ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1107, 2018-07-16 12:02

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: הצעה לסדר, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אדוני, אני קיימתי מספר פגישות גם עם ענת גואטה מהרשות לניירות ערך ואנחנו דנו כמה פעמים בהקמת בורסה.

מיקי לוי: לא יכול להיות שאת כל הנושא של הרגולציה והבעיות הקשות של הבורסה המרכזית, יבואו לכאן כדי שאנחנו נאכל את זה חודשים וכל פעם שצריך משהו וכאשר מקימים בורסה חדשה, הולכים להביא את זה לוועדת רפורמות.

מיקי לוי: אני הולך להיאבק על זה.

מיקי לוי: זה לא יקרה.

מיקי לוי: הנה, נמצא כאן חבר הכנסת ביטן והוא שומע אותי.

מיקי לוי: חבר'ה, יש גבול.

מיקי לוי: יש כאן אנשים שהתעסקו בבורסה שנים ומבינים עניין.

מיקי לוי: יש יושב ראש שמתעסק עם שנים.

מיקי לוי: אני קטונתי, אני פחות ממנו, אבל לא יכול להיות.

מיקי לוי: שיעבירו הקמת בורסה חדשה לוועדת הרפורמות.

מיקי לוי: אני הולך להיאבק על זה בוועדת הכנסת.

מיקי לוי: זה לא נראה לי, זה לא מקצועי אפילו, זה נותן לנו סטירת לחי.

מיקי לוי: זאת לא סטירת לחי ברמה האישית.

משה גפני: מבחינה מקצועית.

מיקי לוי: זה מבחינה מקצועית.

מיקי לוי: שם ידונו בזה אנשים שלא מבינים בעניין, שהם לא כלכלנים.

דוד ביטן: זאת לא החלטה של ועדת הכנסת.

דוד ביטן: זה האוצר רוצה להעביר את זה.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: עם כל הכבוד, איפה אתם, ממשלה?

מיקי לוי: אני כבר הוכחתי ש-60 אחוזים מההצבעות שלי הן לטובת העניין.

מיקי לוי: לא מעניין אותי קואליציה ואופוזיציה.

משה גפני: ברוב ההצבעות הוא מצביע עם הקואליציה.

דוד ביטן: אני יודע.

משה גפני: בוא נעשה סדר.

משה גפני: אני מבקש ממך, תבדוק היכן זה עומד.

משה גפני: אני אוציא מכתב לענת גואטה.

מיקי לוי: את לא ענת.

מיקי לוי: זה אוצר.

מיקי לוי: זה בוועדת הכנסת כבר.

משה גפני: זה עדיין בוועדת הכנסת?

מיקי לוי: כן.

משה גפני: זה חוק שעבר במליאה?

דוד ביטן: עבר קריאה ראשונה?

מיקי לוי: פטור מחובת הנחה.

משה גפני: אני אטפל בזה.

דוד ביטן: אנחנו אתך.

משה גפני: כולנו נהיה אתך בעניין הזה.

משה גפני: מיקי, אנחנו אתך, גם דוד ביטן, גם אני וגם אחרים.

משה גפני: זה באמת לא בסדר כל ההתנהלות הזאת.

משה גפני: אני מקבל את הדברים שלך גם מקצועית.

משה גפני: על סדר היום מכירת יתרות החזקות המדינה בבנק לאומי.

משה גפני: אני מקדם בברכה את החשב הכללי רוני חזקיהו שפנה אלי ואמר שהם מבקשים למכור את יתרת החזקות של המדינה בבנק לאומי.

משה גפני: רוני, אני מקדם אותך בברכה.

משה גפני: נדמה לי שאתה פעם ראשונה כאן בזמן שאני יושב ראש.

רוני חזקיהו: כן.

משה גפני: אל תיקח את הדברים כמות שהם.

משה גפני: אתה צריך לדעת שהחברים כאן עושים עבודה רצינית.

מיקי לוי: בדרך כלל אנחנו מגנים עליכם.

רוני חזקיהו: יש לי ניסיון בוועדת הכספים בתפקידי הקודם.

רוני חזקיהו: יש לנו היסטוריה.

משה גפני: אנחנו מקדמים אותך בברכה ואני מבקש ממך להציג את הבקשה.

רוני חזקיהו: על שולחן הוועדה מונחת בקשה של האוצר במסגרת האחריות שלו על מניות הבנקים.

דוד ביטן: תשאירו כמה מניות לוועדת הכספים כדי לדון בהן.

רוני חזקיהו: עברו 35 שנים מאז 1983, משבר מניות הבנק ולאחר המשבר הזה הולאמו מניות הבנקים למעט הבנק הבינלאומי, זה היה הבנק שלא ויסת מניות, ובמשך הזמן, עם השנים, נערך תהליך של הפרטה והמניות הוחזרו בחזרה לבעלות פרטית או לידי בנקים שהם ללא גרעין שליטה.

רוני חזקיהו: הגענו היום למצב שהזנב האחרון של מניות בנק לאומי מוצעים כאן למכירה לציבור הרחב כאשר כרגע נשארנו עם 88 מיליון מניות בערך שהן מהוות 5,83 אחוזים מהון המניות של הבנק.

רוני חזקיהו: זה לא אחוז שמהווה איזשהו גרעין שליטה והוא לא נמכר כגרעין שליטה.

רוני חזקיהו: זו הפכה להיות השקעה פיננסית וכהשקעה פיננסית אנחנו רוצים לבחון את האפשרות למכור אותה.

רוני חזקיהו: פניות כאלו נעשו גם בעבר ונמכרו חלקים.

רוני חזקיהו: הפרוצדורה היא כזו שאנחנו מבקשים פרק זמן של שנה.

רוני חזקיהו: הסיבה שזאת שנה, כי אתם יודעים, בורסה היא דבר שבנוי משמועות ומספקולציות ובשביל לנטרל את העניין של קביעת ניחוש מועד המכירה, אנחנו רוצים זאת.

משה גפני: שנה זה זמן ארוך.

משה גפני: למה צריך שנה?

משה גפני: אי אפשר פחות?

רוני חזקיהו: אני לא חושב שזזה מזיק.

משה גפני: אנחנו נותנים לכם סמכות שיש לנו ואנחנו פשוט מתעלמים מהעניין הזה.

משה גפני: כשאתם תמכרו את זה, אתם תבואו אלינו לישיבה סגורה?

רוני חזקיהו: בעבר נתתם סמכות כזו, ב-2014, לשנה, ולא הסתייע הדבר מסיבות שונות.

משה גפני: ב-2014 אני לא הייתי היושב ראש.

רוני חזקיהו: פרק הזמן הארוך מהווה רק אפשרות אחת, הוא מאפשר הגיע למחיר האופטימלי ובלי לעשות רעשים בבורסה.

רוני חזקיהו: ככל שהזמן יותר קצר, זה מגביל אותנו להגיע לאופטימום.

משה גפני: אתם תבואו לכאן לפני שתמכרו?

רוני חזקיהו: אנחנו מבקשים לתת לנו למכור את זה בלי לבוא לכאן כי אנחנו בסך הכול עושים מכרז, מביאים את הסכום הגבוה ביותר ומנסים למצוא את העיתוי בו המניה נמצאת קרוב לשיא שלה.

רוני חזקיהו: המניה היום הגיעה למצב של 100 אחוזים מההון.

איתן ברושי: כמה כסף המדינה תקבל מהמכירה?

רוני חזקיהו: קרוב לשני מיליארד.

איתן ברושי: למה נועד הכסף?

רוני חזקיהו: להוריד חובות.

מרים רובינו: אתה זוכר את זכויות העובדים?

איתן ברושי: זו החלטה מותנית?

רוני חזקיהו: זה החוק.

איתן ברושי: אתה אומר שהמדינה אמורה לקבל כשני מיליארד שקלים, סדר גודל.

איתן ברושי: מי קבע שזה רק להקטנת החוב?

רוני חזקיהו: ככה זה.

רוני חזקיהו: כל כספי הפרטה כאלה ואחרים שהיו או שיהיו בעתיד, הולכים לזה.

דוד ביטן: אבל אין בעיה.

דוד ביטן: יוצרים חוב חדש.

רוני חזקיהו: זה לטובת הורדת חוב.

רוני חזקיהו: כתוצאה מהורדת החוב נחסכת ריבית וכתוצאה מכך שנחסכת ריבית, זה כן הולך להוצאה.

דוד ביטן: אבל יוצרים חוב חדש ומורידים.

רוני חזקיהו: צריך ליצור חוב חדש.

רוני חזקיהו: צריך להגדיל את צמיחת המשק.

מיקי לוי: אני רוצה להרגיע אותך ברושי.

מיקי לוי: ככל שהחוב יותר גדול, אתה משלם יותר ריבית ובסוף יהיה לך כסף להוציא.

מיקי לוי: הריבית משולמת שנה בשנה.

מיקי לוי: אי אפשר למחזר אותה.

דוד ביטן: אם אתה רוצה שהוא ירד ממך תאמר לו שתשקלו להוריד את החוב של הקיבוצים.

איתן ברושי: כבר הורידו.

דוד ביטן: אחרת הוא לא ירד ממך.

איתן ברושי: עכשיו צריך להוריד את החוב של ראשון.

מיקי לוי: אני מאוד מכבד אותך, גם דיברנו כמה וכמה פעמים רוני.

מיקי לוי: תגיד בצורה ברורה שהמכירה, הכסף ילך להחזר החוב ולא לשום דבר אחר.

רוני חזקיהו: אני אומר בצורה הכי ברורה.

מיקי לוי: האם החוב עדיין עומד על כ-700 מיליארד שקלים?

מיקי לוי: 702 מיליארד?

רוני חזקיהו: החוב הכללי, כן.

רוני חזקיהו: 700 ומשהו.

מיקי לוי: היה 702.

דוד ביטן: החוב בקופה של לפיד כשר אוצר.

מיקי לוי: אל תדאג.

מיקי לוי: ירד.

דוד ביטן: אנחנו הורדנו.

דוד ביטן: אתם הוספתם.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: ירד.

מיקי לוי: אני שולט במספרים.

דוד ביטן: גם אני שולט.

מיקי לוי: עזוב, אתה שולט במשהו אחר.

מיקי לוי: דבר נוסף, רוני.

מיקי לוי: המניה ירדה בחמישה אחוזים.

רוני חזקיהו: ממתי?

מיקי לוי: לפני שבוע וחצי.

רוני חזקיהו: כי מישהו הדליף לעיתונות שאנחנו באים אליכם ומבקשים למכור.

רוני חזקיהו: אלה הציפיות.

מיקי לוי: כמו שאמר היושב ראש, השאלה היא האם טווח ארוך – ואני שואל אתכם כבעלי מקצוע – ייתן למניה לצלול או לעלות או לייצב אותה?

מיקי לוי: לפחות שייצב אותה כדי שהמדינה לא תפסיד.

רוני חזקיהו: אנחנו רוצים את הזמן הארוך כד כדי שלא יהיה לחץ ציבורי על המניה לכיוון למטה כי ברגע שאתה מצמצם את לוחות הזמנים כולם מחכים.

רוני חזקיהו: יש שישה אחוזים מניות שהולכות להימכר, בינתיים אף אחד לא קונה והמחיר עולה.

איתן ברושי: אתם רוצים בהפתעה.

רוני חזקיהו: אנחנו רוצים לאפשר לנו שנה.

איתן ברושי: עד שנה.

רוני חזקיהו: עד שנה.

רוני חזקיהו: ככל הנראה לא נשתמש בכל השנה.

רוני חזקיהו: לדעתנו המחיר הגיע לרמה שזה הון הבנק, שזה 100 אחוזים מהון הבנק, הפועלים נסחר בפחות, דיסקונט נסחר בעוד פחות, איגוד נסחר בעוד פחות, מזרחי באחד-אחד מההון.

רוני חזקיהו: מאז 2013-2014 זה נסחר ב-60 אחוזים מההון והיום זה 100 אחוזים מההון.

רוני חזקיהו: יש עסקה לא רעה.

רוני חזקיהו: באנו אליכם כי אנחנו חושבים שיש כאן את ההזדמנות אבל אנחנו לא רוצים לכבול את עצמנו לסוחרי שוק שינסו לנצל את זה.

רוני חזקיהו: אנחנו רוצים שהכסף יגיע למדינה.

משה גפני: אמרת קודם על כמה עומד החוב?

מיקי לוי: בערך 702 מיליארד שקלים.

רוני חזקיהו: 750 מיליארד שקלים.

קריאה: בערך 60 אחוזים מהתוצר.

מיקי לוי: 62.25.

קריאה: ירד.

רוני חזקיהו: 60.9. ירד.

איתן ברושי: את המדינה הקימו בתנאים יותר קשים.

משה גפני: אתה מכיר איך קמה המדינה ואתה יודע כמה חוב היה.

משה גפני: אני רוצה לשמוע רק את המספר.

משה גפני: יש כאן חברים שקולטים מהר אבל אני קולט לאט.

משה גפני: אם אפשר לומר כמה חוב יש למדינה והאם בשנים האחרונות זה עלה או ירד או נשאר אותו הדבר.

רוני חזקיהו: החוב של המדינה גדל כל הזמן אבל הוא גדל נומינלית.

רוני חזקיהו: כלומר, יש את העניין של התוצר.

רוני חזקיהו: באופן כללי אנחנו ביחידת ניהול החוב – נמצא כאן גיל - - -

דוד ביטן: אבל לאחרונה הוא ירד.

דוד ביטן: הוא לא ירד לאחרונה?

רוני חזקיהו: לא.

רוני חזקיהו: נומינלית הוא לא יורד כי אתה כל הזמן נמצא בגירעון.

רוני חזקיהו: אנחנו מאשרים גירעון.

רוני חזקיהו: למשל אושר גירעון של 2,9, גמרנו בגירעון של שני אחוזים.

רוני חזקיהו: ברגע שאתה כל הזמן בגירעון, זאת אומרת שאתה צריך - - -

דוד ביטן: אבל היו הכנסות גדולות שחלק הלך לסגירת חובות.

איתן ברושי: הנומרטור חל רק על גפני.

איתן ברושי: כחלון יכול לעשות מה שהוא רוצה.

משה גפני: הוא לא דיבר על הנומרטור.

איתן ברושי: אני מדבר.

רוני חזקיהו: ב-2017 היו הכנסות גדולות.

רוני חזקיהו: כמו שאמרת, שנת 2017 מבחינת גביית מסים נבעה מנושא של אקזיטים מסוימים בתחום הסטרט-אפ שהמוביל ביניהם היה מובילאיי וממבצע שנעשה ברשות המסים לגביית מסים ודיבידנד.

משה גפני: היה הרבה כסף.

רוני חזקיהו: הכסף הזה הלך להורדת חוב.

רוני חזקיהו: החוב יורד.

משה גפני: לא לגמרי לסגירת חוב.

רוני חזקיהו: לא לגמרי.

משה גפני: בא לכאן כסף משם כדי להשאיר דברים אחרים.

מרים רובינו: רגע.

מרים רובינו: אבל יש כאן זכויות עובדים.

משה גפני: אני אתן לך אבל את אפילו לא נרשמת.

רוני חזקיהו: מאחר והגירעון היה לפחות בסביבות 2 אחוזים והצמיחה הייתה בסביבות 3.5-4 אחוזים, תלוי מתי, באופן כללי החוב-תוצר יורד ואכן החוב-תוצר ירד.

משה גפני: אני רוצה תשובה מדויקת.

משה גפני: החוב עומד היום על?

רוני חזקיהו: על כ-750 מיליארד.

משה גפני: יש בשנים האחרונות עלייה בחוב או ירידה או נשאר אותו הדבר?

רוני חזקיהו: החוב הנומינלי עולה.

רוני חזקיהו: החוב פר תוצר יורד.

משה גפני: כמה ירד?

רוני חזקיהו: פר תוצר הגיע היום ל-60.9 כאשר בשנת 2002 היינו בסביבות 100 אחוזים חוב תוצר.

משה גפני: זה נכון.

רוני חזקיהו: בעקבות המשבר העולמי, הרבה מדינות עלו ל-100 אחוזים והיו הרבה פחות ואנחנו שלא סבלנו מהמשבר, ירדנו.

דוד ביטן: כל הכבוד לביבי.

דוד ביטן: התקופה היחידה שהיה בלגן היא עת לפיד היה שר האוצר.

מיקי לוי: התקופה הקשה בה היה בלגן הייתה עת ביבי נתניהו היה שר אוצר, ב-2003.

מיקי לוי: אני מדבר מספרים.

איתן ברושי: שאלה.

איתן ברושי: רוני, מי מנהל את המכרז?

איתן ברושי: האם יש מגבלות על מי יכול להשתתף במכרז כזה?

רוני חזקיהו: כן, בוודאי.

איתן ברושי: יכול לבוא מישהו מקטאר למשל?

רוני חזקיהו: כדי לבצע את זה, החשב הכללי הוסמך לזה והחשב הכללי הוא גם יושב של מ.י.

רוני חזקיהו: נכסים שהיא בעצם מפריטה את המניות והוא משמש יועץ לשר האוצר בעניין הזה.

רוני חזקיהו: משהתקבלה ההחלטה, צריך לקבל היתר מבנק ישראל לעניין הזה.

איתן ברושי: אתה עומד בראש ועדת מכרזים?

רוני חזקיהו: החשב הכללי או מי מטעמו.

איתן ברושי: נגיד שזה אתה.

איתן ברושי: כשיוצא המכרז, הרי הוא מכרז שכל העולם יודע עליו.

איתן ברושי: מה תנאי הסף?

רוני חזקיהו: אני לא כל כך מעניין את העולם.

איתן ברושי: מי אמר לך?

איתן ברושי: מה הם תנאי הסף?

רוני חזקיהו: יש מגבלות לגבי משתתפים.

איתן ברושי: אני שואל מה תנאי הסף הבסיסיים למכרז כזה.

איתן ברושי: הרי יש חברות כמו אל על וצים, הרי המדינה הזאת הפריטה את עצמה לדעת כבר מזמן וכל מה שזז, מפריטים אותו וטוב שעוד לא הפריטו את צה"ל למרות שכבר התחילו.

איתן ברושי: אני שואל אותך האם אנחנו מאבדים כאן איזו שליטה.

רוני חזקיהו: לא, לא מאבדים שום שליטה כי לא מדובר בשליטה.

איתן ברושי: לא גרעין שליטה.

איתן ברושי: התכוונתי בכלל לשליטה.

רוני חזקיהו: לא, לא מדובר בשליטה.

רוני חזקיהו: גם מי שקונה, מפזר את זה.

רוני חזקיהו: לשם כך אנחנו צריכים את היתר בנק ישראל כי הוא חייב לפזר את זה.

איתן ברושי: מי מנחה אתכם?

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, למדינה הייתה יכולת בין היתר ללכת למהלכים גדולים גם בזכות חלקה בבנקים.

איתן ברושי: זה מה שאני יודע.

איתן ברושי: למדינה הייתה יכולת בין היתר כי הייתה לה גם השפעה על הבנקים.

איתן ברושי: למה עד עכשיו היינו בבנק לאומי?

רוני חזקיהו: כי היה משבר מניות ב-1983 וכתוצאה מכך המדינה הלאימה את הבנקים כדי להציל אותם.

איתן ברושי: ועכשיו גמרנו להציל, אז אפשר לצאת מהכול?

רוני חזקיהו: לא.

רוני חזקיהו: מאז - - -

איתן ברושי: מה הריצה הזאת החוצה?

איתן ברושי: אני לא נגד אבל תסביר לי מה האינטרס כאן.

קריאה: זו ריצה של 25 שנים.

רוני חזקיהו: קודם כל, עברו 35 שנים.

איתן ברושי: אז נגמרו המשימות?

רוני חזקיהו: אלה לא היו משימות.

איתן ברושי: נגמרה הסיבה?

רוני חזקיהו: הייתה החלטה שהמדינה לא מנהלת בנקים והיא צריכה להחזיר אותם לשוק הפרטי.

רוני חזקיהו: זה נקרא תהליך הפרטה.

איתן ברושי: יש הבדל בין לנהל לבין להיות שותף.

איתן ברושי: אתה יוצא טוטאלית?

רוני חזקיהו: לגמרי.

איתן ברושי: וזה הבנק האחרון?

רוני חזקיהו: אלה חמשת האחוזים האחרונים בבנק האחרון.

איתן ברושי: זה סוף התהליך.

רוני חזקיהו: סוף התהליך.

איתן ברושי: כשעשיתם בנקים קודמים, הייתה מי יכול להשתתף במכרז כזה?

רוני חזקיהו: יש מגבלות למכרז.

איתן ברושי: מי קובע את המגבלות?

רוני חזקיהו: יש מגבלות שנובעות מחוק בנק ישראל לגבי החזקה.

איתן ברושי: אפשר לקבל אותן?

רוני חזקיהו: רגע.

רוני חזקיהו: אתה שואל.

רוני חזקיהו: יש מגבלות שנובעות מחוק בנק ישראל, פקודת הבנקאית, לגבי החזקה בבנקים.

רוני חזקיהו: ולכן החזקת מניות בנקים מוגבלת למי יכול להחזיק.

רוני חזקיהו: זה הולך לבורסה ולא למקום אחר.

רוני חזקיהו: זה נסחר שם ונמכר בתוך זה כי אלה מניות סחירות.

רוני חזקיהו: פלוס מגבלות נוספות.

איתן ברושי: יש גם מגבלות ביטחון?

רוני חזקיהו: אל תדאג, זה לא יגיע לשום מקום.

איתן ברושי: אני שואל.

רוני חזקיהו: ואני עונה.

איתן ברושי: אני לא הייתי בוועדת כספים עד שהגעתי לכנסת ועכשיו מבחינתי זו פעם ראשונה שמתקיים דיון כזה.

איתן ברושי: מתקבלת כאן החלטה בעלת חשיבות.

איתן ברושי: אנחנו הולכים לאשר ואני שואל אם יש כאן דברים שתלויים בנו?

איתן ברושי: יש פה כללים?

איתן ברושי: הרבה מאוד החלטות, גם בממשלה, מתקבלות בקלות דעת.

איתן ברושי: גם ממשלת ישראל, תראה כמה החלטות לא מתבצעות או מתבצעות עקום כי הכול מתנהל בכאילו.

איתן ברושי: עכשיו מתעסקים שם בחוקים הזויים, הכול בכאילו.

איתן ברושי: מה נדרש מאתנו?

איתן ברושי: בדרך כלל לא רגילים לקחת אחריות אישית כאן על שום דבר.

איתן ברושי: בדרך כלל פקידי האוצר עוברים לתפקיד הבא.

איתן ברושי: אני שואל, אנחנו מאשרים, מה כולל האישור הזה?

רוני חזקיהו: הסברתי לך.

רוני חזקיהו: מה שכולל האישור הזה - - -

איתן ברושי: אני לא רואה את זה בנייר.

רוני חזקיהו: אתה לא מקשיב לי.

רוני חזקיהו: אפשר לומר שתי מילים ברצף?

רוני חזקיהו: המדינה מחזיקה – זה מופיע בנייר - 5,8 אחוזים מהמניות, הזנב האחרון של המניות הבנקים.

רוני חזקיהו: היא ה ולכת למכור אותן באופן חופשי במכרז תחת רגולציה קיימת.

רוני חזקיהו: הרגולציה הקיימת מונעת ממי שלא צריך להחזיק את המניות האלה להחזיק בהן.

איתן ברושי: אפשר לומר מי זה שלא צריך?

משה גפני: נו, איתן, אנחנו כבר נכנסים לרזולוציות.

משה גפני: הוא חשב טוב, אני סומך עליו.

איתן ברושי: אני יודע שהוא חשב טוב.

משה גפני: אני רק מבקש שיהיה פחות משנה.

משה גפני: שמונה חודשים, תשעה חודשים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תשתדלו.

משה גפני: אתם לא תצטרכו לבוא אלינו.

רוני חזקיהו: תן לנו עשרה חודשים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: עשרה חודשים.

משה גפני: העובדים.

מרים רובינו: יושבת ראש ארגון העובדים בלאומי.

מרים רובינו: רוני, לא שמעתי שאתה מדבר על הזכויות של העובדים בחלק שהמדינה עומדת למכור.

מרים רובינו: יש לנו הסכם מול האוצר של 10 אחוזים בהנחה של 25 אחוזים והייתי רוצה לשמוע את זה בקול רם.

מרים רובינו: גם הסיפור הזה של מכירת המניות במשך שנה, איך הוא משפיע עלינו.

מרים רובינו: בסופו של דבר גם אנחנו צריכים להתארגן.

משה גפני: כאן מתחיל להיות דבר רגיש.

משה גפני: כך אני סומך עליו והכל בסדר.

משה גפני: בכמה עובדים מדובר?

מרים רובינו: 8,500.

משה גפני: בבנק לאומי?

מרים רובינו: כן.

משה גפני: קודם שאני אבין.

משה גפני: עובדים הם נושא רגיש כאן.

משה גפני: הבנק לא משתנה.

משה גפני: מה שמשתנה זה שבחמישה אחוזים בערך - - -

מרים רובינו: אני אסביר.

משה גפני: את יודעת מה אני רוצה לשאול.

מרים רובינו: בוודאי.

משה גפני: לא כולם יודעים מה אני הולך לשאול אבל את יודעת.

מרים רובינו: נראה לי שהבנתי.

מרים רובינו: יש לנו הסכם עם המדינה שבכל מכירה של החזקות המדינה בבנק, העובדים מקבלים 10 אחוזים בהנחה של 25 אחוזים עם הלוואה לארבע שנים.

מרים רובינו: אלה היו הכללים לגבי כל הבנקים.

מרים רובינו: המניות הן חסומות לארבע שנים.

מרים רובינו: אני רוצה לדעת קודם כל שהאוצר זוכר את זה.

מרים רובינו: פעם שנייה, כאשר אנחנו מדברים על טווח של שנה, צריך לעשות את החלוקה הזאת בין העובדים ואנחנו צריכים לדעת איך אנחנו עושים את זה.

מיקי לוי: לפי דרישתו, שנה לא מתאימה לך.

מרים רובינו: שנה, זה נראה לי טורף.

משה גפני: זאת כבר לא שנה.

משה גפני: זה פחות.

מרים רובינו: אם אפשר לתת לנו לוח זמנים יותר קצר כדי שנתארגן לדבר הזה.

מרים רובינו: 8,000 עובדים, מי רוצה, מי לא רוצה, מי רוצה הלוואה, מי לא רוצה הלוואה.

מרים רובינו: אם תוכלו, בבקשה תתכנסו לאיזה לוח זמנים סביר.

משה גפני: החשב הכללי, תשובה.

רוני חזקיהו: כפי שציינו במכתב, יש התחייבות לעובדים שנובעת מההסכם המקורי.

רוני חזקיהו: אנחנו מתכוונים לעמוד בה גם כאן, בדיוק לפי מה שאמרת והמספרים שאמרת.

רוני חזקיהו: בהנחה של 25 אחוזים.

רוני חזקיהו: נשאר כרגע סכום של 7,9 מיליון מניות שיוקצו לעובדים בהנחה של 25 אחוזים.

משה גפני: יש כלל.

רוני חזקיהו: אנחנו עומדים בכלל הזה.

מרים רובינו: אבל מתי זה יקרה במהלך התקופה הזאת?

רוני חזקיהו: אנחנו לא יודעים מתי זה יקרה.

משה גפני: יכול להיות שבסוף לא ימכרו.

רוני חזקיהו: אתם יכולים להיערך לנושא הזה ויינתן לכם זמן כפי שניתן בפעמים הקודמות.

רוני חזקיהו: בפעמים הקודמות עמדתם בזה.

רוני חזקיהו: אני לא רואה שום סיבה אבל אם יש איזושהי בעיה, תאמרו לנו ונעזור לכם להתארגן לנושא.

משה גפני: על פי רוב משרד האוצר זוכר את מה שהוא צריך לזכור.

משה גפני: הוא לא זוכר את מה שהוא מסכם עם הוועדה, לא במקרה של החשב הכללי אלא במקרים אחרים.

מיקי לוי: אבל החשב הכללי אמר בצורה הכי ברורה.

משה גפני: ברורה לגמרי.

משה גפני: התייחסות קצרה.

משה גפני: אני לא הולך לקיים על זה דיון כלכלי.

משה גפני: החשב הכללי שכנע אותי וזה מה שהולכים לעשות.

אלי שני: אני משקיע פרטי בבורסה, בוגר טכניון בכלכלה וניהול.

אלי שני: אני ממליץ לא לאשר את המכירה בנזיד עדשים של מניות הבנק.

אלי שני: הבנק נסחר כיום בצורה משמעותית מתחת לערכו.

אלי שני: כפי שציין החשב הכללי היחס בין שווי השוק להון העצמי הוא אחד וזה למרות שהתשואה על ההון של הבנק היא 9 אחוזים כאשר 40 אחוזים מזה מחולק כדיבידנד בהשוואה ל-0.4 אחוז, תשואה של איגרת חוב של מדינת ישראל לטווח של 8.6 אחוזים.

אלי שני: כלומר, התשואה על ההון היא גבוהה בצורה משמעתית מהתשואה של איגרת החוב של מדינת ישראל, 9 לעומת 0.4.

אלי שני: כאשר ההון העצמי שווה לשווי שוק.

אלי שני: אחת הסיבות המרכזיות לזה היא בגלל מס רווחי הון.

אלי שני: הראיתי לכם כאן את הגרף.

משה גפני: אני לא הולך לקיים על זה דיון.

אלי שני: בסדר.

אלי שני: אני רק רוצה להראות לך את הגרף.

אלי שני: כשהעלו את מס רווחי הון, המניות של הבנק קרסו בעשרות אחוזים.

אלי שני: תפחית את מס רווחי הון, יהיה לך גידול של עשרות אחוזים במחיר מניית הבנק, מאות מיליוני שקלים לקופת האוצר וכסף שיכול ללכת לחינוך, לבריאות ולרווחה.

אלי שני: למה למכור בנזיד עדשים?

אלי שני: קודם כל תפחיתו את המס לא רק על מניות בנק לאומי אלא גם על מניות אחרות שהמדינה מחזיקה.

אלי שני: מהדבר הזה אפשר להשיג מיליארדי שקלים.

אלי שני: אתה רואה היום את המצב בבורסה.

אלי שני: אין מחזורים, ההכנסות שלכם קטנות מהדבר הזה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: עצה טובה.

אייל צור: אני חוקר חברות ממשלתיות ואני מבקש להפנות את תשומת לבם של חברי הוועדה וגם של אנשי משרד האוצר שנמצאים כאן לנושא של חברים נכסים מ.י.

אייל צור: שהוקמה עוד בשנת 1969 ומאז 1993 מחזיקה את מניות הבנקים בהסדר כי התפיסה הקיימת במדינות מתקדמות היא שמדינה אינה מחזיקה במישרין מניות של בנקים.

אייל צור: אני עשיתי מיפוי של חברות ממשלתיות, של 57 מתוך 100, וישבתי גם עם חבר הכנסת פורר וגם עם חבר הכנסת לוי בנושא הזה.

אייל צור: אני ועמיתיי בפורום אינם מוצאים הצדקה שהמדינה תמשיך לקיים את חברת נכסים מ.י.

אייל צור: ולכן המלצתי גם לפרק אותה.

אייל צור: אין שום סיבה שתהיה חברה ריקה הגם שאין בה אף עובד.

משה גפני: אתה לא אומר לא לאשר את זה.

אייל צור: במקביל אני מבקש מחברי הוועדה להביא לידיעת משרד האוצר.

רוני חזקיהו: אם לא יישאר כלום, תפרק.

מיקי לוי: הוא אומר שברגע שרוני יוציא למכירה את מניות בנק לאומי כפי שהם עושים, יפרק את נכסים מ.י.

אייל צור: אין סיבה להשאיר את החברה הזאת.

משה גפני: החשב הכללי, תשובה.

מיקי לוי: אני מבטיח לך שזה לא יקרה.

משה גפני: אחרי שתמכרו את בנק לאומי, את מה שנשאר, מה יהיה?

רוני חזקיהו: נסגור את החברה ונפרק אותה.

מיקי לוי: הוא צודק.

משה גפני: מה עובדים יש ב-מ.י.?

רוני חזקיהו: אפס.

משה גפני: אם יש אפס עובדים, את מי תפטרו?

אייל צור: חבר הכנסת גפני, הערה אחרונה.

אייל צור: מעבר לכך, חברת נכסים מ.י.

אייל צור: מוחזקת על ידי נאמן שזו חברת ענבל.

אייל צור: זאת אומרת, גם כך החברה איננה עצמאית.

משה גפני: אתה מציע לפרק גם אותה?

אייל צור: לא, אבל קל וחומר.

משה גפני: את חברת ענבל היה צריך לפרק ולא את מ.י.

אייל צור: את נכסים מ.י.

אייל צור: זה הכי פשוט לפרק.

משה גפני: אמר לך החשב הכללי, הם שוקלים את זה בחיוב.

מיקי לוי: עצה טובה.

משה גפני: יש עוד התייחסויות?

משה גפני: אין.

משה גפני: אני מציע שנקבל את בקשתו של החשב הכללי עד י' באייר התשע"ט (15 במאי 2019), שזה עוד עשרה חודשים.

משה גפני: התאריך ייכתב בהחלטה.

משה גפני: אני מציע לחברים לאשר את הבקשה.

משה גפני: מי בעד אישור הבקשה למכירת יתרת החזקות המדינה בבנק לאומי, בקשתו של חשב הכללי?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: בקשתו של החשב הכללי אושרה פה אחד.

מיקי לוי: אני מאמין לרוני אבל הערה קטנה.

מיקי לוי: אני לא רוצה שתבוא לכאן, אני סומך עליך, אבל כשתמכרו, אתם יכולים לשלוח פתק קטן לגפני שהכסף הועבר לצמצום החוב?

מיקי לוי: זה הכול.

מיקי לוי: או טלפון בבקשה.

רוני חזקיהו: אין שום בעיה.

מיקי לוי: אני רוצה להיות רגע בעניין הזה.

רוני חזקיהו: אני אישית אדבר אתו ואתך.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה גפני: יפה.

משה גפני: תודה רבה לכם.

משה גפני: רוני, תודה.

משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר היום.