ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 185, 2018-07-10 13:00

יעל כהן-פארן: שלום לכולם, אחר צהריים טובים.

יעל כהן-פארן: אני שמחה לפתוח את ישיבת ועדת המדע בנושא אלימות ברשת בחברה הערבית, במסגרת יום המאבק באלימות ופשיעה בחברה הערבית שיזמו חברי הכנסת, גם אתה, מסעוד גנאים?

מסעוד גנאים: גם אני.

יעל כהן-פארן: ואיימן עודה וחברי כנסת נוספים מהרשימה המשותפת ואולי גם ממפלגות אחרות?

יעל כהן-פארן: היוזמה של היום של המאבק באלימות?

מסעוד גנאים: היוזמה היא של ראש הרשימה המשותפת, איימן עודה, אבל בשם כל הרשימה.

יעל כהן-פארן: אוקיי, אז לפני שאני אתן למייצג יוזמי היום לפתוח, מסעוד, בבקשה, אני רק אגיד שבאמת בוועדת המדע כבר נערך דיון בנושא המאבק באלימות ברשת בכלל, בכל החברה הישראלית, לא ספציפית לחברה הערבית.

יעל כהן-פארן: הדיון היה בינואר השנה, אם אני לא טועה, לפני חמישה חודשים, ובאמת הוסקו ממנו מסקנות רבות, התכניות שעוד במגרה, שמתחילות לפעול, כמו תכנית מאו"ר של המשטרה ותכניות נוספות.

יעל כהן-פארן: אין ספק שהרשת היום מהווה אתגר אדיר, במיוחד בקרב צעירים ובני נוער שחשופים אליה, וכמובן מבוגרים, אבל הם חשופים אליה בצורה מאוד מאוד רחבה, הטלפונים החכמים שמאפשרים את הנגישות אליה בכל מקום ובכל זמן, עוד מעט צריך ניתוחי הסרת טלפון מהיד, זה בערך המצב שאנחנו נמצאים עם הטלפונים האלה.

יעל כהן-פארן: המשמעות, ההשפעה, שהזמינות לרשת היא כל כך רבה והפתיחות ברשת כל כך רבה, היא גם מזמינה אירועים פחות נעימים, כולנו מודעים לכך ועל כך באנו לדון היום, איך אנחנו מתמודדים איתם כמערכת.

יעל כהן-פארן: המערכת היא כל החברה, אבל גם בעיקר מצד הממשלה, מצד משרדי הממשלה והגורמים המפקחים שאמורים לדאוג לשלום האזרחים.

יעל כהן-פארן: יש להם פה גם בהחלט אתגר חדש שהם צריכים להתמודד איתו וכמובן איך אנחנו מנחילים לאזרחים ולדור הצעיר ולכל שכבות החברה את הדרכים להתמודדות ואת הדרכים להתגוננות מפני אפשרויות של אלימות ועשיית שיימינג ובריונות ודברים אחרים שאנחנו רואים, לצערנו, יותר ויותר ברשת.

יעל כהן-פארן: המידע שהגיע אליי, אמנם מידע שלא פורסם, אבל הנושא של תלונות בעניין אלימות ברשת בחברה הערבית הוא אפילו רחב יותר מהחברה היהודית, בקרב האוכלוסייה, יותר תלונות שמקבלים באיגוד האינטרנט הישראלי, כ-28% מהפניות לאיגוד, מגיעות מהאוכלוסייה הערבית, שזה כמובן, כידוע, יותר מאחוזם באוכלוסייה.

יעל כהן-פארן: זה מאוד מדאיג וזה מעלה את השאלות מדוע ואיך אנחנו מתמודדים והאם גם פה, כמו שלצערנו בנושאי אלימות רחבים אחרים אנחנו רואים ויודעים ושומעים ומדברים על התמודדות שלצערנו כושלת, מדינת ישראל כושלת ורשויות כושלות בהתמודדות עם האלימות בחברה הערבית.

יעל כהן-פארן: האם גם כאן יש פתח ואנחנו חייבים לתת לו מענה, אולי הוא צריך מענה ייחודי, מענה דומה, אבל ייחודי לחברה הערבית.

יעל כהן-פארן: אני שמחה שהצטרף אלינו גם חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

יעל כהן-פארן: בבקשה, מסעוד, אחריו ג'מעה ואז נפתח את הדיון.

מסעוד גנאים: תודה, גברתי היושבת ראש, אני מודה לך על ניהול הישיבה.

מסעוד גנאים: בשם הרשימה המשותפת והעומד בראשה כבוד לי לפתוח את הדיון בוועדה.

מסעוד גנאים: תחילה היום הזה, היוזמה של היום הזה, החשיבות של היום הזה זה במסר, במסר שלו והמסר שלנו היום בכנסת כאשר כל הוועדות של הכנסת דנות בתופעה הטרגית והמסוכנת של האלימות ושל הפשיעה, שמזמן היא לא אלימות קלאסית, אלא היא פשיעה - - -

יעל כהן-פארן: שלום לאיימן שמצטרף אלינו.

איימן עודה: שלום שלום.

איימן עודה: בבקשה, תמשיך, אבו חאלד.

יעל כהן-פארן: פעם ראשונה שאני שומעת שקוראים לך אבו חאלד.

מסעוד גנאים: אבו חאלד, הבן שלי הבכור זה חאלד.

יעל כהן-פארן: אבל לא ידעתי.

יעל כהן-פארן: לא קראו לך ככה אף פעם.

מסעוד גנאים: בכנסת אנחנו 120, אבל אף אחד לא יודע על השני משהו.

מסעוד גנאים: אנחנו פה כאילו אובייקטים פוליטיים רק, אבל צריך להיות יותר מזה, לממד האנושי.

מסעוד גנאים: אני אבו חאלד והוא אבו טייב והוא אבו עבדאללה.

מסעוד גנאים: אבו הרבה, אם את רוצה, הרבה אבו.

איימן עודה: את צריכה להבין שזה יתרון, שהערבים יכולים לקרוא לעצמם בשם מסוים, כלומר אחרי גיל 25 יש לך עוד חלון שאתה תבחר את השם שלך.

איימן עודה: אתה לא אוהב את השם הפרטי שלך, אתה יכול להיות אבו משהו שאתה אוהב, אז אתה בעצמך בוחר את השם שלך וזה יתרון של הערבים על היהודים.

מסעוד גנאים: הילדים, אבל לפעמים זה כינוי אבו.

מסעוד גנאים: לא נגיד עכשיו אבו עמאר או אבו ג'יהאד.

יעל כהן-פארן: טוב, אבו חאלד, בבקשה.

מסעוד גנאים: אז התחלתי להגיד, גברתי היושבת ראש, שהמסר העיקרי שלנו זה להגיד שהטיפול והלחימה באלימות ובפשיעה הנוראית והמסוכנת של החברה הערבית זה לא רק עניינם של חברי הכנסת הערבים, זה לא רק עניינה של החברה הערבית, אלא זה עניין של כולם, זה צריך להדאיג את כולם.

מסעוד גנאים: חיי אדם מקופחים כל שבוע או כל שבועיים, אז זה צריך להדאיג לא רק את הערבי, אלא גם את היהודי ואת כולם.

מסעוד גנאים: זה אחת.

מסעוד גנאים: שתיים, זה כדי לשים על השולחן את האחריות של כל משרד ממשרדי הממשלה משום שבלי שיתוף הפעולה הזה אנחנו לא יכולים לעמוד במלחמה הזו, שהיא מלחמת קודש, לפי דעתי, מלחמת קודש להציל חיי בני אדם.

מסעוד גנאים: בקשר לאלימות ברשת.

מסעוד גנאים: לצערי הרב ככל שהטכנולוגיה משתכללת לא משתכלל עולם הערכים בהתאם, הכוונה שהדברים הולכים הפוך.

מסעוד גנאים: אנחנו בעולם שהאמצעים והכלים משתכללים, נהפכים ליותר מפותחים, יותר הייטקיים, אבל בעולם הערכים, בעולם שמבקר את ההתנהגות שלנו ברשת, אנחנו להיפך, אנחנו חלשים.

מסעוד גנאים: את הדבר הזה צריכים לעשות שני גורמים, הגורם הראשון זה המשפחה, שהיא לצערי הרב לאט לאט מאבדת את השליטה שלה ואת האחיזה שלה ואת ההשפעה שלה ואנחנו צריכים להחזיר את ההשפעה הזו למשפחה כגורם ראשוני מחנך, הדבר השני זה המדינה, הגורם ההרתעתי החזק.

מסעוד גנאים: מדינת ישראל מתפארת בעולם שהיא מעצמת סייבר, שהיא יכולה לדעת כל מה שיש, איפה שאת רוצה, בעולם, בעולם כולו.

מסעוד גנאים: הלכו לאירן והבאנו כמה?

מסעוד גנאים: 100,000 דיסקים, לא יודע, ראש הממשלה התפאר בזה, בסדר, אבל להציל חיי בני נוער, ילד או ילדה שהסתבכו ברשת, שעשו להם שיימינג, שהשפילו אותם, שעשו להם חרמות, שהפיצו את התמונות שלהם, במישור הזה עדיין המדינה לא עושה את שלה.

מסעוד גנאים: צריך להציל את הילדים שלנו שלא ייפלו ברשת המסוכנת הזאת.

מסעוד גנאים: תודה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: חבר הכנסת עודה, בבקשה, יוזם היום, בשם כל הרשימה המשותפת.

איימן עודה: תודה רבה, חברת הכנסת, יו"ר הוועדה, יעל כהן-פארן, חבריי, מסעוד גנאים, ג'מעה אזברגה.

איימן עודה: אני רואה את השמות ואת האנשים הכול כך חשובים שנמצאים פה ואני חושש להסתבך אז אני לא רוצה לקרוא לאנשים בשמם, אבל אני בוודאי מעריך את כולם, את בואם.

איימן עודה: את הנשים הדמוקרטיות, אני רוצה להגיד לכם, אנחנו גאים.

איימן עודה: זה לא פלא שדווקא הנשים, הנושא של האלימות הוא מאוד רגיש כלפי הנשים, הנשים הן קורבן האלימות מספר אחת בכל חברה.

איימן עודה: דרך אגב, הספר המפורסם של נח הררי, על קיצור תולדות האנושות, כשדובר על אפליה בין גברים לנשים לאורך כל ההיסטוריה, הוא סיכם את זה במילה אחת, הוא אמר 'מלחמה', המלחמה היא זו שעשתה את ההבדל לאורך כל ההיסטוריה בין מעמד הגבר למעמד האישה, מעמד הלוחם, האלימות, גם הכסף, להעביר אותו למקום של מלחמה זה על חשבון זכויות חברתיות.

איימן עודה: אז אין ספק שהנשים הן הנפגעות העיקריות מהאלימות ומהפשיעה בכל חברה ובין היתר גם בחברה שלנו.

איימן עודה: אנחנו, ברשימה המשותפת, שמנו את הנושא של מאבק נגד פשיעה ואלימות כנושא חירום מספר אחת.

איימן עודה: יש מספר שתיים, שלוש, ארבע, אלף, אבל מספר אחת מבחינתנו, לשנה הבאה, כמצב חירום, זה נושא המאבק נגד אלימות ופשיעה באוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: בשנת 2017 נהרגו 78 אזרחים ערבים על ידי אזרחים ערבים, כלומר 46 לכל מיליון אזרחים, רק מקום שיש בו ג'ונגל כזה הממדים יכולים להגיע למקום הזה.

איימן עודה: אני חושב שיש הרבה סיבות, בין היתר אנחנו איבדנו את המבנה המסורתי, אבל לא הרווחנו את המודרניזציה, את המדינה, את המשטרה, כי אנחנו עוברים לחברה של אינדיבידואלים, אבל במקום האינדיבידואל, זה האמנה החברתית של רוסו, צריך מדינה, צריך מודרניזציה, וזה לא מה שקרה בקרב האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: לכן זה אחד הנושאים שצריך לתת עליהם את הדעת.

איימן עודה: הפשיעה, ארגוני פשיעה במרכז הארץ, לוד, רמלה, ג'לג'וליה, כפר קאסם, טייבה, אום אל פחם, אני מדגיש, חייבים להכות בהם, ממש בצורה הזו.

איימן עודה: אנחנו רוצים לחיות בחברה ללא ארגוני פשע.

איימן עודה: מבחינתנו יכול להיות שצריך אומץ, יכול להיות שמישהו יגיד שמי שמעלה את הנושא הזה, יש סיכוי שמישהו יפגע בו, חס וחלילה.

איימן עודה: אני אומר שהנהגה זה הנכונות לעשות את הכול, אבל הכול, בשביל שהחברה שלנו תהיה בצורה נורמלית וזה הדבר שאנחנו חותרים אליו.

איימן עודה: את רואה, יעל, שאנחנו נוהרים בכמויות, אם לא באוטובוסים, לכנסת בשביל להרים את הנושא הכול כך חשוב והבוער בעצמות שלנו, המאבק נגד פשיעה ואלימות בקרב החברה הערבית.

איימן עודה: אני אומר כמה מילים על האלימות ברשת.

איימן עודה: ברשת זה להיות מאחורי הקי בורד, אף אחד לא רואה אותך, אתה מרשה לעצמך להשתלח ולהשתמש במילים אלימות, קשות, באין מפריע, כי אם אתה עומד מול בן אדם אולי אתה מתבייש קצת, אולי אתה רואה את הבעת הפנים שלו אז אתה מרגיש שזה לא נוח לתקוף בצורה שתוקפים ברשתות החברתיות.

איימן עודה: זו תופעה כלל עולמית, גם בקרב החברה הישראלית בכלל, לא רק האוכלוסייה הערבית, אבל אנחנו חושבים שצריך לבנות תכנית, וגם עם הייחוד התרבותי של החברה הערבית, בשביל להתגבר על תופעת האלימות ברשתות.

איימן עודה: אני רוצה לסכם ולומר לכם שמה שאנחנו עושים פה זה יום שלם, בכל הוועדות, גם כנס, גם המליאה, וזה חשוב להצפת הנושא, להעלאת המודעות, אבל זה לא יפתור.

איימן עודה: היום הזה לא יפתור את בעיית האלימות והפשיעה בקרב האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: אנחנו ברשימה המשותפת נעשה את הכול בשביל לבנות תכנית לאומית בשביל למגר את הפשיעה בקרב האוכלוסייה הערבית.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

איימן עודה: יעל, תודה רבה לכם.

יעל כהן-פארן: תודה, איימן, תודה רבה.

יעל כהן-פארן: ג'מעה, בבקשה, חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה, גברתי חברת הכנסת יעל פארן, יושבת הראש, על הדיון החשוב הזה ותודה לחברי, איימן עודה, על היוזמה של היום הזה.

ג'מעה אזברגה: באמת אני יודע ואני חושב שהיעדר תכנית, אין ספק - - - אני חושב שיש כמה צדדים למטבע, איימן, הצד הראשון למטבע זה אנחנו כחברה ואנחנו עברנו שינויים דרסטיים בצורה מדהימה ובאמת מבחינת מה שנקרא המסך אנחנו התחברנו יותר למסך, מבחינת הערך האנושי, חל נתק אפילו בתוך המשפחה עצמה, אבל כמו שאמרתי, למטבע יש שני צדדים, הצד השני של המטבע זה הממשלה, הצד השני של המטבע זה המשטרה, שלטונות החוק.

ג'מעה אזברגה: ברגע שהמשטרה שמה לעצמה מטרה למגר את האלימות והפשיעה בנתניה, היא עשתה את זה, ביצעה את זה, נגמרה האלימות, אין בנתניה.

ג'מעה אזברגה: היום, אני אומר לך, תסתובבי בנתניה, אף אחד לא יפגע בך.

ג'מעה אזברגה: ברגע שעשו את זה בתל אביב, דמי חסות, אני זוכר אנשים ששילמו דמי חסות לארגוני פשע בתל אביב, היום המשטרה שמה תכנית חומש, יישמה את זה הלכה למעשה וסיימו עם הסיפור הזה.

ג'מעה אזברגה: אני חושב שאנחנו לקראת מצב, לא רק רע, לצערי, אני סקפטי, הולך להיות רע מאוד.

ג'מעה אזברגה: ברגע שאתה עובר את התהליך הזה של שינוי בתפיסות העולם וגם הקונפליקט הזה שקיים בין הדורות, מאז ומתמיד, לאורך כל ההיסטוריה, התפיסה של הילדים שלנו ושל הנכדים שלנו שונה מהתפיסה שלנו, אבל אצלנו בתוך היישוב או בתוך הכפר לא היה קיים דבר כזה, היום הנתק גם בתוך המשפחה עצמה.

ג'מעה אזברגה: לגופו של עניין, אנחנו לא יכולים בלי זה, איימן, זאת אומרת שיתוף הפעולה של המוסדות של המדינה, המוסד שנקרא מדינה, משטרה, לא יכולים לעשות את זה לבד.

איימן עודה: חד וחלק.

ג'מעה אזברגה: חוץ מזה שיש לנו מטלות, לעשות את זה גם במערכת החינוך, לעשות את זה בתוך בתי הספר, יש הרבה מה לעשות.

ג'מעה אזברגה: אני זוכר שהייתי אחד מחברי ועדת ההיגוי שעשו 'עיר ללא אלימות' והייתי מנהל במכבי קופת חולים ועשו את זה ברהט ונתנו תקציב מסוים, אבל התקציב הזה, אלימות, לא מספיק שבית הספר עושה את זה, צריך לעשות פעילות גם בשכונה, ברחוב, בבית הספר, בתוך העיר, המועצה.

ג'מעה אזברגה: אם לא ניקח את כל הכיוונים אנחנו רק מדברים.

ג'מעה אזברגה: אני מקווה שנצליח ואני מאמין, אם רוצים אין זו אגדה.

ג'מעה אזברגה: מה שאמר הרמב"ם - - -

איימן עודה: לא רמב"ם, הרצל.

ג'מעה אזברגה: זה אמר הרצל, אבל הרמב"ם אמר משהו אחר, עבירה גוררת עבירה ומצווה גוררת מצווה.

איימן עודה: אל תספר לאף אחד שאתה מבל"ד וציטטת את - - -

ג'מעה אזברגה: אני מספר, אני נחשף גם לתרבות של האחרים ואני לא מתבייש בזה.

יעל כהן-פארן: עוד נגלה שיש תמונה של הרצל - - -

ג'מעה אזברגה: אני מקווה שהם גם ייחשפו לתרבות שלנו ויתחילו ללמוד ערבית ולא יעשו את חוק הלאום, שגוזל מאיתנו את השפה העשירה.

יעל כהן-פארן: אנחנו גם מאוד מתנגדים, אתה יודע את זה.

יעל כהן-פארן: נכון מאוד.

יעל כהן-פארן: טוב, תודה רבה, חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

יעל כהן-פארן: אנחנו נמשיך עם רשימת דוברים.

יעל כהן-פארן: אם מישהו מבקש לדבר, בבקשה תעבירו לנו פתק.

יעל כהן-פארן: אני לא יודעת עם מי לפתוח, אז אנחנו ניתן לנציגת איגוד האינטרנט, שיש לה נתונים ממשיים בעניין מתלונות שמגיעות אליהם מהציבור.

יעל כהן-פארן: אורנה היילינגר, בבקשה.

אורנה היילינגר: קודם כל צהריים טובים ותודה לך, גברתי יושבת הראש, ותודה לך, חבר הכנסת איימן עודה, כי אני חושבת שהדיון הוא דיון בנפשנו.

אורנה היילינגר: אנחנו מתמקדים פה ברשת וזו הזווית שאני אתמקד בה, כי אותה אני מכירה יותר טוב.

אורנה היילינגר: במסגרת הפעילות של מרכז לאינטרנט בטוח אנחנו מקבלים פניות של אנשים שנפגעו ברשת.

אורנה היילינגר: כמו שאמרת, גברתי היושבת ראש, 28% הן פניות שמגיעות מהמגזר.

יעל כהן-פארן: מהחברה הערבית.

אורנה היילינגר: מהחברה הערבית, זו הגדרה היותר נכונה.

יעל כהן-פארן: פעם אחת אמרתי מגזר באיזה פאנל לפני בחירות ונציג שלכם נכנס בי כמו לא יודעת מה, לא אחד מחברי הכנסת, הוא לא הגיע, אבל למדתי משהו.

איימן עודה: כל הכבוד.

אורנה היילינגר: אני חושבת שהתיקון הוא תיקון במקומו, בהחלט החברה הערבית, 28%, מה שפרופורציונלית הוא הרבה יותר גדול מחלקה של החברה הערבית במדינה.

אורנה היילינגר: לא כל שכן כשאנחנו מורידים את החרדים שבכלל לא מגיעים אלינו, כך שזו בהחלט עוצמה.

אורנה היילינגר: מה שאנחנו רוצה להציג פה זה קצת נתונים וקצת לשרטט את האופי של הפגיעות ברשת שמאפיינות את החברה הערבית.

אורנה היילינגר: אז קודם כל, מעבר לכמות כמובן, עיקר הפגיעות במישור מיני.

יעל כהן-פארן: יותר מבחברה הלא ערבית?

אורנה היילינגר: לחלוטין.

אורנה היילינגר: באופן מאוד בוטה.

אורנה היילינגר: אם בחברה היהודית אנחנו רואים דברים שמאפיינים, כמו שיימינג, כמו חרמות ודברים כאלה, זה פחות בולט, זה פחות בולט באופן דרמטי בחברה הערבית, אבל כן בולט באופן קיצוני זה הפצת תמונות, זה התחזות על מנת לפגוע בכבודו של האדם, לא רק נשים, אבל בעיקר נשים.

אורנה היילינגר: מהצד השני אנחנו רואים הרבה מאוד תמימות, גם מהסיורים שלי בשטח, הרבה מאוד תמימות בקרב ההורים, ההורים לא יודעים איך להכיל את זה, לא יודעים איך לקבל את זה ומעבר לחסך הטכנולוגי שיש להם יש להם גם חסך תרבותי.

אורנה היילינגר: הילדים מתקדמים קדימה, הם נחשפים להרבה מאוד דברים שההורים בכלל לא מדמיינים.

אורנה היילינגר: עיקר השימוש ברשת האינטרנט בחברה הערבית זה שימוש ברשתות חברתיות.

אורנה היילינגר: אם בחברה היהודית משתמשים גם לדברים אחרים, לצורך קניות, לצורך דברים כאלה, עיקר השימוש בחברה הערבית הוא שימוש ברשתות חברתיות, מה שמזמין במידה מסוימת את הבריונות.

אורנה היילינגר: חשוב לי לומר שאיגוד האינטרנט עובד כרגע, זה ממש עניין של שבועיים-שלושה, עד שייצא נייר עמדה על כל הנושא של הרשת והאינטרנט בחברה הערבית כדי שישפוך הרבה יותר אור על הדברים האלה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אני אשמח לשמוע מהמשטרה, מהמשרד לבטחון פנים.

מסעוד גנאים: יש נציגים של המשרד לבטחון פנים.

יעל כהן-פארן: כן, אני ראיתי אותם עם המדים.

יעל כהן-פארן: אני אשמח לשמוע, גם אנחנו יודעים, דובר כאן לא מעט על תכנית מאו"ר, איך אתם מתמודדים, האם יש התמודדות מיוחדת מול החברה הערבית, בין אם זה במסגרת תכנית מאו"ר או בין אם זה במסגרת תכנית אחרת.

קרן מועלם: בכל נושא הבריונות ברשת יש את יחידת מאו"ר, שהם מטפלים בנושא בעיקר של נוער וילדים.

אמיר גפן: אני ממאו"ר, אני אוכל להתייחס.

קרן מועלם: בכל מה שקשור להסתה ודברים כאלה, כל הדברים האלה מועברים ליועץ המשפטי ולפרקליטות והם בעצם מטפלים בזה מול החקירות.

יעל כהן-פארן: אוקיי.

יעל כהן-פארן: ניתן לנציג מאו"ר.

יעל כהן-פארן: יש לכם נתונים?

מסעוד גנאים: נתונים, אולי כמה אחוזים, כמה פונים.

קרן מועלם: יחידת מאו"ר תוכל לעזור לך בזה בעיקר.

יעל כהן-פארן: אז מה החלק שלך?

יעל כהן-פארן: מתי זה מגיע אליכם, כשזה מגיע לחקירה ממשית?

קרן מועלם: שוב, אני לא מהחקירות, אז אני לא יכולה לתת על זה נתונים, אבל אנחנו כן מטפלים בנושא ההסתה והטיפול בהסתה הזאת זה בעצם מול פרקליטות ומול היועץ המשפטי של המשטרה, הם מעבירים את זה הלאה, לצורך העניין, אם זה לחקירות ואם זה לטיפול.

יעל כהן-פארן: את מתייחסת להסתה בתוך החברה הערבית?

יעל כהן-פארן: נגד אנשים?

קרן מועלם: כל הסתה.

יעל כהן-פארן: אוקיי.

יעל כהן-פארן: טוב, בבקשה, נציג מאו"ר, רק תציג את עצמך.

אמיר גפן: צהריים טובים.

אמיר גפן: שמי אמיר גפן, אני מהמשרד לבטחון פנים.

אמיר גפן: השם המלא שלנו הרשמי זה המערך הלאומי להגנה על ילדים ונוער ברשת.

אמיר גפן: בקיצור קראו לו מערך מאו"ר, לא בטוח שזה יהיה השם שאותו נשיק לציבור, אבל זה השם שבו הוא מוכר עד כה.

אמיר גפן: אני חושב שאנחנו מביאים פה באמת בשורה, והמטרה שלשמה המערך הוקם זה באמת להביא שינוי מהותי, שינוי אסטרטגי, בטיפול של המדינה ספציפית בתופעה הזו של אלימות ופשיעה ברשת, בדגש על ילדים ובני נוער.

אמיר גפן: המערך הזה הוא באמת, כמו שאמרתי, מערך לאומי, הוא מאוד מעניין וחדשני בתפיסה שלו.

אמיר גפן: קודם כל הוא משולב, הוא מערך משולב משטרתי ואזרחי, זאת אומרת כתף לצד כתף עובדים בו גם יחידה משטרתית וגם אזרחים.

אמיר גפן: הוא בעצם נותן מענה על כל הרצף של התופעה, החל מפעילות המניעה וההסברה ועד הטיפול והאכיפה המשטרתית לנושא הזה.

אמיר גפן: לצורך זה המערך, זה מעבר לשותפים בו, ממש יושבים בתוכו, עובדים בתוכו נציגים של משרדי הממשלה, משרד החינוך, משרד הרווחה, משרד הבריאות, משרד המשפטים, למעשה כל מי שיש לו יד ורגל בתופעה הזאת של בריונות ברשת, הן בצד המניעתי והחינוכי וההסברתי והן בצד האכיפתי והטיפולי.

יעל כהן-פארן: אתה יכול להרחיב קצת על הפעילות בחברה הערבית?

יעל כהן-פארן: האם אתם עובדים באותה רמה בחברה היהודית ובחברה הערבית?

אמיר גפן: קודם כל צריך להגיד שאנחנו נמצאים, הייתי אומר, במצב של הרצה כרגע.

אמיר גפן: זאת אומרת זה מעבר לשלב ההקמה, המערך כבר הוקם, הוא נמצא בהרצה.

אמיר גפן: בהרצה כל המערכות שלנו עובדות ואנחנו מתרגלים אותן.

אמיר גפן: כמו שאמרתי, זה מערך חדש, אין תקדים, לא היה משהו כזה לפני, אז אנחנו עושים את הדברים בקצב הנכון.

אמיר גפן: כלפי הציבור יש לנו מוקד, מוקד דיווח, שהמספר שלו זה 105, הוא פעיל כבר היום.

יעל כהן-פארן: אנשים יודעים על זה?

אמיר גפן: אז כמו שאמרתי, בגלל - - -

יעל כהן-פארן: כי אני לא ידעתי.

אמיר גפן: נכון, בגלל שאנחנו בהרצה עוד לא יצאנו עם פרסום לציבור הרחב, אבל התחלנו במקומות מסוימים לתקשר - - -

מסעוד גנאים: ממתי ההחלטה על הקמת היחידה?

מסעוד גנאים: משום שאני זוכר לפני כשנה, אולי יותר, הייתה לי שאילתה לשר לבטחון פנים והוא דיבר על היחידה הזו של מאו"ר.

מסעוד גנאים: אז אני שומע שאתם עדיין בהרצה, מנוע לא - - -

יעל כהן-פארן: גם כאן 11 הם עוד בהרצה, כבר יותר משנה.

אמיר גפן: מה שחשוב להגיד, הרצה זה בעצם כבר יש עשייה.

אמיר גפן: זאת אומרת מגיעות אלינו פניות, מגיעים אלינו דיווחים, גם מהחברה היהודית, גם - - -

מסעוד גנאים: השאלה איך הבנייה, היא בנייה אישית או שאתם דרך תחנות המשטרה?

מסעוד גנאים: מי מפנה?

מסעוד גנאים: מי שיש לו בעיה?

קריאה: זה כמו קו חירום.

אמיר גפן: פניות כבר מגיעות ומרגע שפנייה מגיעה אל המערך, בעצם באמצעות מוקד 105, כל פנייה כזו נבחנת ומותאמת לה התייחסות ומענה.

אמיר גפן: היא נבחנת קודם כל בציר, האם לפנינו עבירה פלילית או פגיעה שהיא לא פלילית והמנעד של הפגיעות ברשת הוא רחב מאוד ואנחנו רוצים לתת מענה לכל המנעד הזה.

מסעוד גנאים: יופי, בסדר.

מסעוד גנאים: אני שאלתי כי אנשים לא יודעים.

אמיר גפן: שאלת לגבי החלטת הממשלה.

אמיר גפן: החלטת הממשלה הראשונה שבעצם הכריזה על הקמת המערך הייתה בינואר 2016, בהמשך הייתה החלטת ממשלה נוספת בספטמבר 2016 ובעצם על הבסיס הזה אנחנו פועלים ומקימים ומריצים.

אמיר גפן: לשם אנחנו הולכים ואנחנו באמת מכוונים לשינוי רוחבי.

אמיר גפן: אז כמו שאמרתי, מגיעה פנייה ואנחנו מטפלים.

אמיר גפן: בגלל שאנחנו עדיין בהרצה עוד לא חשפנו את זה בפרסום רחב לציבור, אז אין לי, גם אין טעם להביא היום נתונים בדיוק כמה שיחות הגיעו מהחברה הערבית - - -

יעל כהן-פארן: כן, אבל יש לכם איזה שהיא תכנית של בניית המערך, עד כמה היא מתייחסת לכל החברה?

אמיר גפן: אני כן אגיד שבמכלולים של המערך - - - ונמצאת איתי פה, אגב, אדורה, שהיא עובדת במוקד 105 מטעם משרד החינוך והיא תיכף תציג, היא הקו הראשון שאליו מגיעות הפניות.

אמיר גפן: אדורה היא מהחברה הערבית ויודעת לתת את המענה המותאם והנכון, גם ברמת השפה ובכלל בנושא, פעם אחת ברמת המוקד ואני אגיד שגם ברמת המטה שמנהל את המערך ואחראי על כל תחומי ההסברה והחינוך, וכל מה שציינתי קודם, יש לנו בתוך המערך עובדים של המשרד לבטחון פנים מהחברה הערבית, שאחראים לשאלה שלך, שכל פעולה שאנחנו נעשה, גם במוקד 105, וגם אל מול הציבור בהסברה ומניעה, תהיה לה את התפירה ואת ההתאמה לחברה הערבית.

אמיר גפן: זה לא רק תרגום, זה הבנה של כל תופעת האלימות והפשיעה ברשת בחברה הערבית ומתן מענה נקודתי.

יעל כהן-פארן: אני אתן לאדורה, אבל רק שאלה, האם אתם מודעים לנתונים שהציגה כאן אורנה מאיגוד האינטרנט, שכמעט 30% מהפניות בכלל לאיגוד הם מהחברה הערבית, לעומת האחוזים שלהם באוכלוסייה?

אמיר גפן: אז אני אומר, אנחנו מדברים על אחוז באוכלוסייה של 20% ואורנה מציגה 28%, נכון, צריך להתייחס לזה, יש פה באמת איזה שהוא גידול מסוים ברשת לעומת החברה הכללית.

אמיר גפן: אנחנו מכוונים לשם, בין אם זה היה 25% או 28% או 32%, זה לא האחוז.

יעל כהן-פארן: לא, זה לא האחוזים, אבל עצם זה שיש יחסית יותר זה ברור לכם.

אמיר גפן: נכון, ברור לנו ו - - -

מסעוד גנאים: אני מניח ש-28% זה האחוז הנכון.

אמיר גפן: מעבר לברור לנו, כמו שאמרתי, אנחנו עושים צעדים, אנחנו עוסקים כרגע בבניין הכוח, שיהיה לנו את היכולות ואת הידע ואת המשאבים לתת מענה נקודתי לכולם וב-, אני לא אגיד מגזר, בחברה הערבית.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: אז נעבור, אבל בקצרה, לאדורה, כי יש עוד רשימת דוברים.

יעל כהן-פארן: את עובדת במערך המאו"ר?

אדורה אלעיס חבש: אני אציג את עצמי, אני אדורה אלעיס ואני נציגת משרד החינוך בתוך המערך.

אדורה אלעיס חבש: אמיר הוא נציג משרד אחר, המשרד לבטחון פנים, אני נציגת משרד החינוך, כלומר אנחנו שייכים לשפ"י, השירות הפסיכולוגי הייעוצי, ואנחנו יושבים בדסק שותפויות.

אדורה אלעיס חבש: יש לנו דסק, כמו שאמר אמיר, המערך הוא משטרתי אזרחי, אני שייכת לאזרחי וכל פונה שפונה אלינו, הוא מתקשר 105, זה יכול להיות יועצת בית ספר, זה יכול להיות אבא, אמא שמתייעצת, זה יכול להיות ילד שמתקשר, הפנייה מגיעה למוקדן והמוקדן מפנה את המקרים, מסווג אותם, לפי סוג הפגיעה והאירוע מגיע אלינו ואנחנו מתחילים לפעול מול הילד או מול המשפחה.

אדורה אלעיס חבש: המענה הוא הוליסטי, גם הרווחה מעורבת, גם משרד החינוך מעורב.

אדורה אלעיס חבש: אני עובדת דרך מפקחות על הייעוץ.

אדורה אלעיס חבש: אם מגיעה אלינו פנייה אנחנו עובדות דרך המפקחות ודרך היועצות.

אדורה אלעיס חבש: אני לא יכולה להגיד עכשיו נתונים ומגמות, אבל אנחנו כן מזהים, אני יכולה להגיד שאנחנו רוצים להיות מונגשים לחברה הערבית, שהילדים יידעו שיש כתובת שהם יכולים להתקשר ויידעו עלינו, זה מצד אחד, מצד שני, אנחנו יודעים שהחברה הערבית היא מאוד מגוונת ומאוד רחבה ואנחנו כן צריכים גם לדעת לתת מענה מותאם והולם לכל האוכלוסיות.

אדורה אלעיס חבש: אני יודעת להגיד שמשרד החינוך עושה מאמצים כדי כן להתאים וכן לתת מענים שאנחנו כן יכולים לתת לחברה הערבית.

אדורה אלעיס חבש: יש לנו מנהלת בתחום החינוך, גב' תמי אומנסקי, ואנחנו חמש מפקחות מטעם שפ"י, השירות הפסיכולוגי ייעוצי, שאנחנו מסייעים ועוזרים.

אדורה אלעיס חבש: אנחנו מגיעים למחוזות, אנחנו מגיעים לשטח, מגיעים ליועצות ואנחנו כן מנסים ליצור דפוסי עבודה.

אדורה אלעיס חבש: חשוב לי להגיד שזה מאמץ משותף, זה לא רק משרד החינוך לבד, זה גם משרד הרווחה, גם משרד הבריאות איתנו ובאמת זה מאמץ משותף.

אדורה אלעיס חבש: זה לא פשוט, אין לנו נוסחאות קסם, יש דברים שאנחנו כן מצליחים.

אדורה אלעיס חבש: פונים אלינו כדי להסיר תכנים פוגעניים מיניים, פונים אלינו גם בנים וגם בנות בחברה הערבית, אנחנו כן מנסים לתת את המענים ולעבוד בשיתופיות מלאה ואנחנו עדיין לומדים את התחום ואנחנו עדיין גדלים ביחד.

יעל כהן-פארן: התחום הזה מתפתח ואתם איתו.

אדורה אלעיס חבש: כן, אנחנו איתו, בדיוק.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, חשוב מאוד.

יעל כהן-פארן: לפני שנפנה לנציגים נוספים של משרד החינוך, אני רוצה לשמוע את שרף חסאן, יושב ראש ועדת המעקב לענייני חינוך ערבי.

שרף חסאן: תודה רבה.

שרף חסאן: אני חושב שכשמדובר על רשת הטכנולוגיה ההפרדה בין מערכת ללא מערכת, או בין החברה הערבית לחברה היהודית, כמעט לא קיימת לכן חשוב מאוד שתכניות ההסברה והעלאת המודעות לסכנות ואיך מטפלים, זה צריך להיות ברמה של כלל החברה.

שרף חסאן: יש תכניות במשרד החינוך, אבל עדיין זה לא מספיק כי ההתפתחות הטכנולוגית היא כל כך אדירה וקצב ההתפתחות ועד שהמשרד מתארגן וזה, הפער אדיר מאוד ויש הרבה קורבנות שנופלים בדרך וחבל.

שרף חסאן: הדבר השני, לצד תכניות ההסברה, בעיקר המודעות ברמה הכלל חברתית, אני חושב שהמשטרה לא עושה מספיק בתלונות.

שרף חסאן: אני מדבר על סמך ניסיון ועל סמך אנשים שאני מכיר, תלונות בנושא של שיימינג ובריונות ברשת כמעט נסגרות באופן מיידי, זה בלתי מתקבל על הדעת.

שרף חסאן: לפעמים פגיעה בשם הטוב ופגיעה בכבוד בן אדם, נשים בעיקר, זה הרבה יותר קטלני מנשק.

שרף חסאן: אם המשטרה מקלה ראש בעניינים כאלה אז זה קטסטרופה.

יעל כהן-פארן: אתה מרגיש שיש הקלת ראש?

שרף חסאן: לדעתי הרושם, אני לא עשיתי מחקר, על סמך הרושם שאני מקבל מאנשים, זה שווה בדיקה.

שרף חסאן: אני חושב שהמשטרה כנראה - - -

יעל כהן-פארן: יש לנו צרות אחרות, שיימינג זה לא הכי - - -

שרף חסאן: לא, המשטרה גם לא עושה מספיק בדברים אחרים בחברה הערבית, לצערי, הנתונים מדברים בעד עצמם.

שרף חסאן: אבל בעניין הזה כנראה שהמשטרה צריכה לעבור סוג של הכשרה, להבין כמה זה קטסטרופלי, כמה זה קשה, בכלל להבין את המושגים האלה, כי ההתרשמות, ממה שאני מקבל, היא שהם בכלל לא בקטע הזה, לפחות בחברה הערבית.

שרף חסאן: אני חושב שגם צריך מנגנון לפעול מול החברות, הפלטפורמות, אני מדבר על פייסבוק, על כל מיני פלטפורמות של רשתות חברתיות שצריכים לטפל באופן מיידי בתלונות פוגעניות.

שרף חסאן: יכול להיות שלמשרדי ממשלה יש מנגנון מיידי מול חברות כאלה, אבל אזרח פשוט שנתקל בפגיעה, עד שהוא יכול להגיע לשלב שהוא סוגר חשבון פייסבוק, או לפחות מוריד, זה לוקח הרבה זמן.

יעל כהן-פארן: יש על זה הרבה דיונים, גם בוועדה הזאת מול פייסבוק.

שרף חסאן: אני רק מדגיש את החשיבות.

שרף חסאן: התעניינתי בזה בתקופה האחרונה, אני מודע לדיונים שיש כאן, מודע לבעיות מול החברות, אבל לדעתי צריך לקצר את ה - - -

יעל כהן-פארן: לקצר את הזמנים.

שרף חסאן: לקצר את הזמנים באופן מיידי, באופן משמעותי, כי עד שמורידים את התוכן הפוגעני זה כמעט עשה את העבודה שלו וזה לא משמעותי אחר כך, אם מורידים אחרי יומיים משהו כזה.

שרף חסאן: אני רק רוצה להסב את תשומת לבכם לעוד משהו בעניין הזה של האלימות ברשות.

שרף חסאן: החברה הערבית היא קורבן לא רק בתוך החברה הערבית, כאילו שמקרבנת את עצמה, אלא היא גם קורבן לגזענות בחברה היהודית, כי רוב מתקפות הגזענות והאלימות שקשורים לרקע לאומי בחברה היהודית מופנים בעיקר כלפי האזרחים הערבים בישראל ובתקופות מסוימות זה עובר כל גבול ומגיעים לשלב שמגיעים למעקב אישי סביב בני אדם ועושים שיימינג והגזענות חוגגת, גם בתגובות על חדשות, לא רק ברשתות החברתיות.

שרף חסאן: נכון, חלק מזה חופש ביטוי, אבל חלק מזה זה גזענות ברורה, הסתה לגזענות ברורה שזה עבירה על החוק, אבל גם סביב זה צריך לעשות הרבה תכניות להעלאת מודעות, בנוסף ולצד הטיפול המשטרתי.

שרף חסאן: בדרך כלל אם זה ערבי שכותב משהו גזעני או אלים על רקע לאומי, ישר המשטרה עושה את העבודה, כשזה הפוך המצב לא ככה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, שרף.

יפעת זץ: סליחה, ברשותך, אם אפשר, כיוון שדובר על תכניות התערבות, אם נוכל לספר גם על העבודה שעושה משרד החינוך מעבר לטיפול בפגיעה.

יעל כהן-פארן: את משרד החינוך?

יפעת זץ: כן.

יעל כהן-פארן: אוקיי, אז עוד רגע.

יעל כהן-פארן: לפני זה אני רוצה עוד נציג שהוא לא משרד החינוך, באותו נושא, מואפק חלאילה, חבר הנהלת הסתדרות המורים, בבקשה.

מואפק חלאילה: קודם כל אני מודה לכם על התעניינות הוועדה וגם לאיימן בנושא האלימות במגזר הערבי כי אנחנו יודעים שהאלימות הגיעה לממדים מאוד מדאיגים וזה מאוד מסכן את המבנה החברתי של האוכלוסייה ואת העתיד של החברה.

מואפק חלאילה: אני חושב שיש הרבה סיבות שגרמו לאלימות באוכלוסייה הערבית ואם לא נדע מה הן הסיבות לעולם לא נגיע לפתרונות בעתיד.

מואפק חלאילה: המצב הסוציואקונומי של החברה הערבית הוא מאוד קשה וזה דווקא חלק בנושא האלימות.

מואפק חלאילה: האבטלה במגזר הערבי היא חלק מהאלימות, הגזענות באופן כללי, גם בתקשורת.

מואפק חלאילה: התקשורת בעצמה, התקשורת היהודית, שהיא מעבירה את ה - - -

קריאה: הישראלית.

מואפק חלאילה: שהיא מעבירה את המסרים, אם זה מהממשלה, אם זה מאנשי מפתח במדינה, היא גם גורמת לאלימות כלפי המגזר הערבי או החברה הערבית מאחר שהם מרגישים שאנחנו מקופחים.

מואפק חלאילה: זה חלק מהסיבות שגורמות לאלימות.

יעל כהן-פארן: אתה מתכוון לאלימות כלפי החברה הערבית, מבחוץ, לא בתוך.

מואפק חלאילה: לא, האלימות בתוך החברה הערבית נובעת ממה שאמרתי, כי אם אני במצב כלכלי קשה זה גם גורם לי לאלימות, אם אני מרגיש שמישהו מדכא אותי אני מבטא את זה בצורת אלימות.

מואפק חלאילה: כל אלה גורמים.

מואפק חלאילה: לכן היום אני חושב שכמחנך, כמורה, אם אני מסתכל על החברה הערבית במערכת החינוך, המצב מאוד מאוד מדאיג.

מואפק חלאילה: היום הגיעה האלימות לתוך בית הספר.

מואפק חלאילה: לפני חודשיים היינו ביישוב שלבית ספר תיכון נכנסו וירו על תלמיד בתוך בית הספר.

מואפק חלאילה: יש תקיפת מורים על ידי הורים, תקיפת מורים על ידי תלמידים.

מואפק חלאילה: זו אלימות שלעולם - - -

יעל כהן-פארן: שלא הייתה פעם?

מואפק חלאילה: אנחנו כחברה הערבית לא רגילים לה.

מואפק חלאילה: אז אני אומר, לאחרונה יש הרבה דברים שגורמים לזה ואני חושב שהמדינה, כל משרדי הממשלה צריכים לעבוד ביחד לבניית תכנית רחבה למיגור האלימות.

מואפק חלאילה: האלימות לא באה מכיוון אחד, אלא ממגוון רחב, ממכלול רחב, וצריכים לטפל בזה כי זה מערך חינוכי.

מואפק חלאילה: בקשר לרשת.

מואפק חלאילה: אני חושב שכמה טוב כל הרשתות, אבל יש כאלה שמנצלים אותה לרעה וזה גורם גם בבתי הספר לקטטות בין תלמידים, בין עדות, כי שימוש לא נכון, אז ברשתות עצמן, אני חושב שגם כמערכות חינוך צריכים לקחת במערך הסברה נכון, להתחיל לחנך את הילדים לשימוש נכון בכל המדיה.

יעל כהן-פארן: היום זה לא קורה במערכת החינוך, איך שאתה נחשף אליה?

מואפק חלאילה: זה קורה, אבל זה לא מספיק, צריך לשים דגש עוד יותר וגם להעניש מי שמנסה להפריע וגם לקלקל.

יעל כהן-פארן: זה כבר עניין של אכיפה.

יעל כהן-פארן: טוב, תודה רבה.

יעל כהן-פארן: עכשיו למשרד החינוך, בבקשה, יפעת זץ.

יפעת זץ: תודה רבה על רשות הדיבור.

יפעת זץ: שמי יפעת, נציגת השירות הפסיכולוגי ייעוצי.

יפעת זץ: הוזכרו כאן תכניות מניעה ועבודה שכדאי וצריך לעשות עם ילדים, אז חשוב לי לדייק ולהשלים את התמונה, כי עד עכשיו דיברנו באמת על טיפול במקרים של פגיעה וחשוב להגיד שמשרד החינוך מקדם את הנושא של התנהלות מיטבית ברשת ומניעת פגיעה, גם ממקום חינוכי, גם ממקום הסברתי, דרך עבודה עם תלמידים לאורך כל השנה כשהמטרה היא כמובן לצייד את הילדים במיומנויות להתמודד עם סיטואציות מורכבות ברשת, לדעת איך לנצל את היתרונות של הרשת בצורה שהיא לטובתם, להתמודד כמובן עם מקרים של פגיעה, עם חשיפה לתכנים שהם לא הולמים ולפתח אחריות חברתית להתמודדות עם הנושא הזה.

יפעת זץ: אני אגיד שאנחנו מפתחים תכנים וחומרים שמותאמים לחברה הערבית, כמובן שהם מונגשים בשפה הערבית.

יפעת זץ: הבאתי כאן דוגמאות ואני אשמח אם יהיה אפשר להעביר אותם ליושבת ראש הוועדה, תכנים שהם בשפה הערבית ומותאמים לחברה הערבית.

יפעת זץ: כמובן שהעבודה לא נעשית רק עם תלמידים, נעשית עבודה גם מול ההורים ברמה של הסברה, פיתוח עלוני מידע, הרצאות שמועברות להורים בשפה הערבית וכמובן שגם עם צוותי חינוך, הכשרות שהצוותים עוברים על מנת לתת מענה.

יפעת זץ: ואני אגיד שמעבר להסברה כמובן שיש לנו את חוזר מנכ"ל שמחייב אותנו.

יפעת זץ: ברגע שמובאים לידיעתנו מקרים של פגיעה אנחנו מחויבים לטפל ולפעול, גם אם זה קרה מחוץ לשעות בית הספר או מחוץ לכותלי בית הספר וכמובן ניתן המענה המתאים בחבירה כמובן למוקד שצוין קודם לכם.

יעל כהן-פארן: את מטפלת בנושא הזה בכל מערכת החינוך, ברמה הארצית, אם אני מבינה נכון, כן?

יפעת זץ: כן.

יעל כהן-פארן: האם את חשה שיש חוסר התייחסות, עודף פגיעות בחברה הערבית?

יעל כהן-פארן: הדברים עולים כאן, גם מהדברים של איגוד האינטרנט, גם מהשטח, מהדברים שנאמרו, האם את חשה את זה?

יעל כהן-פארן: האם במערכת החינוך חשים שיש איזה שהוא אולי חוסר התייחסות, או אולי מרכיבים אחרים שגורמים לעודף אלימות ופגיעות ברשת דווקא בחברה הערבית?

יפעת זץ: אני חושבת שאנחנו מתייחסים לכלל הציבור ולכלל התלמידים שלנו וכן ניתן דגש לגבי החברה הערבית.

יפעת זץ: כמובן שיש לנו עוד עבודה לעשות ומקומות להתפתח אליהם, אבל בהחלט ניתן דגש ותשובה לגבי החברה הספציפית.

יעל כהן-פארן: אוקיי, תודה.

יעל כהן-פארן: רות לוין, קרן אברהם.

יעל כהן-פארן: אתם גם עוסקים בנושא ספציפית, באלימות ברשת?

רות לוין: כן, אני באמת רוצה להציג איזה שהיא יוזמה, כחלק מההתמודדות עם תופעת האלימות ברשת בחברה הערבית ולאור העובדה שאנחנו יודעים שלקראת הבחירות ברשויות המקומיות מתגברות תופעות של אלימות בכלל ואלימות ברשת בפרט, בגלל התחרות וההתמודדות.

רות לוין: אז באמת יוזמות קרן אברהם משיקה קמפיין, תצא בקמפיין, שהמטרה שלו היא בראש ובראשונה להתמודד עם התופעות האלה של אלימות ברשת, מתוך כוונה להקטין ולגנות את התופעה הזאת.

רות לוין: מקווה שיהיה לזה אפקט בשטח.

יעל כהן-פארן: משהו שעשיתם עד היום?

יעל כהן-פארן: או שזה רק לקראת הבחירות המקומיות?

רות לוין: זה כרגע ה - - -

יעל כהן-פארן: זה כרגע הפוקוס?

רות לוין: כן.

יעל כהן-פארן: אוקיי.

יעל כהן-פארן: מנאל שלבי, עמותת אדיאר.

מנאל שלבי: כן.

מנאל שלבי: אז ככה, אני מעמותת אדיאר, עמותה שעוסקת בנושא של רצח נשים, אבל מנקודת מבט מקצועית.

מנאל שלבי: אנחנו עובדים עם צוותים ואנשי מקצוע בכל התחומים, לרבות צוותי חינוך.

מנאל שלבי: שתי הנקודות שאני רוצה להעלות, הדבר הראשון זה ממש ליווי של אנשי מקצוע בתחום הזה של מתן התמיכה, שהם בעצמם ייתנו תמיכה לילדים ובני נוער שהם בעצמם לא מודעים ולא יודעים איך להתמודד עם בעיות שמביאים הילדים.

מנאל שלבי: אני חושבת שיש הפרדה שלמה בין מה שקורה ברשת לבין מה שקורה בבית הספר, זאת אומרת יש הפרדה בין אלימות ברשת לבין אלימות בבית הספר ולכן בני הנוער לא מביאים את הדברים לרוב לבית הספר.

מנאל שלבי: אני חושבת שצריך לעקוב אחרי זה ובאמת להכשיר אנשי מקצוע שיטפלו בנושאים האלה.

מנאל שלבי: מחקר אחרון שיצא באוניברסיטת חיפה בדיוק ומדבר על אלימות ברשת מעלה ש-40% מבני הנוער מקבלים את התמיכה דווקא מהרשת עצמה, זאת אומרת מערך התמיכה נמצא ברשת שפגעה בו.

מנאל שלבי: הוא פונה בחזרה לרשת - - -

יעל כהן-פארן: טוב, ברשת יש הכול, את יודעת.

מנאל שלבי: כן, אבל כאילו אין לו מערך תמיכה בחוץ ולכן הוא נאלץ לחזור לשם והוא מקבל תמיכה, שהיא לא תמיכה לדעתי.

מנאל שלבי: אני חושבת שצריך ממש לעקוב אחרי הנושא הזה ולבדוק איך אפשר להוציא אותם מהרשת.

מנאל שלבי: הנושא הוא לא רק שיימינג ברשת, יש הרבה מקרי התאבדות, הרבה מקרי רצח, גרירת אנשים לרצח ולאונס, אני חושבת שזו אלימות ממדרגה ראשונה שבאמת צריך לשים לב בצורה שהיא יותר מקצועית ויותר - - - אנחנו בעמותת אדיאר מנסים כל הזמן להיכנס למשרדי הממשלה, אני ואדורה בגישושי שיתוף פעולה ואנחנו כל הזמן מנסים ומנסים ומשרדי הרווחה והחינוך קצת דוחקים אותנו, אומרים שיש להם את התכניות.

מנאל שלבי: זה חשוב וזה מצוין, אבל אני חושבת שגם נקודת המבט שלנו, כאנשים שנמצאים בשטח, היא מאוד מאוד חשובה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, מנאל.

יעל כהן-פארן: ד"ר מחמוד כיאל.

יעל כהן-פארן: אם אתה יכול להציג את מי אתה מייצג.

מחמוד כיאל: אני מייצג את עצמי, קוראים לי מחמוד כיאל, אני רופא במקצועי, יזם בתחום ההייטק והטכנולוגיה בעיסוקי ופעיל ציבור.

מחמוד כיאל: אני חושב שהנושא של העבירות ברשת הוא כתב אישום חמור ביותר והוכחה נחרצת לאוזלת היד של המשטרה בכל מה שקשור במיגור האלימות במגזר הערבי בגלל שפה כל התירוצים של מנהיגות לא משתפת פעולה, אין תחנות משטרה והכול, פה אין דבר כזה.

מחמוד כיאל: יושבים אנשים, טובי המוחות בעולם, מאחורי מחשב וצריך לגלות את זה.

מחמוד כיאל: המשטרה מגיעה לפה, אין להם נתונים.

מחמוד כיאל: הייתי רוצה לשמוע מהמשטרה על הנתונים של העבירות שקורות.

מחמוד כיאל: אני שומע פה על הפניות לאיגוד האינטרנט, פניות זה לא אותו דבר כמו עבירות, כי יכול להיות שבמגזר הערבי אין להם למי לפנות ואז הם פונים אליכם ובמגזר היהודי, כל אחד מכיר חמישה אנשים שיכולים לפתור לו את הבעיה מבלי לפנות אליכם.

מחמוד כיאל: כך שהפניות זה דבר מאוד חשוב, אבל לדעתי צריך שנדע בדיוק את הנתונים, כמה עבירות יש, כמה עבירות של ערבים יש, כמה עבירות ביטחוניות וכמה לא ביטחוניות וכמה מאלה מטופלות וכמה מאלה לא מטופלות.

מחמוד כיאל: אני אזרח פשוט, אבל אני רוצה שתראו את הנתונים האלה לחברי הכנסת ואני רוצה באמת לראות שאתם מעזים להראות את זה לחברי הכנסת.

מחמוד כיאל: עוד משהו, עד כמה הנושא הזה מוציא את הממשלה הישראלית במערומיה.

מחמוד כיאל: רוצים לגייס ערבים למשטרה ורוצים לגייס אותם לצה"ל, אני רוצה לראות כמה אנשים התגייסו, כמה ערבים התגייסו ליחידת הסייבר, היחידה הזו שעוקבת אחרי אנשים באינטרנט.

מחמוד כיאל: אני רוצה לראות מאמצים שמגייסים.

מחמוד כיאל: אני לא מאשים אתכם, חלילה, אני רוצה לראות כמה אנשים המוסד הזה ירצה לגייס אותם ליחידות האלה.

מחמוד כיאל: אני רוצה לראות ואני מאוד מקווה שאתם תעקבו.

נאדיה חאג': קודם כל צריך להכשיר אותם.

מחמוד כיאל: טוב, אנחנו פחות מוכשרים, הבנו, אבל אני רוצה לראות מספרים.

יעל כהן-פארן: לא, היא לא אמרה את זה.

מחמוד כיאל: בסופו של דבר אני רוצה לראות מספרים.

מחמוד כיאל: אני רוצה לראות מספרים, כמה אנשים יהיו חלק, האם יהיו באמת 20%, 5%, 10%, את יודעת מה?

מחמוד כיאל: שיהיו כחלקם - - -

יעל כהן-פארן: באוכלוסייה.

מחמוד כיאל: לא באוכלוסייה, אפילו מאלה שעוסקים בהייטק.

מחמוד כיאל: אני רוצה לראות.

יעל כהן-פארן: תודה, דברים חשובים ונוקבים.

יעל כהן-פארן: סעיד יסים, בבקשה, חבר הנהלת הסתדרות המורים.

סעיד יסים: קודם כל באמת תודה וכל הכבוד ליושבת ראש ולכל חברי הכנסת שלנו ברשימה המשותפת, שהם עובדים עבודת קודש וזה מצביע על משהו שלא טוב בחברה הישראלית בכלל.

סעיד יסים: הרשימה המשותפת עושה עבודת קודש כי באמת המשימות הן כל כך קשות, כל כך מעייפות, כל אך אמיתיות, כדי לשרת את המגזר הערבי וזה מצביע על דבר ברור, שהאפליה קיימת וזה מצער.

סעיד יסים: עכשיו, צדקה החברה שאמרה שצריכים ללמוד.

סעיד יסים: אני באתי מבתי הספר ואני באמת אומר, עם כל הכבוד לכל המאמצים הצנועים שאנחנו חשים בהם במגזר ובבתי הספר, האם יש באמת תכניות לימוד שמגיעות לתלמידים שלנו?

סעיד יסים: שהתלמידים שלנו מקבלים אותן?

סעיד יסים: בכל עניין ההייטק, בכל עניין האינטרנט, איך להתייחס לאינטרנט, איך להתמודד מול באמת הבעיות הרציניות שמגיעות לשם.

סעיד יסים: אנחנו חשופים יותר מהמגזר השני, ואני שוב נאלץ לדבר על מגזרים בחברה - - -

יעל כהן-פארן: למה אתה חושב שאתם חשופים יותר?

סעיד יסים: אנחנו חשופים כי אנחנו לא לומדים, כי בבתי הספר שלנו חסר תכניות בשביל להכין את התלמידים, להכין את האנשים, שיהיו מוכנים להתמודד עם כל הקיים.

סעיד יסים: עכשיו, אלימות.

סעיד יסים: אלימות במגזר הערבי היא לא משהו תורשתי שנולד במגזר הערבי, זה משהו שקיבלו מהחברה, ושוב אני חוזר, למה?

סעיד יסים: לדעתי, ואני באמת מפנה אצבע מאשימה כלפי כל המוסדות הרשמיים, יש ארגונים ויש אנשים שרוצים לעזור, אבל המוסדות הרשמיים, בתי הספר, בכל מקום יש אפליה נגד הערבים ואז אנחנו חשופים יותר, אנחנו לא נותנים מענה איך להתמודד עם הדברים שנחשפים אליהם הילדים שלנו.

סעיד יסים: אנחנו רואים איך המשטרה מתייחסת לפיזור הפגנות, בין אם זה במגזר הזה או במגזר הערבי, אנחנו רואים את האלימות.

סעיד יסים: אנחנו יום יום חשופים והילדים שלנו, לצערי, הם חשופים יותר מאשר הילדים במגזר השני לגבי המתרחש בכל המדינה בתחום הפוליטי.

סעיד יסים: מה קורה בעזה, איך שם ילדים נהרגים, אף אחד לא אומר כלום.

יעל כהן-פארן: בוא, סעיד, בוא נחזור לנושא הדיון.

סעיד יסים: אני אחזור בחצי משפט לעניין שלנו.

סעיד יסים: כל עוד אנחנו חיים במדינה שאנחנו מרגישים בה, כציבור ערבי, שהמשטרה עוינת ושהמוסדות הרשמיים עוינים ואנחנו מקופחים, זו אווירה שצומחת בה אלימות וצומח בה אי ודאות ואי ידיעה איך להתמודד מול כל הדברים.

סעיד יסים: אני מאחל לעצמי שיבוא יום ואני אהיה במצב אחר לגמרי, שאנחנו לא נדבר על מגזרים.

סעיד יסים: למה צריכים במדינה אחת לדבר על המגזר הבדואי, על המגזר ה - - - גם כאן יש אפליה, אנחנו מגזר אחד, אנחנו המגזר הערבי הפלסטינאי שחיים במדינה הזאת.

סעיד יסים: אני אף פעם לא אמרתי המגזר הספרדי, אז למה אנחנו צריכים לדבר במדינה אחת שהיא של כולנו בשפות ובדברים כאלה של מגזר ערבי ומגזר יהודי?

סעיד יסים: ומה משתמע מזה?

סעיד יסים: כאילו כל מי שרוצה באמת בלב טוב להגיש משהו למגזר הערבי, כאילו שהוא עשה חסד למגזר הערבי.

סעיד יסים: כל שר שבא לבקר במגזר הערבי, הוא בא עם סל, 'אני עשיתי, הבאתי לכם', כאילו שאנחנו מקבלים נדבות, באים לתת לנו נדבות למגזר.

סעיד יסים: אנחנו חלק בלתי נפרד מהמדינה הזאת ואנחנו צריכים להיות אזרחים שווים בכל דבר, ככה נפתור את בעיית האלימות ואת בעיית החיים המשותפים.

סעיד יסים: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, סעיד.

יעל כהן-פארן: מסעוד, אתה רוצה לסכם?

מסעוד גנאים: לצערי יצאתי, לא שמעתי את משרד החינוך על התכניות שלו.

מסעוד גנאים: אני יודע שמשרד החינוך, כמורה לשעבר וכחבר ועדת חינוך, תמיד יש את הדיונים האלה, יש איזה תכנית על העניין של העלאת התודעה של האינטרנט הבטוח.

יפעת זץ: נכון.

מסעוד גנאים: אם זה לתלמידים, אבל אני רוצה לשמוע, משום שהבעיה שלנו היא לא רק עם הילדים, אלא עם ההורים, כי ההורים צריכים להעלות את התודעה משום שהצעירים יותר מתוחכמים.

מסעוד גנאים: הפייסבוק והטוויטר, מדברים אליהם, לילדים שלנו, לא אלינו, לנו יותר קשה, אז צריך להכשיר ולהעלות את התודעה אצל ההורים משום שבסוף ההורה הוא המפקח והמבקר הראשון של הילד שלנו.

מסעוד גנאים: אני מניח שדיברתם על זה, אני לא יודע אם דיברתם על התכניות.

יעל כהן-פארן: הייתה שיחה קצת על התכניות, אבל אולי בשביל מסעוד טיפה פרטים, אם את יכולה.

יפעת זץ: בשמחה.

יפעת זץ: אמרתי גם מקודם שכמובן שאנחנו עובדים קודם כל עם התלמידים שלנו, מתוך מקום שבאמת רוצה לפתח בהם מיומנויות ויכולת לנצל את הרשת לטובה, לפתח בהם ערכים חיוביים וכמובן למנוע מצבים של פגיעה ובריונות ושיימינג וכו'.

יפעת זץ: החומרים מותאמים לחברה הערבית, הם כמובן מונגשים בשפה הערבית, העברתי כאן תכנים שאפשר לעיין בהם, אלה שיעורים שמתקיימים לאורך כל השנה.

יעל כהן-פארן: באיזה גילאים?

יפעת זץ: את יכולה למצוא שם מכיתה א' לאורך כל השנים.

יעל כהן-פארן: כל הגילאים?

יפעת זץ: כן.

יעל כהן-פארן: זה חלק ממערך של שיעורי מחנך?

יפעת זץ: זה חלק מתכנית 'חיים ברשת' שמועברת דרך שיעורי חינוך ודרך שיעורי כישורי חיים, כחלק קבוע מתכנית הלימודים לאורך כל השנה, בדגש על שלושה מועדים.

יפעת זץ: פתיחת השנה, ששם אנחנו מתייחסים יותר לכללי התנהגות, תקנון בית ספרי, שכל הנושא של התנהלות ברשת נכנס גם לתוכו.

יפעת זץ: כמובן השבוע הלאומי, שחל בפברואר, שזה שבוע שיא, וגם יש תכנים שמפותחים לקראת היציאה לחופשת הקיץ, ששם הילדים הרבה יותר נמצאים מול המסכים.

יפעת זץ: ואני אגיד שמבחינת ההורים, אז אפשר גם לראות שם, אנחנו מפתחים עלוני מידע באמת מתוך רצון להעלות את המודעות של ההורים.

יפעת זץ: ישנם שיעורים מקוונים, הרצאות, באמת כדי להעלות את המודעות וגם להפוך אותם למקור לפנייה לעזרה, במידה שהילדים כן נחשפים לתכנים, כן נפגעים, שההורים יוכלו להוות כתובת לפנייה לעזרה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: נציגת המשטרה, את רוצה להגיב לדברים שעלו קודם, וגם היו שאלות, אמנם יצא הדובר ששאל את השאלות, אבל לגבי נתונים.

קרן מועלם: לגבי מה שהוא אמר, לגבי הפייסבוק.

קרן מועלם: יש לנו בדוברות את מחלקת הפייסבוק ששייכת לדוברות של משטרת ישראל.

יעל כהן-פארן: רגע, הדוברות של משטרת ישראל, זו פונקציה קצת שונה, יש דוברות שעובדת בפייסבוק כדי לספר מה עושה המשטרה ויש את העבודה של - - -

קרן מועלם: כן, אני כבר מסבירה.

קרן מועלם: יש את מחלקת פייסבוק ביחידת דוברות של משטרת ישראל, היא בעצם מקבלת פניות מהאזרחים כדי לטפל בבעיות כלשהן שעולות בפייסבוק, אם זה אלימות, אם זה שיימינג, אם זה הסתה, הכול.

קרן מועלם: במחלקה הזאת יש גם את יחידת הערבית.

קרן מועלם: מי שצריך נגישות לשפה הערבית, יש לו.

קרן מועלם: אנחנו, כמשטרת ישראל ובכלל ברשת הפייסבוק או הטוויטר, אין אף אחד שיכול לבוא ולאתר את כל האלימות הזאת אם לא פונים לרשויות.

קרן מועלם: אם מישהו לא יפנה לראש הפייסבוק או אלינו אנחנו לא נדע שקיים הפוסט היחיד הזה לגבי האלימות.

יעל כהן-פארן: אגב, אם פונים למערכת של פייסבוק על פוסט פוגעני, זה מגיע גם אליכם או לא בהכרח?

קרן מועלם: לא בהכרח.

קרן מועלם: החברה לא מחויבת אלינו.

קרן מועלם: חברת פייסבוק לא מחויבת אלינו.

קרן מועלם: כן יש לנו את הקשר מול פייסבוק והם פועלים בהתאם.

קרן מועלם: לגבי נתוני העבירות, זה בהתאם למה שאמרתי, אני לא יכולה לתת נתונים בגלל שאני לא יכולה להציף אותם, כי אני לא יודעת אם הם קיימים בכלל.

קרן מועלם: אני יכולה להגיד שיש 20% שאני מטפלת בהם, זה סתם מספר שאני זורקת, אבל בפועל יש הרבה יותר.

קרן מועלם: אני לא יכולה לנטר מה שאני לא יודעת עליו.

יעל כהן-פארן: לא, אבל מה שמגיע אלייך, יש לך נתונים ממה שכן מגיע אלייך, על כמות הפניות, על איך זה מתפלג באוכלוסייה?

קרן מועלם: אני יכולה לברר ולהעביר לכם את זה.

יעל כהן-פארן: אוקיי, אנחנו נשמח, הוועדה תשמח לקבל, תודה.

קרן מועלם: בנוגע למה שהתייחסו פה לגבי הסתה וגזענות.

קרן מועלם: כבר נעשות פעולות, גם בנוגע לפייסבוק.

יעל כהן-פארן: גם הסתה כלפי ערבים?

קרן מועלם: הסתה כלפי ערבים, הסתה נגד היהודים.

קרן מועלם: הכול באותו נושא.

קרן מועלם: אם הפרקליטות - - -

יעל כהן-פארן: לא, כי את מבינה שהתחושה היא פה שהסתה נגד יהודים, מתייחסים אליה אחרת מהסתה נגד ערבים.

קרן מועלם: ברור לי, אני יכולה להבין, אבל לא אני, כמשטרת ישראל, לא אני זאת שקובעת אם זה נכון לפעולות פליליות או לא נכון.

קרן מועלם: הפרקליטות קובעת לי, 'תפעלי נגד' או 'אל תעשי כלום', אבל אנחנו, כשאנחנו מקבלים את הפנייה הזאת אנחנו כן פועלים מול פייסבוק ומול הפרקליטות והם בעצם מחליטים מה לעשות.

יעל כהן-פארן: גם בזה נשמח לקבל נתונים על כמות הפניות על הסתה לשני הצדדים ורמת הטיפול.

יעל כהן-פארן: האם יש, כמו שעולה, התחושה שעולה כאן מהשיח, אפליה מסוימת בטיפול בדברים, שהסתה נגד החברה הערבית, נגד ערבים, לא מטופלת באותה רמה.

יעל כהן-פארן: אני אומרת כאן דברים שהם אולי טריוויאליים, אבל זו התחושה.

יעל כהן-פארן: אני אשמח לקבל את הנתונים.

קרן מועלם: בסדר גמור.

יעל כהן-פארן: עוד משהו, קרן?

קרן מועלם: לא, זהו.

אורנה היילינגר: אני מבקשת להבהיר כמה דברים מתוך הניסיון שלי.

אורנה היילינגר: אל"ף, למשטרה, ותסלח לי קרן, אין מוטיבציה לטפל בבריונות ברשת, לא בחברה הערבית ולא בחברה היהודית.

אורנה היילינגר: זאת אומרת אני ממש לא רואה שום הבחנה בקטע הזה ביום יום.

אורנה היילינגר: שתיים, לא כל בריונות ברשת זו עבירה פלילית, גם חשוב לדעת, אפרופו המוטיבציה של המשטרה, ולי מאוד מאוד חשוב לשים פה על השולחן, אנחנו מדברים וחשוב מאוד שנדבר פה הרבה על הילדים, אבל הבריונות ברשת, בעיקר אגב בחברה הערבית, היא בקרב המבוגרים.

אורנה היילינגר: בעצם זה קהל זנוח לחלוטין, לא מודעות, לא - - -

יעל כהן-פארן: אין שום מערכת שמטפלת בו, זה לא כמו מערכת החינוך.

אורנה היילינגר: לחלוטין.

אורנה היילינגר: אני חושבת שקמפיינים נדרשים בחברה הערבית להבנה של הנושא.

יעל כהן-פארן: כן, אוקיי.

יעל כהן-פארן: יש לי עוד שאלה, את מקבלת פניות, חלקן אנונימיות, חלקן מן הסתם לא, האם יש לך קשר עם מאו"ר, עם המשטרה, האם דברים עוברים?

יעל כהן-פארן: עם פייסבוק?

יעל כהן-פארן: עם הרשת שמדובר בה?

אורנה היילינגר: קודם כל הקשר המיטבי שלי הוא באמת עם כל הפלטפורמות החיצוניות, בקשה שלי להסיר איזה שהוא תוכן פוגעני מטופלת מהר מאוד, תוךשעות, להבדיל משלושה-ארבעה ימים, כמו שנאמר קודם.

יעל כהן-פארן: אז הכי טוב לפנות אליכם, את אומרת?

אורנה היילינגר: אתם מוזמנים לפנות אליי.

מסעוד גנאים: את יודעת כמה אנשים פונים אלינו, צעירים, צעירות, 'תעזרו לי', מפיצים את התמונה שלה, שלו, זה כמעט כל שבוע, כל שבועיים.

אורנה היילינגר: איגוד האינטרנט, 054-8858911.

יעל כהן-פארן: למה אין לכם איזה כוכבית משהו?

אורנה היילינגר: אל"ף, כי אפשר גם להעביר את זה דרך ווטסאפ, והרבה מאוד אנחנו עושים את זה, בי"ת, לא נתנו לנו כוכבית בגלל הקמת מערך מאו"ר.

אורנה היילינגר: אני חושבת שזה נכון שמאו"ר יטפל בילדים, אנחנו נטפל במבוגרים וכולנו נהיה מרוצים.

יעל כהן-פארן: אמיר רוצה להגיב.

אמיר גפן: אני רוצה רגע להגיד משהו על העניין של הטיפול המשטרתי.

אמיר גפן: כמו שאמרתי, אני לא שוטר, אני איש המשרד לבטחון הפנים, אני רק רוצה לשים איזה שהיא פרופורציה, שתבינו את ההתייחסות של המשטרה לנושא הזה של בריונות ברשת.

אמיר גפן: מערך מאו"ר, על פי החלטת הממשלה שתקצבה אותו, היא תקצבה אותו ב-130 תקנים, מתוכם 100 שוטרים, את המערך הזה מובילים שני שוטרים בדרגות של ניצב משנה, שכפופים לאח"מ וכפופים ללהב.

אמיר גפן: השוטרים האלה, הדבר היחיד שהם עושים בעבודתם, יום ולילה, זה רק נושא של טיפול בבריונות ברשת.

אמיר גפן: אין להם עוד עבודה אחרת, הם מוקדשים רק לנושא הזה.

מסעוד גנאים: אמיר, רק חאלס, תעברו מהרצה לעבודה.

אמיר גפן: אני איתך.

יעל כהן-פארן: לריצה.

אמיר גפן: אנחנו הראשונים, בטח אנשי המערך, שרוצים לצאת.

יעל כהן-פארן: במה זה תלוי, בתקציבים?

אמיר גפן: לא, זה לא תלוי בתקציבים, זה תלוי בלראות שכל המערכת - - -

יעל כהן-פארן: בניית מערך?

אמיר גפן: יש הזדמנות אחת לעשות רושם ראשוני בציבור, אנחנו רוצים שכשנצא עם זה לציבור ויתחילו להגיע פניות ל-105, שלא יקרה שפניות לא מטופלות ברמה הכי גבוהה שהן יכולות להיות מטופלות ועל זה אנחנו עובדים.

אמיר גפן: אז כמו שאמרתי, המערך עובד, הוא מטפל, יום יום מגיעות אלינו פניות ואנחנו מטפלים בהן.

אמיר גפן: ברגע שנעשה מאמץ דוברותי ושיווקי כמובן המספרים האלה יגדלו, אבל כבר היום, כולל כמו שציינו, מהחברה הערבית, מטופל היום.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אני אסכם את הדיון, ממש בדקה.

יעל כהן-פארן: תודה לכל המשתתפים.

יעל כהן-פארן: אין ספק שהנושא של אלימות, בריונות ברשת, בכל החברה הישראלית, גם הגלובלית, הוא אתגר ענק בפנינו, בפני החברה, בפני המערכת, ואולי בחברה הערבית הוא אתגר אף גדול יותר בגלל השינויים שהיא עוברת, בגלל חוסר ההתייחסות המערכתית לאלימות שלא ברשת, הכללית, שחווה החברה הערבית.

יעל כהן-פארן: אני יוצאת מכאן בקריאה, באמת אני שמחה על הדברים שנאמרו, גם על ידי נציגי מאו"ר והמשטרה ומשרד החינוך, אבל אני חושבת שיש מקום להרבה יותר עשייה ולשים בפוקוס את החברה הערבית דווקא אולי כדי ליצור תיקון בשביל הדור הצעיר, שיאמין במערכת, שיאמין שהמערכת עובדת גם בשבילו ושהוא יכול להאמין בה ולהיות חלק מהחברה הישראלית הכללית.

יעל כהן-פארן: זה האתגר שלנו במדינת ישראל, להביא אותנו להיות חברה אחת, בלי כל הפיצולים, כמו שאמר כאן הדובר הקודם.

מסעוד גנאים: תודה, יעל.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אני נועלת את הדיון.