ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 331, 2018-07-16 11:40

אברהם נגוסה: שלום לכולם וברוכים הבאים לוועדה.

אברהם נגוסה: אנחנו נקיים היום דיון בעניין שילוב ילדי עולים במועדונית בני עקיבא בשכונת רמת אשכול בלוד.

אברהם נגוסה: הוועדה מתכנסת היום כדי להבטיח שבתחילת שנת הלימודים המועדונית שפועלת בשכונת רמת אשכול בלוד תיפתח ולוודא כי קיים תקציב לפעילות המבורכת שמתבצעת שם, כי אני הייתי שם כבר פעם שלישית, הגעתי וראיתי את הפעילות המבורכת והעבודה הכל כך חשובה שהילדים וגם הנוער, בעיקר ילדים, זה מאוד חשוב כי קודם כל לילדים יש מסגרת ולהורים יש זמן ללכת ולעבוד ויש פה יתרון גם בעניין התפתחות הילדים בחינוך, אני רואה את הרכזים כאן וכל הכבוד על מה שאתם עושים, אבל מצד שני אני שומע את הבעיות בנושא התקצוב.

אברהם נגוסה: יש תכנית של הממשלה שנותנת תקציב כדי שהילדים האלה לא יהיו ברחוב, וגם הנוער, כדי שאחרי שחוזרים מהמסגרת הפורמלית לא יהיו ברחוב וחשופים לערכים לא מקובלים, ולא צריך להיכנס, כל אחד יודע איזה סכנות יש לילד אם הוא מסתובב ברחוב.

אברהם נגוסה: לא רק תאונות דרכים, יש גם - - - חברתיות, גם יש דברים שליליים.

אברהם נגוסה: יש תקציב לכך, אני יושב בוועדת השרים בראשות ראש הממשלה שהעבירה תקציב לנושא.

אברהם נגוסה: למשרד החינוך 192 מליון שקלים תכנית לארבע שנים ובמשרד הרווחה 80 מליון שקל.

אברהם נגוסה: בנוסף, לעולים שנמצאים עד 15 שנים יש גם את משרד הקליטה שמעורב.

אברהם נגוסה: כשמדברים איתי שיש בעיה של תקציב אני לא יכול להבין מה קורה פה.

אברהם נגוסה: אנחנו פעלנו, לחצנו על הממשלה שיעשו תכנית מיוחדת בוועדת שרים שבראשות ראש הממשלה, שהקציבה בתחומים הרלבנטיים, וציינתי אותם, ויש גם עוד תחומים אחרים שהוקצבו לכך, אבל התחום הרלבנטי נראה לי רווחה וחינוך.

אברהם נגוסה: יותר רווחה, גם חינוך כמובן.

אברהם נגוסה: לכן אני שואל למה הרשות המקומית שהיא זרוע הביצוע של ממשלת ישראל, מדוע אין קשר בין הרשויות המקומיות לשלטון המקומי בעניין העברת התקציבים.

אברהם נגוסה: אני רוצה להבין ולכן החלטתי לקיים את הדיון.

אברהם נגוסה: התכנית היא כל כך טובה, אנשים משקיעים, אנשים טובים שנותנים את הנשמה ומה פתאום עכשיו התכנית בסכנה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע איפה הבעיה ומה אנחנו יכולים לעשות.

אברהם נגוסה: אתם כתבתם פה שיכול להיות שהמסגרת תפורק, כך אני מבין.

שרית ספיר: מי כתב?

אברהם נגוסה: משרד הרווחה.

אברהם נגוסה: איריס פלורנטין, סמנכ"לית בכירה מנהלת אגף בכיר שירותים חברתיים.

אברהם נגוסה: אני מדבר על המכתב מה-15.7.2018 שהגיע אלינו אתמול.

קריאה: לשרית ספיר יש לה את המכתב שלה ואיריס פלורנטין יש את המכתב שלה.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: שרית ספיר, במכתב בסעיף 5 מתייחסת לקשיים.

אברהם נגוסה: אני רוצה להבין, תסבירו לי.

אברהם נגוסה: אין ויכוח שהתכנית חשובה, חיונית וטובה וההורים רוצים שהתכנית הזו תמשיך, אין לי בכך ספק.

אברהם נגוסה: ההורים אתם רוצים להציג?

אברהם נגוסה: בואו נשמע אתכם.

אסקיבה מנגיסטו: (מדברת בשפה האמהרית, דבריה מתורגמים ע"י היו"ר) אנחנו גרים ברמת אשכול כמעט 16 שנה.

אסקיבה מנגיסטו: יש לנו מועדונית ברמת אשכול, היה לנו מקום שם, עכשיו אין לנו מקום.

אסקיבה מנגיסטו: אין לנו מקום שהילדים יהיו בו, אין להם עזרה, אין להם כלום.

אסקיבה מנגיסטו: אם זה ייסגר, לאן ילכו הילדים?

אסקיבה מנגיסטו: אין לנו מקום בכלל.

אברהם נגוסה: את רוצה שהתכנית תמשיך.

אסקיבה מנגיסטו: כן.

אסקיבה מנגיסטו: תמשיך.

אסקיבה מנגיסטו: גם יש להם שני חדרים ל-30-40 ילדים.

אברהם נגוסה: את אומרת שגם עכשיו החדרים הקיימים לא מספיקים ויש צפיפות.

אסקיבה מנגיסטו: לא מספיק.

אסקיבה מנגיסטו: אין מקום.

אברהם נגוסה: אתם יכולים לדבר באמהרית אם אתם רוצים.

ביגלה טירוורק: (מדברת בשפה האמהרית, דבריה מתורגמים ע"י היו"ר) אנחנו רוצים את התכנית וזה המקום שחשוב לנו שהילדים והנוער יהיה להם מקום.

ביגלה טירוורק: אפילו עכשיו אין מקום לכולם ויש חלק שלא נותנים להיכנס בפנים, לבנים במיוחד ויש בעיה לאן ילכו הילדים שלי.

ביגלה טירוורק: הם שם 16 שנה, וזה טוב לילדים, אפילו לנו לפעמים רוצים להגיע למתנ"ס לקבל הדרכה והסברה וכל זה, ולכן המתנ"ס הזה חשוב, המועדון הזה חשוב לנו והתכנית הזאת חשובה לנו וצריך לחזק אותה כי זה לטובת ילדינו.

ביגלה טירוורק: עכשיו הם בחופש הגדול ואין להם מועדונית ואין פעילות, הם סגורים בבית כי צמצמו את זה.

ביגלה טירוורק: אנחנו מרגישים שיש פה אפליה כי ילדים אחרים נכנסים ואז הילדים שלנו נשארים בעדיפות אחרונה, ואנחנו מאוד נפגעים מהמהלך הזה.

ביגלה טירוורק: איך לילדים אחרים מצאתם תקציב ולילדים שלנו אין תקציב.

ביגלה טירוורק: איך אומרים שאין תקציב כשזה נוגע לילדים שלנו ולילדים אחרים יש תקציב והם נכנסים ומקבלים את השירות כמו שצריך וזה פוגע בהם.

אברהם נגוסה: המסר ברור.

אברהם נגוסה: נשמע מהאנשים שמפעילים את התכנית.

נעם דרייפוס: אפשר לתת רקע על השכונה?

אברהם נגוסה: תציג את עצמך.

נעם דרייפוס: אני מנהל את המרכז לחינוך וחברה, עמותה שפועלת בשכונה מזה עשר שנים.

אברהם נגוסה: הבנתי שהייתה גברת פוקס שמימנה את התכנית, היא הלכה ועכשיו בני עקיבא נמצאים.

נעם דרייפוס: נכון.

נעם דרייפוס: אנחנו שותפים איתם, בני עקיבא מטפלים במועדונית, אנחנו מטפלים במעטפת.

נעם דרייפוס: אני רוצה רק לתת רקע.

נעם דרייפוס: מי שמכיר – מכיר אבל השכונה היא שכונה שגרים בה משפחות מהעדה האתיופית, 70% משפחות מהאוכלוסייה הערבית ועוד 10%-15% מהציונות הדתית.

נעם דרייפוס: כלומר שמדברים על להיות ברחוב או שאין מועדונית או להסיע למקום אחר, כך שמעתי, בשכונה הזאת קשה להסתובב בחוץ.

נעם דרייפוס: גם בחדר המדרגות קשה להסתובב.

נעם דרייפוס: זו שכונה, לאט לאט ברוך השם מתקדמים קדימה אבל זו שכונה שגם במתנ"ס עצמי, המתנ"ס מחולק, למגזר הערבי יש פעילות מבורכת ויפה, וגם במתנ"ס, אם אין פעילות אי אפשר להסתובב שם.

נעם דרייפוס: הפעילות צריכה לעטוף את הילדים, גם את ההורים דרך אגב - - -

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת יואל רזבוזוב חבר ועדה.

נעם דרייפוס: אני אומר הפעילות צריכה לעטוף את הילדים מגיל רך, אנחנו מפעילים מעון וגנים בשכונה מגיל רך עד נוער, נמצאות פה שלוש אבל יש הרבה יותר, צריכה לעטוף גם את ההורים, את ההדרכה, הטיפול.

נעם דרייפוס: כלומר יש פה מערכת שלמה שבתוך השכונה שאר המענים הם למגזר הערבי.

נעם דרייפוס: אי אפשר לחבר בין המענים.

נעם דרייפוס: יש פה משהו שצריך לדאוג לאוכלוסייה הזאת באופן ייעודי.

נעם דרייפוס: זה גם המנדט שלך אני מאמין, נכון?

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: אבל יש פה מתנ"ס, המתנ"ס צריך לתת שירות לכל התושבים, נכון?

אברהם נגוסה: גם ערבים וגם יהודים.

נעם דרייפוס: נכון.

אברהם נגוסה: אז מה הסיבה שהערבים מקבלים ויוצאי אתיופיה לא מקבלים.

דוד ווקר: אברהם, אני מצטרף לשאלה.

דוד ווקר: באמת יש לנו מועדונית למגזר הערבי בשכונה.

אברהם נגוסה: בתוך שיקגו?

דוד ווקר: לא, בחוץ.

דוד ווקר: שפועלת באמת לרווחת הילדים הערביים ואנחנו מברכים על זה.

אברהם נגוסה: אני גם מברך, שכל אזרח יקבל.

דוד ווקר: נכון.

דוד ווקר: אני באמת מזהה פה שיש כאן איזו שהיא מדיניות אולי באמת אפלייתית כלפי הילדים האלה, שבאמת לא נותנים להם.

דוד ווקר: אנחנו רואם, אנחנו כבר שנתיים בשיחות סביב הדבר הזה, שנתיים אנחנו מקבלים הבטחות, שנתיים אנחנו בעצם סוחבים את הסיפור הזה, באמת ואני אומר, שנה שעברה זה היה סגור שלושה חודשים, אימהות באו אלי בדמעות אמרו לי "תקשיב, אני עובדת עד שבע בערב, הילד שלי בחוץ" ולמה הן עובדות?

דוד ווקר: לצערנו יש את הסיפור של התפרקות המשפחה, ובאמת הן צריכות בסוף, מה לעשות, הקצבה שאתה מקבל לא מספיקה אז הן עובדות עד שבע בערב, הילד מסתובב בחוץ ובאמת אני אומר - - -

אברהם נגוסה: וגם הוא הסביר שלהסתובב בחוץ זה מסוכן בשכונה הזאת.

אברהם נגוסה: ולמרות שיש סכנה מסתובבים בחוץ.

דוד ווקר: כן.

דוד ווקר: אני אומר, אנחנו כבר שנתיים עם הסיפור הזה, מקבלים הבטחות בלי כיסוי.

דוד ווקר: כל פעם דוחים אותנו עם איזה משהו אחר.

דוד ווקר: יש פה משהו שאני אומר, הילדים, בסוף הזמן עובר ויש פה פוטנציאל, ואני רואה את הילדים האלה, הם באמת ילדים שאני חושב שהם יוכלו להוביל בעתיד את החברה הישראלית, ברמה הזו.

דוד ווקר: אנחנו מדברים פה הרבה על הסיכון אבל מה עם הסיכוי?

דוד ווקר: הילדים האלה מפספסים הזדמנויות להצליח יותר בלימודים, לקבל עוד חוגי העשרה, לקבל ליווי, תמיכה, שבאמת יאפשר להם יום אחד להוביל את החברה הישראלית, את כל הדברים האלה זה מה שנקרא - - -

אברהם נגוסה: אני רוצה שתסביר לפרוטוקול, לוועדה, מה אתה צריך כדי שהילדים האלה לא יסתובבו בחוץ ויקבלו כמו שאתה אומר, שהם ילדים ממש פוטנציאליים ואנחנו צריכים לעזור להם ולתת להם את המסגרת, את התכנית.

אברהם נגוסה: מה הבעיה שאתה לא יכול לעשות את זה?

דוד ווקר: היום כל הפעילות שלנו ממומנת על ידי, פחות מחצי ממומן על ידי אגף החינוך בעירית לוד שכן רואה את החשיבות בהצמחה של הילדים האלה, וכל השאר ממומן מכספי תרומות והשותפים שמביאים מהבית שלהם.

דוד ווקר: יש לנו פה בעיה אמיתית וצריך לקרוא לילד בשמו.

דוד ווקר: יש לנו בעיה אמיתית עם כל הסיפור הזה של משרד הרווחה, שמשום מה לא רואים את הצורך בלעזור לילדים האלה.

אברהם נגוסה: אתה אומר שאגף החינוך נותן את החלק שלו.

אברהם נגוסה: חצי ממומן - - -

דוד ווקר: לא חצי, פחות.

דוד ווקר: כשליש.

נעם דרייפוס: יש 100,000 שקל שמגיעים מאגף החינוך, זה לא משהו שמוסדר.

קריאה: אגף החינוך של העיריה.

קריאה: זה לא משרד החינוך.

נעם דרייפוס: אגף החינוך של העיריה.

נעם דרייפוס: אני אומר, זה לא משהו שהוא מוסדר באיזו שהיא תקנה, אנחנו כל שנה דופקים על הדלת, דופקים, דופקים עד ש- - -

אלמו אבנט: מה התקציב שלכם?

דוד ווקר: 330,000 שקל.

קריאה: איך מועדונית עולה 330,000?

קריאה: טוב לא משנה, נדבר על זה.

נעם דרייפוס: התקציב הוא 100,000 שקל מאגף החינוך ושאר הכסף מבני עקיבא - - -

אברהם נגוסה: כדי שיהיה מענה לצרכים, 330,000 שקל.

אברהם נגוסה: זה מה שצריך.

אברהם נגוסה: מתוך זה 100,000 שקל אגף החינוך של העיריה מעביר לכם.

אברהם נגוסה: היתר אתה אומר שמגיע מתרומות - - -

קבצאל מבצרי: אני עובד בבני עקיבא שש שנים בהפעלת כפרי סטודנטים.

קבצאל מבצרי: אנחנו מפעילים היום 17 כפרי סטודנטים עם 500 סטודנטים ב-17 מקומות בארץ: ערד, נתיבות, רחובות בקרית משה, בלוד, ביפו, בכל מיני מקומות ופועלים גם במועדוניות בהרבה מאוד מהמקומות.

קבצאל מבצרי: בעצם ברמת אשכול כבר מלפני שוש שנים כשנורית עזבה, יש היום ברמת אשכול 35 סטודנטים שמפעילה בני עקיבא, לא היה תקצוב למועדונית, בשנתיים האחרונות אם זה בני עקיבא יחד עם נעם, התקציב היה בערך 330,000, 350,000 כל הפעילות, הקופה קטנה, חוץ מה-100,000 שגם את זה אני אומר זה לא מסודר בעירייה, זה סוג של לבוא ולבקש ולהפעיל לחצים פוליטיים, וחוץ מהדבר הזה הכל היה בהתגלגלות בסוג של גיוס תרומות, בסוג שבני עקיבא הוציאה מהכיס, בגלל שהסטודנטים כל כך מחוברים למועדונית ובגלל הפעילות המבורכת של המועדונית, ואתה רואה שהמועדונית פועלת מתוך אילוצים, מתוך שאין תקציב, שאתה צריך, עכשיו מוציאים אוטובוס לטיול, הטיול עולה לא יודע כמה, אתה צריך לחשוב מאיפה אתה משיג את התרומות, מאיפה אתה מגרד.

קבצאל מבצרי: הפעילות עצמה במועדונית היא מדהימה, לא צריך לספר, כולם רואים יודעים ושומעים.

קבצאל מבצרי: נראה לי שמן הראוי שזה יהיה מתוקצב בצורה ממשלתית, משרדית.

אברהם נגוסה: מצוין, אנחנו ניקח בערך 350,000 שקל בשנה שצריך, ואת ה-100,000 שקל שמגיע מאגף החינוך בעירייה, גם זה לא מוסדר.

אברהם נגוסה: מה שצריך, אנחנו רוצים 350,000 שקל.

קבצאל מבצרי: זה לשלוש קבוצות גיל.

אברהם נגוסה: מה הגילאים?

דוד ווקר: יש א' עד ג', ד' עד ו', ו- ז' עד ח'.

אברהם נגוסה: מה מעל ח'?

אברהם נגוסה: למה מעל ח' - - -

דוד ווקר: מעל ט' זה יחידת הנוער.

אברהם נגוסה: יש מסגרת לזה?

אברהם נגוסה: יש תקציב לזה?

דוד ווקר: כן.

דוד ווקר: אנחנו גם על זה - - -

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: אתה אומר לי שעד ח'.

אברהם נגוסה: עד ח' מחולק לשלושה.

דוד ווקר: כן.

אברהם נגוסה: עכשיו נפנה למשרדי הממשלה, אני מבקש קודם התייחסות של משרד הקליטה.

אברהם נגוסה: אני רואה שהאנשים האלה על הגבול.

אברהם נגוסה: יש מוקד קליטה שם?

אלמו אבנט: יש מוקד קליטה, בין הוותיקים.

אלמו אבנט: אתה זוכר גם , לפני שנתיים - - -

אברהם נגוסה: 330,000 שקל למשרד הקליטה זה כלום.

אלמו אבנט: אדוני, יש לי נתונים כמה אנחנו מעבירים בתמיכה של 2018 לעירית לוד.

אלמו אבנט: מעבירים 2 מליון שקל.

אלמו אבנט: לכלל האוכלוסיות, לא רק ליוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: תן לי פירוט על יוצאי אתיופיה.

אלמו אבנט: יוצאי אתיופיה בגלל שהם עולים עד 15 שנה בארץ, כולם ותיקים שם, אז אין תמיכה שם אבל המוקד קיים ואנחנו מעבירים כל שנה תקציב עבור כח אדם.

אברהם נגוסה: אני שאלתי האם יש מוקד קליטה לעולי אתיופיה כמו שיש במקומות אחרים.

אלמו אבנט: יש.

אברהם נגוסה: אם זה מוקד קליטה, זה בוודאי מוקד קליטה שלא הולך לרוסים ולא לצרפתים.

אברהם נגוסה: אני אומר - - -

אלמו אבנט: אז אני מסביר, רק כח אדם יש שם.

אלמו אבנט: אנחנו מממנים רק כח אדם.

אברהם נגוסה: כמה כסף אתם מעבירים למוקד הקליטה?

אלמו אבנט: 420,000 שקל לכוח אדם.

אברהם נגוסה: למשכורת?

אברהם נגוסה: ומה כח האדם עושה?

אלמו אבנט: זה כבר באחריות הרשות, הוא ממשיך לעשות מה שעשה אני מניח, אבל מכיוון שכבר עברו לרשות המקומית גם בהפעלה וגם בהנחיה, היום זה באחריות של הרשות.

אלמו אבנט: אבל אנחנו מעבירים את זה.

אלמו אבנט: בסך הכל אנחנו מעבירים 2 מליון כמו שאמרתי לכלל האוכלוסייה, וזה נתון לשיקול דעת הרשות לעשות את החלוקה לפי הצרכים.

אלמו אבנט: כפי שאמרתי גם בפעם הקודמת, זה נתון לשיקול דעת הרשות המקומית, היא מתעדפת את הצרכים שלה למי לתת, ואנחנו כמשרד מעבירים מעל 2 מליון שקל בשנה הזאת לכלל האוכלוסיות.

אלמו אבנט: בנוסף, מוקד קליטה לעולי אתיופיה, כח אדם.

אברהם נגוסה: אז כל הכסף הולך לרוסים, לצרפתים, ל- - - לקווקזים, ולא מעבירים לאתיופים.

אברהם נגוסה: כשאתם מעבירים את התקציב, האם התקציבים מיועדים, צבועים כך וכך ליוצאי אתיופיה, כך וכך ליוצאי צרפת וכולי, או שאתם מעבירים לעירייה 2 מיליון שקל "תעשו מה שאתם רוצים"?

אלמו אבנט: אדוני, הבעיה שהחלטת הממשלה מתייחסת להגבלה עד 15 שנה בארץ, למשרד הקליטה.

אלמו אבנט: זו הבעיה שלנו כרגע.

אלמו אבנט: מהבחינה הזאת אין עולים עד 15 שנה בארץ, הם עלו ב-1991 אז הם יותר מ-15 שנה בארץ, ומהבחינה הזאת לא מקבלים תמיכה.

אברהם נגוסה: אז אתה לא עוזר לי.

אברהם נגוסה: אז זה 350,000 שקל, הילדים מכיתה א' עד כיתה ח' שמסתובבים בשכונה מסוכנת מאוד, רמת אשכול בלוד, ואין מסגרת.

אברהם נגוסה: זה עצוב מאוד.

אברהם נגוסה: אני רוצה לעבור לשירותי הרווחה.

אברהם נגוסה: קודם כל העיריה.

אברהם נגוסה: אני שוב אומר, בגלל שקיימת המדיניות שמי שמעל 15 שנה כבר אינו עולה חדש, המערכת העירונית קולטת את זה.

אברהם נגוסה: בנוסף לתקציבים רגילים שיוצאי אתיופיה גם נהנים מתקציב המדינה, בנוסף, במסגרת ועדת השרים בראשות ראש הממשלה אישרה תקציב של 80 מליון שקל לדברים כאלה כפי שציינו עכשיו, פה צריך 350,000 שקל.

אברהם נגוסה: בגלל שהעירייה לא נותנת 350,000 שקל הילדים חשופים לדברים מסוכנים ואין להם מסגרת.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך, האם מתוך 80 מליון שקל שהממשלה אישרה לתכנית ארצית, לא הגיע לפחות 300,000 שקל או 400,000 שקל לעירייה?

אברהם נגוסה: תגידי לי את.

אורלי דהן: אז תרשה לי להתייחס, זה טוב שאחרי שכולם דיברו אני מתייחסת.

אורלי דהן: קודם כל אני חייבת למחות על דבר מאוד מאוד משמעותי שנאמר פה על ידי דוד ווקר, שאני חייבת להגיד את זה, שמבחינתו כאילו יש אפליה, נשמע שיש אפליה לכיוון האוכלוסייה של יוצאי אתיופיה בישוב.

אורלי דהן: אני רוצה להגיד לכם היום בצורה מאוד ברורה, המועדונית - - -

אברהם נגוסה: לא רק הוא אמר, האימהות גם אמרו.

אורלי דהן: לא, אני דיברתי על מה שהוא אמר.

אורלי דהן: ההורים שמעתי אותם מצוין, הם זעקו את זעקתם, זה בסדר.

אורלי דהן: הוא- משהו אחר.

אורלי דהן: אני רוצה להגיד לכם, יש מועדונית אחת בלבד לכל העיר לוד, לילדים בסיכון.

אורלי דהן: אחת לחברה הערבית, היא נמצאת במקרה ברמת אשכול.

אורלי דהן: אז בואו נשים את זה על השולחן.

אורלי דהן: כאשר הם רבע מהאוכלוסייה.

אורלי דהן: אז אין פה עניין של גזענות, זה לא שיש עשר מועדוניות לחברה הערבית ולאוכלוסייה האתיופית אין אף אחד, לכן אני חייבת לשים דברים על דיוקם.

אורלי דהן: זה דבר אחד.

אורלי דהן: דבר שני שהוא יותר מהותי בעיני - - -

קריאה: הערבים נכנסים - - -

אורלי דהן: לא, היא לא נמצאת בתוך המועדונית.

אורלי דהן: היא נמצאת בשכונה, מה שדיברתי, בנפרד.

אורלי דהן: אבל מה שיותר חשוב, אני חושבת שפה אדוני, אנחנו עוסקים בעניין מהותי.

אורלי דהן: שים לב שלא נמצאים פה הנציגים של הדרך החדשה.

אורלי דהן: הרי מה באו להגיד לנו בדרך החדשה על יוצאי אתיופיה?

אורלי דהן: מה התכנית הממשלתית של ראש הממשלה?

אורלי דהן: מה אמרו?

אורלי דהן: אתם תשלבו את האוכלוסייה.

אורלי דהן: ומה אנחנו עושים פה?

אורלי דהן: אנחנו לוקחים אוכלוסייה שנמצאת ברמת אשכול, שבעצם כולם יוצאי אתיופיה, ואגב הם לא שונים משאר יוצאי אתיופיה בעיר, שכולם בסופו של דבר לומדים עד 15:30 בבתי הספר ונמצאים בקייטנות גם בשעות הבוקר, וכולם נמצאים כאשר אני כמנהלת רווחה - ואני רוצה להגיד לכם, בלוד כל אדם רביעי מוכר ברווחה – ואני אמורה לתת פתרונות ושירותים לכלל התושבים, אני בדקתי וביקשתי שמות של אנשים שמתייחסים אליהם ברמת אשכול, לא כולם מוכרים ברווחה.

אורלי דהן: האם הכוונה עכשיו שאנחנו עכשיו נפתח תיקים, סוף סוף עד שיש יוצאי אתיופיה שאין להם תיקים ברווחה אז אני אלך לפתוח תיק בשביל לשים מועדונית?

אברהם נגוסה: לא, את הולכת על זה, תראי, עכשיו זה לא עניין של מקרים שמוגדרים כרווחה.

אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על תכנית לא פורמלית של אחרי הצהריים, שהילדים, אלה שהולכים לבית הספר, אחרי שהם חוזרים מבית הספר לא יסתובבו ברחוב ושתהיה להם מסגרת חינוכית.

אברהם נגוסה: זה לא אומר שכדי לקבל את הסיוע, אם יש משפחות יותר חזקות מבחינה כלכלית שאת חושבת שהם צריכים להשתתף, אז אנא תקבעו מדיניות, תדרשו השתתפות של המשפחה.

אברהם נגוסה: אבל פה הילדים נמצאים בסכנה.

אברהם נגוסה: התכנית הממשלתית לא מחייבת שצריכה להיות השתלבות.

אברהם נגוסה: נכון, התכנית מקדמת את ההשתלבות כמה שניתן, אבל אם למשל יש ילדים אחרים כמו ילדים יוצאי אתיופיה, אני בטוח שגם שם בשכונה יש ילדים אחרים שמוכנים ורוצים וזקוקים להשתתף בתכנית, אז תשלבו אותם.

אברהם נגוסה: אז נניח אם יש 100 ילדים יוצאי אתיופיה, תביאו עוד 50 או 100 או 200, לא משנה, אבל העלות של אלה הרווחה מכסה, והעלות ליוצאי אתיופיה, התקציב המיוחד הולך לשם.

אברהם נגוסה: זה הרעיון, לעשות - - -

אורלי דהן: אני מבינה שאתה מדבר על מסגרת לא פורמלית.

אורלי דהן: הרי אנחנו לא עובדים בווקום, אנחנו צמודים להנחיות משרד הרווחה.

אורלי דהן: משרד הרווחה אומר שבשביל לפתוח מועדונית לילדם, ש אגב, מיועדת רק ל-15 ילדים בלבד, שזה הדברים שאנחנו יכולים לתת - - -

אברהם נגוסה: למה, כמה ילדים יש?

דוד ווקר: יש 14 ילדים ב-א'-ג', ד-ו', 13 ועוד ז'-ח' 8.

דוד ווקר: 35 ילדים.

אברהם נגוסה: 35 זה לא 15.

אורלי דהן: משרד הרווחה מתקצב מועדונית, זה רק 15 ילדים.

דוד ווקר: עכשיו שתי מועדוניות במקום.

אורלי דהן: שתי מועדוניות, 600,000 שקל.

אברהם נגוסה: אני מדבר על תכנית התקציב המיוחדת שהממשלה הקציבה ליוצאי אתיופיה.

אורלי דהן: 190,000 לשנה מה"דרך החדשה" לכל הצרכים של כל יוצאי אתיופיה בעיר.

אברהם נגוסה: זה מה שקיבלתם?

אורלי דהן: מהדרך החדשה.

אורלי דהן: עוד לא קיבלנו, אגב.

אברהם נגוסה: 192,000 שקל?

אורלי דהן: 190,000.

אורלי דהן: כאשר אנחנו הגשנו תכנית, - - - אנחנו מקימים מרכז הורות ומשפחה בעיר, כדי לתת כלים להורים צעירים מכל המגזרים, ביניהם סוף סוף לשלב את יוצאי אתיופיה כדי לנסות לקבל כלים.

אורלי דהן: זה מה שקיבלנו.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: 190,000 יש, אבל גם לעירייה יש תקציב.

אברהם נגוסה: הם תושבים כמו כל אזרח.

אברהם נגוסה: 190,000 זה תוספת, אל תשכחי.

אורלי דהן: תוספת לדברים שלא קיימים, זאת אומרת שאנחנו רוצים בכל העיר לפתח דברים לטובת הדרך החדשה, איך משלבים.

אורלי דהן: עכשיו, יש לנו כל כך הרבה צרכים - - -

אברהם נגוסה: הדרך החדשה זה תוספת.

אברהם נגוסה: אבל יש תקציב.

אברהם נגוסה: יש לכם תקציב כמו כל התושבים גם יוצאי אתיופיה הם אזרחים ותושבים, אז נהנים גם מתקציב המדינה.

אורלי דהן: התקציב של המדינה מחולק.

אורלי דהן: משרד הרווחה אומר לנו על כל שקל לאן אתה מייעד אותו.

אורלי דהן: אם הוא אומר לי למשל, אתה נותן לצרכים האלה ככה ולצרכים האלה ככה, בשבילי, יוצאי אתיופיה בכל העיר, אנחנו דואגים להם ברמה שווה.

אורלי דהן: אין לי צבוע משהו, באגף אצלי למשל בא יוצא אתיופיה לאגף, אני לא אומרת לו "מאיזה מוצא אתה" אני אומרת לו "איפה אתה גר" ובהתאם לזה הוא מקבל את הצרכים שלו.

אברהם נגוסה: בסדר, אז האם אתם עושים את זה, אם כך למה התכנית היא בסכנה?

אורלי דהן: בגלל שאני לא חושבת, תשאל אותי לדעתי המקצועית, לא צריך מועדונית.

אורלי דהן: צריך לימודיה, צריך משהו אחר.

אורלי דהן: אני לא חושבת, אף אחד לא שואל, הלחצים הפוליטיים שמופעלים ולהביא אותי לפה על מנת לבוא להגיד את הדברים, זה לא נכון, זה לא על דעתי.

אורלי דהן: זה משהו שאני לא חושבת.

אברהם נגוסה: את לא מאמינה שלמשל האימהות שאמרו - - -

אורלי דהן: אני נפגשתי עם האימהות.

אברהם נגוסה: עכשיו שמענו אותם.

אברהם נגוסה: גם את שמעת וגם אני שמעתי.

אברהם נגוסה: האימהות אומרות שהמועדונית הזאת מאוד חשובה משתי סיבות: סיבה אחת שהיא נותנת מעטפת הגנה לילדים בשכונת רמת אשכול, שהיא שכונה מאוד מסוכנת, שהילדים לא מסתובבים והם שקטים כשהילדים נמצאים במועדונית.

אברהם נגוסה: זו סיבה אחת.

אברהם נגוסה: סיבה שניה, שהיא נותנת אפשרות גם להגדיל את פרנסת המשפחה, כי כשהילדים מוגנים בתוך המועדונית ההורים יכולים לצאת לעבוד ולהביא פרנסה.

אברהם נגוסה: והדבר השלישי שהילד מקבל חינוך ומתפתח במסגרת המועדונית.

אברהם נגוסה: פה יש שלוש סיבות עיקריות שהסבירו האימהות, ויש לכך חשיבות רבה, איך את לא רואה את זה באותו כיוון, את החשיבות, ואת אומרת לי שלא צריך.

אורלי דהן: אני אגיד לך למה, לא אמרתי לא צריך.

אברהם נגוסה: אז תסבירי לי למה את מתנגדת.

אורלי דהן: קודם כל צריך כן לתת פתרון אבל לא של מועדונית.

אורלי דהן: יש דברים אחרים שאפשר לתת, צריך דיפרנציאלי.

אורלי דהן: לא לשים את כל הילדים שנמצאים ברמת אשכול בסל אחד ולהגיד "לא, זה מה שאתם צריכים וזהו זה".

אורלי דהן: צריך להתייחס דיפרנציאלי לכל אחד ואחד, למשל האם יודעים ההורים שבשביל שתהיה מועדונית הילדים צריכים לצאת מבית הספר ב-13:30?

אורלי דהן: בגלל שזו המשמעות של הדברים.

אורלי דהן: יכול להיות שהורים יגידו "לא, אנחנו רוצים שהילדים יישארו עד 15:30 ואז אחר כך נעשה לימודיה" אני לא בטוחה מה התכנית.

אורלי דהן: אני מתנגדת לרעיון - - -

אברהם נגוסה: רגע, אני מנסה להתמקד בכיוון.

אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על אחרי בית הספר לאלה שבגילאי בית ספר.

אברהם נגוסה: אף אחד לא יוציא את הילד שלו לצורך המועדונית ממערכת החינוך.

אורלי דהן: זה מה שעושים.

קריאה: זה לא מה שעושים.

אברהם נגוסה: לא עושים.

אורלי דהן: הם לא עושים, אבל המועדונית של משרד הרווחה, אולי ניתן למשרד הרווחה - - -

אברהם נגוסה: אתם עושים את זה?

דוד ווקר: ממש לא.

אברהם נגוסה: יש חוק חינוך חובה.

אברהם נגוסה: למי יש זכות להוציא את הילד, אפילו להורים אין להם זכות.

אברהם נגוסה: יש חוק חינוך חובה, אז בואו, כשאנחנו מדברים נתבסס על משהו.

אורלי דהן: אז אתה מחזק את מה שאנחנו אומרים, שזה לא מועדונית שצריך.

אורלי דהן: צריך פתרון לילדים האלה אבל לא מועדונית, זה בדיוק מה שאני אומרת.

אברהם נגוסה: אני אומר שיש צורך אחרי החינוך.

אורלי דהן: אוקיי, אם זה לא מועדונית אז אנחנו בסדר גמור.

אורלי דהן: הרעיון הוא כבר יותר טוב.

אורלי דהן: לא אמרתי שלא צריך.

אברהם נגוסה: זה לא במקום מערכת החינוך.

אורלי דהן: לא שמעת אותי אומרת שאנחנו לא רוצים להתייחס לילדים האלה.

אברהם נגוסה: לא, שמעתי שאת אומרת שמוציאים אותם ב- 13:30.

אורלי דהן: אז הנה המפקחת פה, זה הכללים של משרד הרווחה.

אורלי דהן: אני אשמח שהיא תפרט.

אורלי דהן: שרית, את יכולה לפרט?

אורלי דהן: רק השאלה הספציפית שמי שמנחה אותנו לעשות ככה, המועדונית פועלת לפי איזה חוקים מסוימים.

אורלי דהן: מי שקובע את החוקים זה משרד הרווחה.

אברהם נגוסה: לאיזה גילאים המועדונית?

דוד ווקר: א'-ח'.

אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת, האם מוציאים אותם באמצע בית הספר ולוקחים את הילדים למועדונית?

אברהם נגוסה: זה מה שהיא אומרת.

שרית ספיר: על מנת להקים מועדונית שנמצאת בפיקוח של משרד הרווחה, התשובה היא כן.

שרית ספיר: הילדים צריכים לצאת מבית הספר בשעה 13:30, כי המודל היום של משרד הרווחה למועדונית טיפולית, שזה המודל היחיד שיש לנו, משרד הרווחה נותן מענים טיפוליים, לא מענים חינוכיים.

שרית ספיר: אני חייבת להדגיש את זה.

שרית ספיר: זה המענים של משרד הרווחה, מענים של ילד ונוער.

שרית ספיר: אני מייצגת שירות ילד ונוער.

אברהם נגוסה: יש פה אי הבנות.

אברהם נגוסה: קודם כל זה לא מוגדר מועדונית.

אברהם נגוסה: פה אחרי הצהריים לילדים אין מסגרת, אחרי שהם חוזרים מבית הספר.

אברהם נגוסה: זה מה שההורים אומרים.

אברהם נגוסה: לכן אחרי בית הספר, ולא במקום בית הספר.

שרית ספיר: אז לכן המענה לא יכול להיות של משרד הרווחה?

שלומית אבינח: לא זה לא זה אז מי כן?

אורלי דהן: לכן כשדיברנו ואני הסברתי, אמרתי לא צריך מועדונית, צריך לימודיות, צריך פתרון לילדים, כיוון שברגע שאתה אומר מועדונית אנחנו מסונדלים.

אורלי דהן: למה מסונדלים?

אורלי דהן: יש לך X ילדים, יש לך הנחיות של משרד הרווחה, ויש לך מ-13:00 עד 16:00.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: הבעיה שלך זה ההגדרה?

אורלי דהן: המהות.

אברהם נגוסה: בואי תסבירי לנו באיזו הגדרה נוח לך.

אברהם נגוסה: לימודיה?

אברהם נגוסה: מרכז לימודיה?

אורלי דהן: נכון.

אורלי דהן: צריך להיות לימודיה, שייקחו בחשבון - - -

יואל רזבוזוב: והחינוך יגידו אין לנו כסף - - -

שלומית אבינח: אבל זה עוד חודש, תחילת שנת הלימודים.

שלומית אבינח: אז אתם הולכים אחורה.

אברהם נגוסה: רגע.

אברהם נגוסה: אני רוצה להבין מהמפעילים של התכנית, יש לכם בעיה להגדיר את זה כלימודיה או מרכז לימודיה או חינוך לא פורמלי אחרי הצהריים?

דוד ווקר: אני אגיד מה חשוב לנו שיהיה.

דוד ווקר: חשוב לנו שיהיה במסגרת שהיא עוטפת את הילדים, מהסיבות שאתה אמרת, שהילדים יהיו מוגנים, חשוב לנו שיהיה שם כן מרכז לימודי, חשוב לנו שזו לא תהיה רק מסגרת מניעתית אלא גם מסגרת שתצמיח את הילדים.

דוד ווקר: זה מה שחשוב לנו.

דוד ווקר: אני אומר, יש פה בעיני דיון שהוא חוטא למהות, בעיני במקום שבעצם אנחנו באים לנציגי המשרד, אומרים להם "חבר'ה, יש פה אוכלוסייה שזקוקה לעזרה שלכם" במקום שיגידו לנו "חבר'ה, אנחנו רוצים לעזור לכם, בואו נראה איך אנחנו מצליחים ליצור פה משהו שיענה לצרכים של ההורים והילדים" יש פה גישה שאומרת "תקשיבו, אלה הקריטריונים" יש פה גישה שאומרת בעצם "אנחנו לא פונקציה, תשחררו מאתנו ותעברו לבא".

דוד ווקר: אנחנו מוצאים את עצמנו פה במצב אבסורדי.

דוד ווקר: במקום שנציגי המשרד יגידו להם איך בעצם פותרים את הבעיות, אנחנו מוצאים את עצמנו מנסים לספק פתרונות למשהו שהוא אמור להיות בבסיס העבודה של משרד הרווחה.

קבצאל מבצרי: אני רוצה להגיד משהו .

אברהם נגוסה: אבל הבנתם את הבעיה?

קבצאל מבצרי: הבנתי.

קבצאל מבצרי: זה מתחבר לזה.

אברהם נגוסה: אני רואה שפה הם מחפשים דרך איך לא לשלם.

אברהם נגוסה: הבנתי את זה.

אברהם נגוסה: יש - - -

אורלי דהן: ממש לא.

אברהם נגוסה: אז תראי ,אם את מסכימה איתי במטרה שהאימהות הסבירו, שלוש מטרות שהגדרתי למה צריך את זה, הגנה לילדם, חינוך לילדים ויציאה של אימהות לעבודה, אם את מסכימה לזה, מזמן הייתם פותרים את הבעיה.

אברהם נגוסה: אם אתם רוצים באמת לממן את זה אז אתם יכולים להגדיר להם, טוב, אל תקראו לזה מועדונית אלא תקראו לזה אחרת כדי שנוכל לשחרר תקציב.

אברהם נגוסה: אז מה הבעיה?

אורלי דהן: אבל אנחנו מדברים, משרד הרווחה פועל כמועדונית טיפולית.

אורלי דהן: אנחנו רוצים לבוא, אם אתה רוצה לעשות מועדונית טיפולית - - -

אברהם נגוסה: ככה בנוהל שלכם?

אורלי דהן: זה מה שמוגדר.

אורלי דהן: אין מועדוניות אחרות.

אברהם נגוסה: אז 80 מליון שקל תוספת שניתנה זה לטיפול?

אברהם נגוסה: לא שמעתי דבר כזה.

אורלי דהן: לא.

אורלי דהן: 80 מליון זה הדרך החדשה.

אורלי דהן: זה משהו אחר.

אברהם נגוסה: אז זה לא לטיפול.

אורלי דהן: לא לטיפול.

אברהם נגוסה: אז תחזירו את ה-80 מליון שקל אם כך.

אברהם נגוסה: אז זה לא מוגדר, זה לא לטיפול.

אורלי דהן: אני חושבת שאנחנו מערבבים פה.

אורלי דהן: אני אסביר את זה עוד פעם.

אורלי דהן: בשביל לפתוח מועדונית בתפיסה שהם רוצים, אמרה ממשרד הרווחה שמי שמתקצב אותה – עזוב את הדרך החדשה, תיכף נגיע אליה – יש מה שנקרא תקציבי משרד הרווחה, משרד הרווחה תומך הרי באוכלוסיות כלשהן.

אורלי דהן: יש תקציב לזה, אבל התנאי של המפקחת, ושילשום ביקרנו במקום, התנאי שלהם זה ל-15 ילדים בלבד וצריך להיות מ-13:30.

אורלי דהן: זה התנאי.

אורלי דהן: רוצים?

אורלי דהן: זה מה שרוצים, מבחינתי זה נקראת מועדונית טיפולית.

אברהם נגוסה: אבל יש 35 ילדים, לא 15.

אורלי דהן: אז השאלה אם משרד הרווחה יכול לתקצב היום שתי מועדוניות, כשכל מועדונית לפי התפיסה של משרד הרווחה זה 250,000 שקל.

אורלי דהן: כל מועדונית.

אורלי דהן: שתי מועדוניות - - -

אברהם נגוסה: תעזבי את המועדונית, נקרא לו מרכז חינוכי או לימודי.

אורלי דהן: מרכז חינוכי זה כבר לא תקציב של משרד רווחה, זה כבר תקציב - - -

אברהם נגוסה: משרד הרווחה, לא?

אורלי דהן: לא, אין לו תקציב.

יואל רזבוזוב: להם יש כסף שצבוע לתכניות טיפוליות.

אורלי דהן: תכניות טיפוליות.

אורלי דהן: משרד הרווחה נותן אך ורק לתקציב טיפול.

אורלי דהן: מה אנחנו כן יכולים לעשות?

אורלי דהן: לקחת ב-190,000 שקל שיש לנו בדרך החדשה, אותו אפשר לנסות לסייע דרך הלימודיות.

אורלי דהן: אבל זה לא יספיק, גם אם תיקח את כל הכסף ותשים אותו על רמת אשכול, אתה בעצם - - -

אברהם נגוסה: מדובר ב-350,000 שקל.

אורלי דהן: זה מה שם אומרים.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: אם אגף החינוך ייתן 100,000 שקל ואתם תתנו עוד 100,000 שקל, זה ביחד 200,000 שקל וזו התקדמות.

אברהם נגוסה: עוד 150,000 שקל נדרוש ממשרד החינוך לתת.

אורלי דהן: רק שה-100,000 שקל שנותנים ונעם אמר את זה במפורש, זה לא מוסדר.

אורלי דהן: ובגלל שיש קיצוצים בתקציב, חשוב מאוד להגיד את זה, כדי שתחזק את זה כדי שלא נבנה על אספמיה, כיוון שאני רוצה לבנות על יו"ר הוועדה שלמשל שישיג לנו יותר כספים למשל מהדרך החדשה, מבחינתי אין לי בעיה.

אורלי דהן: אני היום יכולה לבוא ולהגיד "יש לנו את כל התקציב של 190,000 שקל" ולשים אותו על מועדונית אבל זה לחטוא למטרה של איפה אנחנו בכל אוכלוסיית יוצאי אתיופיה בעיר.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: נשמע את משרד הרווחה.

אברהם נגוסה: את מאמינה במטרות.

שרית ספיר: מאוד מאמינה במטרות.

אברהם נגוסה: אז בואי תאמרי לנו איך יוצאים מהדבר הזה כדי שלכולם, גם לכם יהיה נוח להעביר תקציב, גם שהילדים יקבלו את התכנית, את השירות, איך להגדיר אותו ואיך לעשות את זה.

שרית ספיר: אני רוצה להתייחס לזה משתי נקודות מבט.

שרית ספיר: אחת מתוך הסתכלות על תקציבי הדרך החדשה שזה בעצם המענה הממשלתי, ואחת מתוך ההתייחסות לתקציב משרד הרווחה, שזה שני דברים שונים לגמרי.

שרית ספיר: מתוך תקציבי הדרך החדשה, צריכה להיעשות ישיבה עם כל הגורמים שקשורים לדרך החדשה בלוד ולהציג תכנית למנהלת הארצית שזו הגברת דפני מושיוב שהיא האחראית והמפקחת שלכם מבחינת הדרך החדשה, דפני.

שרית ספיר: הם צריכים לשבת במסגרת הדרך החדשה - - -

אברהם נגוסה: דפני אמרה לי שמזמן פתרתם את הבעיה.

שרית ספיר: לי יש את המכתב הזה משנה שעברה בעצם שלמטרה של מועדונית הם לא הסכימו.

שרית ספיר: למטרה של מועדונית גם הדרך החדשה לא הסכימה.

שרית ספיר: אז צריך לחשוב על מענה אחר שהוא לא מועדונית, בגלל זה כל מי שקשור לדרך החדשה בלוד צריך לשבת להתכנס שוב, ולחשוב איך מגדירים את המענה בדרך שכן יהיה אפשר לתקצב אותו מתקציבי הדרך החדשה.

שרית ספיר: זה לדרך החדשה.

שרית ספיר: מבחינת משרד הרווחה, כשמגדירים מועדונית יש קריטריונים מאוד מאוד ברורים של משרד הרווחה מה זאת מועדונית, לאיזו אוכלוסייה היא מיועדת, באיזה שעות היא עובדת, מי אנשי הצוות ומה העלויות.

שרית ספיר: למטרה שרוצים ברמת אשכול מענה של מועדונית, הוא לא מותאם אבל אני גם באתי לקראתם ובאתי וראיתי את המקום וגם נתתי להם את כל הקריטריונים, שגם אם בכל זאת ירצו לתת ל-15 ילדים מענה, כמו שאורלי אמרה זה עלות של 250,000 שקל בשנה, נדרש מבנה מאוד מאוד מוגדר, נדרש שהילדים יצאו בשעה 13:30 מבית הספר, כי זה המענה, משעה 13:30 עד שעה 18"00.

יואל רזבוזוב: זה גם לא מתאים לכולם.

שרית ספיר: מתאים ל-15 ילדים, צריך להגדיר קבוצת גיל.

שרית ספיר: בהנחה שהילדים יהיו מוכרים ברווחה, וזה ילדים בסיכון.

אורלי דהן: חייבים להיות מוכרים ברווחה וחייבים להיות בסיכון.

שרית ספיר: כי התשלום הוא בהועדות על מי שיש לו תיק ברווחה.

נעם דרייפוס: זה לא רלבנטי לסיפור הזה, מועדונית כזאת.

שרית ספיר: זה המענה, אני באתי ונתתי והסברתי את כל האופציות.

שרית ספיר: אני חושבת שהדרך הכי טובה - - -

יואל רזבוזוב: - - - מסגרת בחינוך בלתי פורמלית, לימודית - - - להם יש כסף צבוע.

שרית ספיר: לכן הדרך הכי טובה לפתור את זה, זה במסגרת הדרך החדשה.

אורלי דהן: יש לי הצעה.

אורלי דהן: במידה וכן יגדילו לנו את התקציב של הדרך החדשה, יכול להיות שחלק מזה אפשר יהיה לטובת פיתוח לימודיות, אז לימודיות, אתה לא חייב להיות מוכר ברווחה.

אורלי דהן: אתה נותן את זה לכולם, אתה בא אחרי בית ספר, אתה מושיב אותם לארוחה חמה, קצת שיעורי בית, יש לנו סטודנטים ודברים כאלה, זה מה שהם צריכים, אנחנו גם לא רוצים שהילדים יישארו יותר מדי גם במתנ"ס.

אורלי דהן: הם צריכים לגדול עם הורים.

אורלי דהן: נכון שהורים עובדים, אבל מה עשינו פה?

אורלי דהן: יש לנו קשר הורה-ילד, אז לא לעשות את זה כל יום, לעשות שלוש פעמים בשבוע.

אורלי דהן: זו התפיסה המקצועית שלנו.

אברהם נגוסה: אבל הבעיה פה שהשכונה מסוכנת ולכן אם הילדים יסתובבו הם חשופים ולכן החינוך הוא המסגרת, הם מרוויחים גם הגנה וגם חינוך וגם האימהות יכולות לצאת לעבוד.

אברהם נגוסה: אז יש פה באמת מטרות חשובות.

אורלי דהן: אפשר להגדיל אולי באמצעות הדרך החדשה.

אורלי דהן: אם אנחנו מקבלים רק 190,000 לכל העיר בעניין הזה של השילוב, אתה יודע, אני אומרת בוא נגדיל קצת, ולא אכפת לי, באמת אני אומרת ושלא יתפרש כאילו שאני, הבעיה הזאת לא - - -

יואל רזבוזוב: הדרך החדשה זה מהחלטת הממשלה?

אורלי דהן: כן.

יואל רזבוזוב: דרך חדשה, זה אמור ללכת, בארץ אנחנו יודעים איפה יש קהילות יותר גדולות ואיפה שכונות בסיכון, אנחנו יודעים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שגם הכסף צריך להיות מחולק לא פלאט לכל האזורים.

אברהם נגוסה: זה לכל הארץ.

יואל רזבוזוב: לכל הארץ, אבל יש מקומות שאולי בכלל לא צריך להגיע לשם כי אין שם שכונה בסיכון ואין קהילה.

יואל רזבוזוב: אולי לקחת את זה למקומות יותר מרוכזים.

אברהם נגוסה: מה שקובע זה הצרכים.

יואל רזבוזוב: אם יש - - -

אלמו אבנט: אני רוצה לתקן לגבי הנתונים שמסרתי קודם לפרוטוקול, זה לא 2 מליון, זה 1.6 מליון, מתוך זה 40,000 שקל הולך לעולים שהם עד 15 שנים בארץ, יש כבר תכנית כתובה אבל יש אפשרות לעשות שינוי יעוד, זאת אומרת להעביר את התקציב- - -

אורלי דהן: אתה אומר 40,000.

אלמו אבנט: 40,000.

אלמו אבנט: כן.

אלמו אבנט: זה עדיין סכום, אנחנו בכל זאת מנסים - - -

שלומית אבינח: אתה אומר שבשינוי יעוד אפשר להעביר ל - - -

אלמו אבנט: בדיוק.

אלמו אבנט: הרשות צריכה לעשות שינוי יעוד ולהעביר את התקציב - - -

אורלי דהן: זה אומר לא לעשות דבר אחר בכל העיר חוץ מפה.

אברהם נגוסה: לא, הוא לא עוזר לי.

אברהם נגוסה: הוא מדבר - - -

אלמו אבנט: אני משתדל, 40,000 זה מה שנתנו.

אברהם נגוסה: בסדר, אתה לא עוזר לי כי אתה מדבר על עולים שהם עד 15 שנה, אבל הם מעל 15 שנה.

אלמו אבנט: אולי יש חלק משם, אני לא יודע.

אברהם נגוסה: יכול להיות, אבל זה תלוי בבדיקה פרטנית.

אילה שטגמן: אני מדברת כרגע כנציגת ציבור בוועדות קידום מעמד הילד ברמת גן.

אילה שטגמן: אני חושבת שאפשר אולי קצת ללחוץ על הרשות עצמה שתסייע, כי אצלנו ברמת גן אנחנו אספנו ילדים, במקרה רוסים, שהתגודדו בגנים ועסקו בסמים ובזנות, הרשות, אנחנו פתחנו להם מן מועדונית, מקום שהם אחר בית הספר, לא חשוב, כל ילד בזמנו שלו, הם מבשלים שם יחד, אוכלים יחד, ובשיתוף עם ההורים.

אילה שטגמן: גם ההורים יכולים לבוא.

אילה שטגמן: אני חושבת שזה מענה נהדר.

אילה שטגמן: קצת ללחוץ על הרשות שיכולה לסייע פה לתת איזה מועדונית, וגם יש להם תקציב.

אילה שטגמן: ללחוץ על הרשות, זכותנו לעזור, גם מתוך הקהילה.

אילה שטגמן: ואז בשילוב עם הרווחה אפשר להביא מענה שלילדים שבאמת לא יסתובבו ויהיו מוגנים.

אילה שטגמן: כשאני מדברת על ילדים, מדובר עד גיל 18, עד כניסתם לצבא, והילדים מאושרים.

אברהם נגוסה: מדובר פה על גילאים יותר קטנים כדי להגן עליהם מתופעות שאת מדברת עליהם, שלא ידרדרו לערכים לא מקובלים.

אילה שטגמן: ובעוד מועד, כדי שלא יצטרכו להוציא אותם אחר כך מהבית לפנימיות ול- - - אותם ילדים בסיכון.

אברהם נגוסה: הרשות היא האחראית בראש ובראשונה, והיא צריכה לדאוג לתקציב.

אברהם נגוסה: אם זה מהדרך החדשה.

אברהם נגוסה: האמת אני לא מסתדר עם השם הזה כי זה לא כתוב בשום - - - השם הוא תכנית ממשלתית לשילוב המיטבי.

שרית ספיר: לא צריך להתמקד בשם.

שרית ספיר: העיקר המענה.

אורלי דהן: הרשות לא נותנת מתקציבה בסופו של דבר, אם זה משרד החינוך, עדיין נותנת 100,000 שקל.

אורלי דהן: אי אפשר להגיד שלא נותנים.

אברהם נגוסה: השאלה פה, אבל צריך 350,000 שקל.

אורלי דהן: אני חולקת על זה כיוון שאנחנו בסופו של דבר מפעילים פה המון המון מסגרות.

אורלי דהן: 350,000 נראה לי בשביל לעשות הרבה דברים.

אורלי דהן: אם אנחנו מדברים על לימודיות משעה 15:30 עד 18:00, גם שלוש קבוצות אפשר לעשות בפחות.

אורלי דהן: 100,000, בכל מקרה צריך לדאוג לתוספת תקציב.

קבצאל מבצרי: אני אגיד משהו קצר.

קבצאל מבצרי: אני נמצא יחסית הרבה, אני מסתובב בכל - - -ואני נמצא גם במועדונית ובשכונה שם, זה לא רק מרכז למידה ולימודיות וקצת מתמטיקה, קצת פה, וקצת ארוחת צהריים ושילכו.

קבצאל מבצרי: זה מענה הרבה יותר כולל.

קבצאל מבצרי: גם לכל קבוצה יש מדריך ומדריכה, ויש 15 סטודנטים שמשולבים במועדונית.

קבצאל מבצרי: עכשיו לדוגמה הם עשו טיול בהרי ירושלים ונסעו ללונה פארק ונסעו לסופרלנד, ובסוף אני אומר, האינטרס של הרשות שעכשיו יש פה 35 ילדים מכיתה א' עד כיתה ח', זה למנוע, המועדונית היא מעין מסגרת עוטפת.

קבצאל מבצרי: הם לא חייבים לבוא.

קבצאל מבצרי: הם באים לשם כי הם רוצים לבוא, והם נשארים שם וכיף להם ואני רואה אותם גם במפגשים עם הסטודנטים והכל.

קבצאל מבצרי: בקיצור, האינטרס של הרשות זה לקחת אחריות על הסיפור ולהגיד, יש פה כבר משהו מדהים שקורה, עם הסטודנטים ועם הכל, בואו נראה איך אנחנו יכולים לעזור שיהיה פה כסף.

אורלי דהן: אנחנו רוצים, אבל תנו לנו לעשות את זה, תנו לנו לנהל את זה.

אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו בכיוון לסיכום.

אברהם נגוסה: בבקשה.

דוד ווקר: אני רוצה להגיד, קודם כל ברוך השם יש פה משהו שעובד, והוא עובד טוב.

דוד ווקר: אורלי מציעה לשנות את הפורמט, אני אומר, בדרך כלל הגישה שלי היא שכשיש משהו שעובד טוב, להיפך, תפתח אותו.

דוד ווקר: אני יכול להגיד שאנחנו לצורך העניין העלינו את הסיפור הזה באמת בגלל שאנחנו כבר שנתיים עם הסיפור הזה של המועדונית, העלינו את הסיפור הזה ללשכת שר הרווחה, הוא אמר לנו במפורש "ברגע שהמועדונית תהיה מסומלת אני אוכל לסייע לכם" השאלה אם אפשר לסמל את המועדונית על מנת ש- - -

שרית ספיר: אני נתתי לך את כל המענים בנושא הזה, ורשמנו מה בדיוק צריך לקרות כדי לפתוח מועדונית.

שרית ספיר: אבל קודם כל צריך הסכמה של בתי הספר שהילדים יצאו בשעה 13:30 מהמסגרת החינוכית.

שרית ספיר: חשוב לי לומר את זה וחשוב שידעו את זה.

שרית ספיר: ילדים שמגיעים למועדונית בגילאי א'-ד' - - -

שלומית אבינח: היום באיזו שעה מגיעים?

שרית ספיר: מגיעים בשעה 13:30.

שרית ספיר: זה התנאי של משרד הרווחה.

שרית ספיר: זה המודל.

שרית ספיר: - - -

דוד ווקר: אפשר להחריג.

שרית ספיר: אין החרגות.

דוד ווקר: למה לא להחריג?

שרית ספיר: כי אז זה לא מועדונית.

שרית ספיר: זה המענה שיש לנו.

שרית ספיר: אולי לחינוך יש מענים אחרים.

שרית ספיר: למשרד הרווחה יש מענה - - -

אברהם נגוסה: קודם כל אני לא רוצה להדביק לילדים סטיגמה של "טיפולית".

אברהם נגוסה: כי הילדים לא כך מוגדרים.

אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על ילדים שזקוקים למסגרת חינוכית אחרי בית הספר.

אברהם נגוסה: לא להוציאאותם מבית הספר.

אברהם נגוסה: משרד ה רווחה אומר לך שאם אתה מגדיר אותם כמועדונית, אז הקריטריון שצריך להוציא אותם באמצע הלימודים וזה קריטריון של מועדונית טיפולית וגם המשפחות צריכות להיות מוכרות ברווחה.

אברהם נגוסה: עכשיו אני חושב שהשר כשהואאומר לך שאם זה יוגדר כמועדונית לכך הוא מתכוון.

אברהם נגוסה: אם לא, אין לנו מנדט להעביר כסף למרכז חינוכי או לימודיה כמשרד רווחה, וזה יותר מתאים למשרד החינוך.

אברהם נגוסה: זה הכיוון.

אברהם נגוסה: העניין של להגדיר כטיפולי זה לא יעשה טוב לילדים.

אברהם נגוסה: זה יפגע בהם אם מוציאים אותם באמצע הלימודים, וזו גם לא כוונתכם.

אברהם נגוסה: אז האם אפשר למצוא שם או הגדרה שיכול - - - אני מדבר פה לא מבחינת הרווחה, אני פונה לרשות המקומית, לראש העיר.

דוד ווקר: ראש העיר כבר הגיש בקשה למשרד הרווחה.

אורלי דהן: הוא אמר לך, משרד הרווחה זה לא טוב.

שלומית אבינח: הם רוצים שהסיוע - - - בשילוב עם הרווחה.

אברהם נגוסה: בוא נשמע, מה הפתרון שלכם?

נעם דרייפוס: בשנה שעברה לא היה תקציב, לא היה תקציב, חיכינו במשך שלושה חודשים.

נעם דרייפוס: בחודש דצמבר ישבנו עם טלל דולב ועם אורלי, והייתה הבטחה לכסף מטלל דולב ומהרווחה, 50,000 מאורלי ו-70,000 מטלל, וידעתי שמהחינוך יהיה לי 100,000 ביחד זה 220,000 אמרנו שאנחנו יוצאים לדרך ומסיימים את השנה, אנחנו היחידים שהוצאנו - - -

אברהם נגוסה: 120,000 הגיע?

נעם דרייפוס: לא הגיע כלום.

נעם דרייפוס: הגענו בסוף שנה, אנחנו ובני עקיבא עם הלשון בחוץ.

נעם דרייפוס: אנחנו נמצאים ב-15 ביולי, עוד רגע יסתיים הדיון פה, כל אחד ילך, עוד רגע ה-1 בספטמבר, ראש העיר, החינוך, לא משנה מה, אני כעמותה וגם בני עקיבא, לא יכולים לשאת את זה עוד פעם, לא רוצים לפתוח בדצמבר.

נעם דרייפוס: אם הדרך היא להוסיף תקצוב מהדרך החדשה לרווחה כדי שיעבירו לפה, זה דרך מעולה, אני לא יודע איך מ-80 מליון יש 190,000 רק ללוד, אם הדרך היא שראש העיר יחליט, אני לא יודע את הפתרונות.

נעם דרייפוס: אני יודע שהשנה וגם שנה שעברה שמנו את זה על הגב שלנו, בני עקיבא ואנחנו, וזה ילדים של העיריה.

נעם דרייפוס: זה חשוב, אני נמצא שם, אני רואה, אני מכיר את ההורים ואת הילדים, חייבים לפני שמסתיים, באוגוסט כולם נעלמים, לדעת איך אנחנו מתחילים שנה ב-1 לספטמבר.

אברהם נגוסה: אני צריך לסכם את הדיון כיוון שאני גם צריך ללכת להצביע.

אברהם נגוסה: זה גם הזמן שתכננו לקיום הישיבה.

אברהם נגוסה: ההחלטה בוועדה, קודם כל יש כמה דברים שאנחנו צריכים לברר, את ההגדרה.

אברהם נגוסה: לא משנה איך תגדירו, הילדים צריכים להיות במסגרת.

אברהם נגוסה: אי אפשר להשאיר את הילדים בחוץ.

אברהם נגוסה: האחריות הישירה לכך היא של הרשות המקומית.

אברהם נגוסה: הרשות המקומית תשבור את הראש מאיפה היא תביא את הכסף.

אברהם נגוסה: הם אזרחים והם לא צריכים להיות בסכנה.

אברהם נגוסה: זו ההחלטה שלנו.

אברהם נגוסה: הוועדה קוראת לראש העיר להסדיר את הנושא הזה בהקדם האפשרי, לפני פתיחת שנת הלימודים.

אברהם נגוסה: כי לא מפקירים את הילדים.

אברהם נגוסה: אנחנו יודעים את החשיבות של המסגרת הזאת, ואני לא קורא לה מועדונית, תמצאו את ההגדרה ברשות המקומית, אני קורא לה מסגרת חינוכית שהילדים האלה צריכים להיות מוגנים מסכנות שקיימות בשכונה ודבר שני, זכותם של הילדים לקבל חינוך.

אברהם נגוסה: דבר שלישי – להורים זה חשוב מאוד שהילדים יהיו במסגרת חינוכית והם יכולים לצאת גם לעבוד ולהגדיל את הכנסת המשפחה.

אברהם נגוסה: אלה שלוש מטרות עיקריות שחשובות לנו ולכן אנחנו קוראים לראש העיר, למערכת העירונית כולה וכמובן לאגף החינוך בעירייה שמי שעומד בראשה הוא ראש העיר, לכן אני קורא לו למצוא פתרון לפני פתיחת שנת הלימודים.

אברהם נגוסה: אנחנו נכתוב מכתב לראש העיר עם העתק לגורמים הרלבנטיים כמו שר הרווחה, שר החינוך, שר האוצר, משרד ראש הממשלה.

אברהם נגוסה: ההחלטה תועבר לראש העיר.

אברהם נגוסה: תודה לכל המשתתפים, הישיבה נעולה.