הכסף של ארגוני הפשע שום דבר לא יקרה.

יהודית אילני: הסוגיה הנוספת היא שיקום אסירים.

יהודית אילני: שיקום אסירים מצד אחד זה שב"ס מצד שני הרשות לשיקום האסיר, רש"א, בקהילה.

יהודית אילני: בפועל בשב"ס השיקום הוא לא דבר מובן מאליו אלא סוג של הטבה שמאפשרת לשב"ס לנהל שקט בכלא יותר מאשר לספק שיקום.

יהודית אילני: אבל אם לא משקמים אסירים צעירים הם חוזרים ישירות לארגוני הפשע.

יהודית אילני: רש"א בגלל שאין להם דיי תקציבים לא נמצאים בהרבה מאוד מקומות ואסיר צריך להגיש לעצמו תכנית שיקום על מנת לקבל שליש.

יהודית אילני: נכנסו לשוק הזה ארגונים פרטיים, עמותות, שעושות את זה תמורת כסף.

יהודית אילני: אז אם אני מקבל הלוואה מאותו צ'יינג' כדי להגיש תכנית שיקומית ואז על מנת להחזיר הוא שוב חוזר לפשע.

יהודית אילני: זאת אומרת, יש מעין קשר כזה בין הצ'יינג'ינג לבין תכניות שיקום פרטיות שהוא פשוט סוג של דבר שבעצם מזין - - -

עאידה תומא סלימאן: זה משהו חדש שאני שומעת, אני לא ידעתי על זה מקודם.

עאידה תומא סלימאן: האסיר בעצמו צריך להגיש את התכנית שיקום שלו כדי לקבל את השליש?

יהודית אילני: נכון.

יהודית אילני: אם יש רש"א הוא יכול לקבל את זה דרך רש"א.

יהודית אילני: בהרבה מאוד מקומות לא קיים רש"א או רש"א בחצי משרה ואין די זמן להכין תכנית שיקום לכל האסירים מאותו יישוב.

יהודית אילני: ואז מה שקורה זה שיש עמותות פרטיות שנכנסו לתחום, הן עושות את זה תמורת כסף.

יהודית אילני: לאסיר עני אין כסף, הוא לוקח הלוואה.

יהודית אילני: ממי, מאותו ארגון פשע שאליו הוא היה שייך קודם.

יהודית אילני: ובעצם כתוצאה מזה נוצרת מעין תלות שהיא עוד לפני שהאסיר יצא מהכלא הוא שוב תלוי בארגון הפשע.

יהודית אילני: ומהר צריך לסגור את שני הברזים האלה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאחד מהדברים שאנחנו מנסים גם, ואני לא יודעת עד כמה הציבור מודע לזה, שאנחנו מנסים לעקוב אחריהם ולאכוף או לנסות לראות איך האכיפה מתבצעת זה כל מיני כיווני פעולה כמו משרדי או מקומות הצ'יינג', מה שנקרא גם השוק האפור בהרבה מקרים שגורם לאנשים להיות מאוימים דרך הארגונים האלה או מכניס אותם.

עאידה תומא סלימאן: נותנים הלוואה כדי לגרור את האנשים לתוך ארגוני הפשע האלה.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני אומרת שכאשר האלימות מפסיקה להיות האלימות הרגילה שאנחנו מכירות והופכת לפשיעה ופשיעה מאורגנת התפקיד של האזרח היחיד או החברה הופכת למשהו משני.

עאידה תומא סלימאן: כי צריך כלים וארגז כלים שונה לגמרי לטפל בבעיה הזו.

עאידה תומא סלימאן: לינדה ח'ואלד, עמותת נשים נגד אלימות.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: המרכז שלנו מרכז סיוע לנפגעות תקיפה מינית ואלימות.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: אנחנו בשלוש השנים האחרונות, כמעט מ-2016, אנחנו מקבלות דיווחים ופניות לנשים מהחברה הערבית שמדברות על הפחד שלהן מרצח, מכל הנושא של הנשק שמסתובב בסביבה הקרובה שלהן, בבית, בבית ההורים, בבית של הבן זוג, אם זה נשק חוקי או אם זה נשק מהמשרה, מהעבודה, אם זה בשב"ס, אם זה בצה"ל, משטרה, מישהו שעובד בשמירה.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: או בחלק השני שהוא לא חוקי שזה זורם משם, מה שדיברה הנא, זה אנחנו ממש רואות ואנחנו עוקבות ואנחנו שומעות את זה מהפונות.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: הן נמצאות בסכנת חיים לפעמים מאוד גדולה.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: הן ממש מפחדות לחשוף, מפחדות אפילו לפנות לגורמי סיוע, ללשכות הרווחה, מפחדות אפילו לצאת למקלטים.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: כי בשבילן המקלט הוא לא המקום שאפשר לחיות בו את החיים שלהן.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: אז אני חושבת שממש חשוב לציין תכניות ממש מיוחדות לנשים שחיות במשפחות פשע.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: מה שהן רוצות מאיתנו שהן פונות למרכז סיוע שהן רוצות לברוח לחו"ל.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: הן נותנות את האופציה הזאת לברוח לחו"ל.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: לנו כארגון פמיניסטי, כעמותות, כפעילות אין את האפשרות הזאת.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: אני חושבת שיש חשיבות מאוד להיות יותר יצירתיים, לתת את המענה לקבוצה הזאת.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: חשוב לי גם לציין ש-86% מהפונות של המרכז סיוע הן לא פונות למשטרה כי נכון שהן לא מאמינות, ואני עדה, לתהליך שהן ממש חוות בתהליך הפלילי.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: אני אומרת את זה לנירה ולי, אני מ-15' מלווה נפגעות ואני רכזת פרויקט ליווי בהליך הפלילי שאנחנו גם מלוות במשטרה, בפרקליטות ובבתי משפט.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: אני מדברת על קשיים של הנפגעות.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: בחברה הערבית כמעט 15 שנה ושום דבר לא משתנה.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: לפני חודש אני ליוויתי, ואנחנו קיבלנו פניה של נפגעת שהייתה בספריה, עורכת דין שהייתה קוראת בספרייה בצפון באיזה מקום בארץ שהיא הוטרדה מינית.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: החוקר אמר לה, את באה לספריה בשמלה קצרה?

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: ככה אמר לה החוקר.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: זה ממש חשוב לי לציין את זה.

לינדה ח'ואלד אבו אלחוף: כשמגיעים לבית משפט ואין תרגום מקצועי - - -

עאידה תומא סלימאן: לינדה, אנחנו לא ניכנס לזה עכשיו, אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מכירות את הבעייתיות הזו ואנחנו מטפלות בה אבל בואי נתמקד בדיון.

עאידה תומא סלימאן: אני חושב שהעלית נקודה מאוד חשובה בתחילת דברייך שכמו שלמדתי משהו מהדברים שאמרה יהודית, הארת את עיניי לאוכלוסייה שאנחנו היום בעצם היינו צריכות לדבר עליה מתחילת הדיון הזה, זה הנשים שנמצאות בתוך מעגל המשפחות או ארגוני הפשע האלה, שנשואות לגברים שהם בתוך מעגל הפשיעה, שהן בעצמן מאוימות.

עאידה תומא סלימאן: ואני חייבת להגיד שהיו מקרים של אלימות ופשיעה מאוד קשה נגד צעירות שכנראה מתוך ההיכרות שלהן עם בחורים או צעירים הן עלו על מידע או הזדמן להן להיות עדות לדברים שקרו מולן וחלק מהפשיעה נגדן זה להשתיק אותן בעניין העדויות שהן ראו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהנשים בתוך הארגונים האלה לא כחלק מהפשיעה אלא כבהיותן בנות זוג של גברים מעורבים בפשיעה הן נמצאות בסכנה מאוד גבוהה.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת, עם כל המעורבות שלי, עכשיו הדברים שלך הדליקו לי אור אדום ואני חושבת שצריכים גם במשטרה להקדיש לזה תשומת לב מיוחדת.

עאידה תומא סלימאן: כי הנשים האלה לא רק שהן נמצאות בסכנה, הן מחפשות דרך לצאת, הן צריכות הרבה ביטחון כדי לצאת אבל ברגע שהן יוצאות הן יכולות להיות ספקיות מידע מאוד חשוב.

עאידה תומא סלימאן: אני רק אסתפק בזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה קודם כל שוב להודות לחבר הכנסת איימן עודה שהצטרך לצאת לעוד דיון בוועדת הכלכלה במסגרת היום הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להודות לכלל חברי הכנסת שהגיעו לדיון ושעובדים יומם ולילה, זאת הזדמנות שהציבור ידע שאנחנו, ואני חושבת שאתם בטח התרשמתם, אנחנו עוקבים אחרי הנושא הזה באופן מתמיד, אנחנו מנסים להעלות אותו בכלים הפרלמנטאריים שעומדים בפנינו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמטרה שלנו בסופו של דבר היא לנסות לשפר את המציאות המאוד קשה שנמצאת בעניין הפשיעה באוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: ההקדשה של הדיון הזה הייתה באמת לגלות צדדים חשוכים מהשפעת הפשיעה על חיי היום יום של הנשים.

עאידה תומא סלימאן: אני בסיורים שלי ובביקורים שלי ברחבי הארץ שמעתי עדויות מאוד קשות.

עאידה תומא סלימאן: שמעתי מנשים שהן לא נמצאות בשום סטטיסטיקה, וטוב שהן לא נמצאות בשום סטטיסטיקה, הן לא היו קורבנות של אלימות בעצמן, הן לא היו קורבנות של פשיעה, אבל הן חוות את ההדף של הפשיעה.

עאידה תומא סלימאן: הן בעצמן מרגישות מה זה לחיות באווירה לא בטוחה והן חסרות ביטחון ואני חושבת שהגיע הזמן לטפח את הרגשת הביטחון של האזרחים והאזרחיות הערביות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו אולי חוות את זה כנשים בצורה אחרת אבל אנחנו גם יכולות להיות סוכן דיי רציני בשינוי.

עאידה תומא סלימאן: ואני מנצלת את השולחן הזה כדי לקרוא לכלל הנשים הערביות ולהגיד: השתיקה שלנו מאוד רועמת.

עאידה תומא סלימאן: כשאני מגיעה לכל הפגנה או לכל מקום שאנחנו רוצים למחות נגד הפשע והפשעים שמשתוללים והפשיעה המשתוללת חסרות לי הנשים במקום הזה.

עאידה תומא סלימאן: חסרות לי הנשים כי אני יודעת שאנחנו יכולות להיות מנוטרלות מחשבונות של קשרים כאלה או אחרים ואנחנו יכולות לצאת למאבק ובאמת לעמוד איתנות מול הגל הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת גם כן, ואמרתי את זה מקודם, אנחנו לא מדברים על אלימות רגילה, על קטטה פה וקטטה שם ואיזשהו ריב בין שתי משפחות על חלקת אדמה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר מדברות על פשיעה מאורגנת, אנחנו מדברות על השתלטות עוינת על קרקעות, אנחנו מדברים על משפחות שאני בטוחה שאם נסגור את המיקרופונים עכשיו כולכם תשננו את השמות של האנשים המעורבים בפשיעה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת דבר אחד – במקרים כאלה זה תפקידן של רשויות החוק.

עאידה תומא סלימאן: וכן נמשיך לדרוש את זכותנו כאזרחיות במדינת ישראל לקבל את הביטחון שלנו.

עאידה תומא סלימאן: זכותנו.

עאידה תומא סלימאן: וחובתה של מדינת ישראל כן לספק לנו את הביטחון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת דבר אחד.

עאידה תומא סלימאן: למשטרת ישראל יש הרבה הצלחות רשומות על שמה במיגור תופעת הפשיעה בחברה הישראלית באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: כולנו יודעים מה, אפשר לתת דוגמאות של נתניה, של נהריה, של חדרה, אפשר לתת.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שבעוד שנה נשב וניתן דוגמה של נצרת, של שפרעם, של מראר, של איעבלין, של כפר קאסם, של אום אל פאחם.

עאידה תומא סלימאן: זה שלמשל יש הגשת כתבי אישום ב-1% ממקרי הירי באום אל פאחם זה אומר דרשני.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שענישה מחמירה דרושה.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו רוצים את זה.

עאידה תומא סלימאן: ואני רוצה להזהיר שוב מהיד הקלה על ההדק, מההתרחבות וההקלות שניתנות גם לנשק חוקי כי בסופו של דבר הנשק הזה יכול לזלוג ולהפוך לבלתי חוקי ואנחנו דורשות מיידית איסוף כל הנשק הבלתי חוקי הנמצא בחברה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: וברגע שנראה, אנחנו, ואני לוקחת על עצמי להגיד, אנחנו כי מנהיגות בחברה הערבית כבר מעל לשבע, שמונה, תשע שנים מבקשים לאסוף את הנשק, מבקשים להכות ביד קשה על ארגוני הפשיעה, מבקשים תכניות ברורות.

עאידה תומא סלימאן: ותאמינו לי, תאמינו לי, אנחנו לא נחסוך ממה שקוראים לו שיתוף פעולה.

עאידה תומא סלימאן: אני שונאת את המילה, אני חושבת שלא דורשים את זה מאף אחד חוץ מאיתנו, אני לא רוצה להיות בשיתוף רק מצד אחד, אני רוצה באמת להיות שותפה למיגור תופעת הפשיעה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו צריכות לחפש שותפות ולא שיתופי פעולה, אלא שותפות אמיתית.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולם, אני נועלת את הישיבה כדי לפתוח את הישיבה הבאה.