הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 236, 2018-07-16 13:40

יפעת שאשא ביטון: אני ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם פותחת את הדיון, מענים לילדים אלרגיים בגילאי לידה על שלוש.

יפעת שאשא ביטון: גם זה דיון מעקב, בעצם, דיון המשך לסדרה שלמה של דיונים.

יפעת שאשא ביטון: בדיון האחרון שקיימנו בנושא, התבשרנו ממשרד העבודה והרווחה שכבר יש תהליך של הכשרות בשטח.

יפעת שאשא ביטון: דובר פה על היקפים מסוימים.

יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו ניסינו למצוא נתונים מהשטח, אנחנו לא לגמרי סגורים על כך שההיקפים מתאימים בעצם למה שמכירים גופים וארגונים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: הדיון הזה נועד כדי לעשות קצת סדר, לקבל נתונים מדויקים ממשרד העבודה והרווחה לגבי ההיערכות לשנה הבאה, כשהאמירה היא מאוד פשוטה והיא דומה לאמירה שהייתה בשנה הקודמת - אם אין היערכות של השטח, לא יוצאות סייעות, גם אם אנחנו לא מאמינים בסייעות וגם אם אנחנו חושבים שהן הרע במיעוטו וגם כשאנחנו יודעים שזה בסך הכול שעתיים ביום ולא משנה מה.

יפעת שאשא ביטון: בשורה התחתונה, אנחנו לא יכולים לבוא ולהגיד שאנחנו משנים מציאות בלי שאנחנו נתנו פתרון שהוא נכון וראוי ומביא אותנו למציאות אחרת.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שאנחנו מבקשים.

יפעת שאשא ביטון: אני אתן לעמותת יה"ל לפתוח, עד שיגיע משרד העבודה והרווחה, בבקשה.

נעמה קציר שמואלי: תודה רבה גם על הדיון הזה.

נעמה קציר שמואלי: את צודקת בהקדמה שלך גם הפעם.

נעמה קציר שמואלי: באמת חשבנו שאנחנו במעונות במצב טיפה יותר מתקדם, אבל קצת התבדינו בחודשים האחרונים.

נעמה קציר שמואלי: הבנו שגם מערך ההדרכה שהתחיל, והתחיל להתקיים במעונות, לא התקדם בקצב שחשבנו שהוא צריך להתקדם, ויתרה מכך, אני חושבת שמעבר להדרכות, הבעיה המרכזית במעונות הייתה זה שלא נעשה שום דבר ממה שנקבע שייעשה.

נעמה קציר שמואלי: הדבר היחיד שבעצם קרה, זה שבחלק מהמעונות בוצעו הדרכות, אבל כל יתר ההנחיות של איזה אלרגניים יוצאים מהגנים, הצמדת התזונאית להתאמת תפריטים, הנושא של קבלת ילדים אלרגיים בגנים גם בלי סייעות.

נעמה קציר שמואלי: אני יכולה להגיד שיש לי פה בטלפון מוכן לוועדה הקלטות של עשרות שיחות של הורים שמבקשים לרשום את הילד למעון בלי סייעת, ילד אלרגי לשומשום, ילד אלרגי לחלב.

נעמה קציר שמואלי: אומרים להם, בלי סייעת לא מקבלים אתכם.

יפעת שאשא ביטון: שזה משהו שאנחנו כבר לפני שנה הורדנו מהפרק.

נעמה קציר שמואלי: אנחנו כבר היינו אמורים להיות כל כך רחוקים משם.

נעמה קציר שמואלי: אנחנו שם עדיין.

נעמה קציר שמואלי: ההנחיות האלה לא עברו לשטח או לצורך העניין אולי עברו, אבל לא הוטמעו.

נעמה קציר שמואלי: כך או כך, עמותת יה"ל, בכוונתה להגיש בג"צ בעקבות ההיערכות הלקויה של משרד הרווחה.

נעמה קציר שמואלי: בינתיים, מקדם הבג"צ שהגשנו ועד היום משרד הרווחה הודיע שהוא משאיר את הסייעות גם לשנה הנוכחית, זאת אומרת באותה קונסטלציה שהייתה נהוגה עד היום, של שעתיים ביום וכיוצא בזה, אבל, וכאן גם קדם הבג"צ שלנו שמשרד הרווחה אמורים להגיש תשובה עד לסוף השבוע הזה ועדיין לא קיבלנו אותה.

נעמה קציר שמואלי: כאשר אין מערכת, משרד הרווחה לא יכול לבחור מי הוא הילד האלרגי שמקבל סייעת ומי הוא הילד האלרגי שלא מקבל סייעת.

נעמה קציר שמואלי: אם אין מערכת תמיכה לילד אלרגי והוחלט שמשאירים את הסייעות, אז הילדים האלרגיים מקבלים סייעות, ואז נוצר מצב שמשרד הרווחה החליט על דעת עצמו שיהיו ילדים שיקבלו סייעת ויהיו ילדים שלא יקבלו סייעת.

נעמה קציר שמואלי: אני מקבלת טלפונים, כולל אגב מכתבים רשומים שאנשים מקבלים, הילד שלך אלרגי רק לשומשום ובוטנים, לשומשום ובוטנים אנחנו לא נותנים סייעת, אבל אם הילד שלך הוא אלרגי לדברים אחרים, אנחנו כן נותנים סייעת.

נעמה קציר שמואלי: זה היה צריך להיות בשלב הבא, בעוד שנה, בעוד שנתיים כשתהיה מערכת שיגידו לי במעון, אנחנו לא נותנים סייעת לילד אלרגי לשומשום, אבל במעון הזה אין שומשום אז הילד לא יכול להיות מוגן, כי הרי זו הזנה משותפת.

נעמה קציר שמואלי: המעונות זה באמת מקום שניתן להחיל עליו את כל הדברים שאנחנו נורא רוצים.

נעמה קציר שמואלי: יש הזנה משותפת, צוות יחסית רחב, ניתן לחלק את הילדים בצורה נורמלית לקבוצות עבודה יחסית קטנות, אבל כל יתר הדברים לא נעשו, אז השאלה אם משרד הרווחה החליט להחזיר את הסייעות, שמשרד הרווחה יחזיר את הסייעות עבור כל הילדים או לחילופין שיעשה משהו אחר שיגן על הילדים האלה, אבל בוודאי לא ידיר אותם מהמעונות, כי כרגע אומרים להם, אתם לא מקבלים סייעת, אבל מנהלת המעון בשטח אומרת להם, אבל אתם לא מתקבלים למעון בלי סייעת, אז או שהם ישלמו על סייעת מכיסם או שהם פשוט לא יהיו במעון, אז אנחנו בעצם באותו מצב שהיינו בו בדיוק לפני שנה כשהתחלנו לדבר.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה נעמה.

יפעת שאשא ביטון: חגי, אני בפתח דבריי, אמרתי שהדיון הוא מאוד ממוקד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לקבל נתונים ממשרד העבודה והרווחה גם לגבי מערך ההכשרות שהיה ובכלל ההתאמה של כל התוכנית שעליה דיברנו, ואני כבר אומר עוד לפני שתשיב, גם לצורך העניין אם אנחנו מחזירים את כל מערך הסייעות במעונות כפי שהוא היה, זה לא אומר שאנחנו יכולים עכשיו לנוח ולקפוא על שמרינו, כי אנחנו יודעים שהפתרון הזה ממש לא הפתרון שצריך שיהיה.

קריאה: במיוחד במעונות.

יפעת שאשא ביטון: ששם הוא אפילו עוד יותר מזערי ממה שיש במערכת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: זה שעתיים ביום שהן אף לא מחולקות כמו שברציונל כביכול הן אמורות להיות מחולקות, ואנחנו מבינים שזה לא יכול להיות כמו ברציונל, כי מה לעשות, יש אילוצים, אף אחת לא תבוא שעה פה ושעה פה.

יפעת שאשא ביטון: בקיצור, יש לנו הרבה מאוד עבודה, אז אני רוצה לדעת לאן פנינו בסיפור הזה כדי שאנחנו נוכל להתחיל לעשות משהו משמעותי ולא רק לשבת כאן חודש אחרי חודש ולמחזר את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

חגי פורגס: קודם כול מבחינת נתונים, אז אנחנו ביצענו עד עכשיו מינואר-פברואר במשך חצי שנה 407 קורסים ל-9,777 מטפלות שהגיעו מ-1,208 מסגרות.

יפעת שאשא ביטון: אם זה באחוזים, זה 9,000 מטפלות מ-1,200 מסגרות.

יפעת שאשא ביטון: כמה מסגרות יש סך הכול?

חגי פורגס: 2,200.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר חצי.

חגי פורגס: מספר המטפלות הוא הרבה יותר גבוה מחצי.

חגי פורגס: אנחנו מעריכים שיש כ-12,000 מטפלות במעונות היום.

יפעת שאשא ביטון: אז איך זה חצי מהמסגרות?

חגי פורגס: כי יש מסגרות ששלחו את כל המטפלות, יש מסגרות ששלחו מטפלת אחת, יש מסגרות שלא שלחו בכלל.

יפעת שאשא ביטון: אבל עדיין זה אומר שיש לי עוד 1,100 בערך - - -

חגי פורגס: יש גם מטפלות משפחתונים.

חגי פורגס: אז נכון, זה לא חצי.

חגי פורגס: אני לא יודע לפלח את ה-9,077, מאיזה מסגרת הם באו וכו'.

יפעת שאשא ביטון: בסוף יוצא שיש לי עוד 1,000 מסגרות לצורך העניין.

יפעת שאשא ביטון: אמרת, 1,200 מתוך 2,200.

יפעת שאשא ביטון: יש לי עוד 1,000 מסגרות שבהן אין מענה.

חגי פורגס: נכון.

חגי פורגס: זה מבחינת נתונים יבשים.

חגי פורגס: מבחינת איך המנגנון הזה עובד - אנחנו לא מחכים שארגונים יפנו אלינו.

חגי פורגס: אנחנו עושים תהליך שיווק מאוד אגרסיבי מול ארגונים.

חגי פורגס: בסוף צריך גם איזושהי יוזמה ואחריות מכיוון ארגונים.

חגי פורגס: אנחנו הולכים על הארגונים הגדולים ואנחנו עושים איתם עבודה.

חגי פורגס: יש מקומות שזה שיתוף פעולה מצוין.

חגי פורגס: יש מקומות אתה מרים את הכפפה ולא מוכנים לקבל את ההכשרות האלה.

יפעת שאשא ביטון: המשורר לא התכוון שהם ירימו את הכפפה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו התכוונו שהמסגרות יהיו מותאמות מתוקף הנחיה שלכם כמשרד, מתוקף זה שברור לנו שילדים אלרגיים יוכלו להשתלב במסגרות האלה ולא להיות מודרים, כי אנחנו לא רוצים להפלות אותם, ושלמי שנמצא גם יהיו כלים.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מי בא לו, זה צריך להיות כמצב נתון.

חגי פורגס: אז החלק השני שמשלים את התמונה זה המלצות של הוועדה הבין-משרדית של משרד הבריאות, שהוועדה סיימה את עבודתה ומחכים להמלצות סופיות שיוגשו, וברגע שזה יהיה - - -

יפעת שאשא ביטון: לא כבר היינו שם?

חגי פורגס: מבחינתנו הוועדה עברה לטפל בחלק האחר של המנדט שלה, שזה צרכים רפואיים מיוחדים.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, שגם על זה אגב, אתם חייבים לי תשובה.

יפעת שאשא ביטון: אתם מתעלמים מאיתנו בשיטתיות לגבי הנושא של הסוכרת.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על זה שתהיה תוכנית בעצם לפתיחת שנת הלימודים ועד היום לא קיבלנו שום - - -

חגי פורגס: נכון.

חגי פורגס: הוועדה הבין-משרדית עדיין יושבת.

חגי פורגס: זה תהליך שהוא חדש לכולנו ולוקח זמן - - -

יפעת שאשא ביטון: מה קורה עם הילדים שנה הבאה?

יפעת שאשא ביטון: קודם כול ברור לנו לחלוטין שאסור לנו לעשות שום שינוי במה שהיה עד כה.

חגי פורגס: נכון.

חגי פורגס: הנהלים שלנו יישארו שאסור להפלות ילד רק בגלל שהוא אלרגי.

חגי פורגס: זו ההנחיה שהיא הייתה והיא תהיה ואנחנו נעמוד עליה, ואני קורא מכאן שאם יש מקרה פרטני של ילד שסירבו להכניס אותו למעון, שיפנה אלינו, אבל פה יש איזשהו אבל והוא ידוע.

חגי פורגס: אני לא אומר דברים חדשים.

חגי פורגס: בסוף אם יש רופא שקובע שהילד צריך ליווי צמוד בשעת האוכל, אז המנגנון של מימון הסייעות ימשיך כמו שהוא היה.

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל גם באותה מידה המטפלות צריכות לקבל הנחיה חד משמעית שיפסיקו לשלוח את ההורים לבקש אישור מהרופא, כי הרי זה מה שהם עושים, אני אומרת לך באחריות.

יפעת שאשא ביטון: מה הן עושות?

יפעת שאשא ביטון: בא ילד אלרגיה, תלכי שהרופא יכתוב לך, ואז זה מעגל קסמים שאי אפשר יהיה לפרוץ אותו, כי גם אם הילד בכלל לא היה צריך סייעת מלכתחילה, עכשיו האימא כבר מתוקף זה שהיא ביקשה ממנו, היא משוכנעת שהוא חייב סייעת.

חגי פורגס: למה שהמטפלת תעשה את זה?

יפעת שאשא ביטון: הן עושות את זה.

חגי פורגס: למה?

חגי פורגס: מה האינטרס שלה?

יפעת שאשא ביטון: שיש לה עוד מישהי שעובדת שעתיים ביום.

נעמה קציר שמואלי: אני עונה בשם הרופאים.

נעמה קציר שמואלי: איזה רופא אלרגיות ייתן אישור לילד אלרגי למזון שהוא לא צריך השגחה בזמן האוכל?

נעמה קציר שמואלי: איזה רופא אלרגיות ייתן אישור כזה?

נעמה קציר שמואלי: ברור שיהיו אישורים כאלה שהילד זקוק להשגחה בזמן האוכל.

יפעת שאשא ביטון: אני טיפלתי בשלושה מקרים בשנה שעברה ועוד סביב העניין של הביטול של הסייעות, כי יש עניין של השגחה בזמן האוכל, שזה תשומת לב לצורך העניין, ויש את ההתוויה של זקוק לסייעת.

נעמה קציר שמואלי: נכון.

יפעת שאשא ביטון: ואז היו לי שלושה מקרים שהם באו והם לא היו צריכים סייעת ואז מנהלת המעון אמרה לנו, תקשיבו, אם אתם תלכו ותגידו לו לכתוב, אז אתם תקבלו דרך ועדה ככה וככה, ואז היינו פה בשיח, אם אתם זוכרים.

נעמה קציר שמואלי: כן, כן, אני זוכרת.

יפעת שאשא ביטון: ואז יצאה הנחיה שאנחנו שינינו אותה אחר כך, שמי שכתוב לו שצריך סייעת ולא מביא סייעת, אז הוא לא יוכל להיכנס למעון, ואז הם רצו חזרה לרופא כדי שיבטל להם בעצם את ההנחיה של הסייעת.

יפעת שאשא ביטון: שתביני את המסחרה שנוצרה כאן.

יפעת שאשא ביטון: אני הבאתי את זה גם לשולחן הדיונים.

נעמה קציר שמואלי: אנחנו מכירים את זה.

אלון הרשקו: ההנחיה שלנו זה לא להמליץ על סייעת.

אלון הרשקו: אנחנו ממליצים על השגחה של מבוגר.

אלון הרשקו: מבחינתנו זו גם הגננת.

אלון הרשקו: יש מבוגר בסביבה?

אלון הרשקו: שישגיח.

יפעת שאשא ביטון: אז קודם כול צריכה לרדת הנחיה מאוד ברורה של הרופאים.

אלון הרשקו: אנחנו לא ממליצים על סייעות.

תמי ברנע: אתה יכול להגיד רק מי אתה?

אלון הרשקו: אני ד"ר הרשקו, אני מזכיר האיגוד הישראלי לאלרגיה.

אלון הרשקו: ההנחיה שלנו לרופאים זה לא להמליץ על סייעות.

אלון הרשקו: מי שצריך השגחה של מבוגר, אז אנחנו כותבים שמבוגר ימנע ממנו חשיפה לאלרגן.

חגי פורגס: אני מניח שאם יש רופא שנוהג אחרת, אז זה מקרה נקודתי.

יפעת שאשא ביטון: הדברים האלה צריכים להיות מטופלים.

חגי פורגס: אני לא רופא.

חגי פורגס: המטפלות לא רופאות.

חגי פורגס: אגף למעונות יום לא מבין ואסור לו להתעסק בלקבל החלטות רפואיות.

חגי פורגס: הדבר היחיד שאני יודע לעשות, זה שאם רופא אומר שהילד זקוק להשגחה, אז הילד חייב להיות עם השגחה לפי חוות הדעת של הרופא.

יפעת שאשא ביטון: מה זו השגחה?

יפעת שאשא ביטון: אבל הוא אומר, זו השגחה של מבוגר.

יפעת שאשא ביטון: לצורך העניין, עכשיו באה מטפלת, נותנת להם לאכול.

יפעת שאשא ביטון: היא מוודאת שמי שאלרגי לבוטנים לא מקבל במבה.

יפעת שאשא ביטון: זה הסיפור.

נעמה קציר שמואלי: בוודאי שלא יהיה במבה במעון מלכתחילה, במקרה הספציפי.

חגי פורגס: אני מבין שיש חוות דעת רפואיות של רופאים, שזה יכול להתפרש לכאן ולכאן ויש מקרים נקודתיים כאלה.

חגי פורגס: ממה שאני יודע ויש מאות מקרים ואלינו מגיעים מקרים מאוד בודדים שיש בעיות של פרשנויות כאלה, זאת אומרת, אני מסיק מכאן שזה כן ברור, ואם יש ילד שהרופא כותב לו במפורש שצריך סייעת שעתיים ביום או סייעת בשעת האוכל, אז זה מטופל.

יפעת שאשא ביטון: אתם לא אמורים לכתוב את זה, נכון?

אלון הרשקו: לא.

יפעת שאשא ביטון: אז אני מבקשת שתצא הנחיה.

יפעת שאשא ביטון: למי צריך להנחות, לאיגוד הרופאים או משרד הבריאות?

יפעת שאשא ביטון: מי מוציא הנחיה ברורה לרופאים שלא יעשו את זה?

אלון הרשקו: אנחנו ועד האיגוד.

אלון הרשקו: זה מה שהנחינו.

אלון הרשקו: יש לנו קווים מנחים של האיגוד הישראלי - - -

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שמי שכותב אחרת חוטא לתפקידו.

אלון הרשקו: כן, זה נגד ההמלצות שלנו.

אלון הרשקו: ההמלצה שלנו זה למנוע חשיפה של הילד לאלרגן, ואנחנו לא נותנים את הפתרון.

חגי פורגס: אנחנו לא חושבים שסייעות זה הפתרון האולטימטיבי.

חגי פורגס: ברור שלא, ויש התאמות - - -

יפעת שאשא ביטון: גם אני חושבת, אבל זה הרע במיעוטו.

יפעת שאשא ביטון: כרגע אין לנו כלום אחר.

חגי פורגס: נכון.

חגי פורגס: הארגון המפעיל, אסור לו להפלות ילד רק בגלל שיש לו אלרגיה, אבל אם הוא נדרש לסייעת צמודה, אז אנחנו ממשיכים את המנגנון של מימון הסייעת כמו שהיה כל השנים.

יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה לדעת, המנגנון נשמר, הוא לא משתנה כרגע.

חגי פורגס: מבחינתנו כל ילד עם אלרגיה יכול להשתלב במעון.

חגי פורגס: אם הוא לא צריך סייעת, אז המעון מחויב לקלוט אותו ואסור להפלות, ואם הוא צריך סייעת, אז יש את המנגנון שמממן את הסייעות.

נעמה קציר שמואלי: פה חייבים שנייה לשים נקודה ולהבהיר את זה.

נעמה קציר שמואלי: כשילד אלרגי למזון שכתוב שצריך להשגיח עליו, וזו לא סייעת, ילד אלרגי לא יודעת מה, לשומשום, עדיין כשהמעון מקבל אותו, המעון חייב לעשות תהליכים בתוך המעון.

נעמה קציר שמואלי: אי אפשר גם לקבל אותו וזרוק אותו לתוך הדבר הזה.

יפעת שאשא ביטון: נעמה, אני לא סתם אומרת, בשלבים.

יפעת שאשא ביטון: אני קודם כול רוצה לדעת שמה שהיה הוא שיהיה וממנו אנחנו מתחילים לשלבים הבאים.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שחשוב לי לוודא.

יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה עושה את זה ברחל ביתך הקטנה, שלא נצא מכאן ונגלה שהם חייבים לקבל אבל אין סייעת, יש סייעת אבל קיצצו ב-50%, לא יודעת.

נעמה קציר שמואלי: יש הנחיה שלכם שמעון חייב לקבל ילד אלרגי, שאסור להגיד לילד, אתה לא מתקבל למעון כי אתה אלרגי?

חגי פורגס: כן, זה קיים, שוב, אלא אם כן הרופא כותב שצריך סייעת צמודה.

חגי פורגס: אלה ההנחיות שלנו שהיו שנים וככה זה ימשיך.

נעמה קציר שמואלי: שמה?

חגי פורגס: שאסור להפלות ילד בקבלה למעון בגלל שהוא אלרגי, ואם רופא כתב שהוא צריך מימון סייעת, אז המדינה מאפשרת לו את מימון הסייעות.

חגי פורגס: אם אתם זוכרים, אני חוזר שנייה לדצמבר 2017 - - -

יפעת שאשא ביטון: נכון, ובגלל זה, זה מה שרציתי לדעת, שאנחנו לא נמצאים שם.

חגי פורגס: אז אנחנו לא שם.

חגי פורגס: לא יהיה ילד שלא יוכל להיכנס, אבל אם הילד לא מביא איתו סייעת והרופא כותב שהוא צריך, יש לגיטימציה מלאה למעון היום או לארגון להגיד לו, כתוב פה שאתה צריך סייעת.

נעמה קציר שמואלי: כתבו לך שאתה צריך סייעת, אין לך סייעת ו - - - ?

חגי פורגס: המדינה מממנת את הסייעת.

יפעת שאשא ביטון: נעמה, הם חייבים אבל כמדינה.

יפעת שאשא ביטון: אתם קופצים רגע.

יפעת שאשא ביטון: תאמינו לי, אני לא צריכה עזרה בלנהל את זה.

יפעת שאשא ביטון: תקשיבו רגע, הוא אומר, אנחנו לא במקום של דצמבר 2012.

יפעת שאשא ביטון: כתב רופא שהילד צריך סייעת, המדינה צריכה לדאוג לו לסייעת.

חגי פורגס: והמדינה שנה הבאה תמשיך לדאוג לו.

יפעת שאשא ביטון: הוא אמר, אם כתוב סייעת והוא לא בא עם סייעת, אז יש לגיטימציה לא לקבל אותו, אבל הוא לא אמור, הילד, להיות במקום הזה כי המדינה מחויבת לתת לו סייעת במידה והרופא כתב את זה.

חגי פורגס: נכון, אבל יש הורה שלא מביא.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שאני רציתי לוודא.

חגי פורגס: מבחינת הנוהל, שאלתם על הנהלים שלנו, מה כתוב בנהלים.

חגי פורגס: זה מה שכתוב בנוהל, שאסור להפלות ילד בקבלה למעון רק בגלל שהוא אלרגי ואם רופא כותב שצריך סייעת, אז שיביא סייעת.

יפעת שאשא ביטון: מה זה שיביא?

חגי פורגס: במימון המדינה.

יפעת שאשא ביטון: אוקי.

יפעת שאשא ביטון: הגענו לנקודת האפס, כאילו לא משנה שעכשיו מחקנו דיונים של שנה וחצי, אבל בסדר, אני בולעת.

יפעת שאשא ביטון: לאן אנחנו מתקדמים מכאן, חגי?

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו יוצרים מצב שאנחנו מטמיעים את התוכנית שעליה דיברנו?

יפעת שאשא ביטון: הרי אם אנחנו ננקה את המעונות מהאלרגן במקרה שיש ילד שאלרגי ותהיה מודעות לצוות ותהיה הכשרה מתאימה ויהיו מזרקי אפיפן שדיברנו עליהם, לא נצטרך יותר את הסאגה הזו, גם לא של הסייעות.

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו מתקדמים לשם?

יפעת שאשא ביטון: אני מרגישה שאנחנו כאילו לא מצליחים לעשות את הצעדים האלה.

חגי פורגס: בשביל זה יש את הוועדה הבין-משרדית בראשות משרד הבריאות.

חגי פורגס: זאת שאלה, להבנתי, האם צריך סייעת או לא, היא שאלה מקצועית, רפואית, בריאותית, שמי שצריך להגיד איזה סוג אלרגיה צריך סייעת לאיזה - - - .

חגי פורגס: האגף מבין בפדגוגיה, בחינוך-טיפול.

חגי פורגס: לא יודעים איזה סוגי אלרגיות צריכים כמה שעות סייעת ואיזה סוגי סייעות.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו לא מדברים על כמה שעות סייעת.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך, לא צריך סייעת למקרים הרגילים למעט המקרים שאנחנו ציינו פה בדיוני הוועדה, אם המעון יהיה מותאם, אם ילד שאלרגי לשומשום, לא יהיה שומשום במעון והצוות יודע שאם הוא מתחיל להתנפח, אז הוא לוקח את המזרק אפיפן ומזריק לו.

יפעת שאשא ביטון: אם יהיו כל המהלכים האלה, אז אני בכלל לא בדיון של השאלה כמה שעות הוא צריך.

יפעת שאשא ביטון: איך עושים את זה?

חגי פורגס: נכון, ויכול להיות שבסוף אנחנו נישאר עם מקרי קצה שבהם יצטרכו סייעות בכל מקרה.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

חגי פורגס: סבבה, זה מה שיהיה, וזו הוועדה הבין-משרדית.

יפעת שאשא ביטון: אבל איך אנחנו עושים את זה, חגי?

יפעת שאשא ביטון: במחילה מהוועדה, בסדר?

יפעת שאשא ביטון: במקרה של האלרגיים אנחנו כבר לא צריכים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר יודעים מה צריך.

יפעת שאשא ביטון: כבר הם דיברו פה.

יפעת שאשא ביטון: הם גם הציגו את הדברים פעם אחר פעם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא צריכים את ההמלצות שלהם עם החתימה בסוף.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים מה צריך לעשות.

יפעת שאשא ביטון: מי יוצא לשטח ומתחיל להניע את המהלך הזה?

יפעת שאשא ביטון: באמת, אנחנו אחרי שנה רק עם 1,200 שקיבלו הכשרה.

יפעת שאשא ביטון: ההכשרה לבדה לא מספיקה.

חגי פורגס: קודם כול, אני לא יודע אם ההכשרה לבדה לא מספיקה.

חגי פורגס: אנחנו לא בטווח זמן מספיק ארוך מרגע תחילת ההכשרות שאנחנו יודעים שזה הספיק או לא.

יפעת שאשא ביטון: מישהו עוקב מה קורה במעונות האלה של מי שקיבל הכשרה, האם באמת עלתה המודעות בצורה כזו שהם מנקים את הגן מהאלרגנים, שהם יודעים להשתמש באפיפן?

חגי פורגס: אנחנו לא מנהלים מעקב אחרי מידת ההטמעה של הדרכות שאנשי צוות עושות, וזה לא רק באלרגיה, זה גם בחינוך-טיפול.

חגי פורגס: יש מטפלת שעברה קורס של 800 שעות, אנחנו בודקים את ההטמעה של זה.

יפעת שאשא ביטון: אבל יצאו הנחיות שגן צריך להיות נקי מאלרגן ברגע שנקלט בו ילד אלרגי?

חגי פורגס: אמרתי וכל הזמן אני אומר, הוועדה הבין-משרדית - - -

יפעת שאשא ביטון: רק אחרי שהיא תסיים יצאו הנחיות?

חגי פורגס: כן.

חגי פורגס: זאת הוועדה.

חגי פורגס: היא זאת שמוציאה את ההנחיות.

חגי פורגס: האגף למעונות יום לא מבין באלרגיה.

אלון הרשקו: מה אתה מלמד בהכשרה?

חגי פורגס: מד"א קבע את הסילבוס.

מאיה ניר אליעז: זה לא מדויק.

חגי פורגס: מד"א עושה את ההכשרות האלה.

חגי פורגס: הוא יודע איך להתאים את המסגרות.

מאיה ניר אליעז: מד"א לא קובע את הסילבוס באופן עצמאי.

מאיה ניר אליעז: זה לא נכון.

חגי פורגס: אני רוכש שירותים.

חגי פורגס: המפקחות שלנו לא יודעות להדריך.

חגי פורגס: בשביל זה אנחנו לוקחים שירותים של אנשים שכן מבינים בזה.

יפעת שאשא ביטון: אוקי.

חגי פורגס: אם עכשיו אני רוצה לדעת אם המעון עומד בתקני התכנון והבניה, אני הולך לחוק התכנון והבנייה ויש רשויות מקומיות ומשרד הפנים והם אלה שמתווים.

מיכל מנקס: זה מה זה ראש קטן, סליחה.

חגי פורגס: למה ראש קטן?

יפעת שאשא ביטון: רגע, שנייה, אני אפילו לא אומרת לך שאתה ראש קטן.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך, אתה צודק.

יפעת שאשא ביטון: לא אתה קובע מה צריך ומה לא צריך, אבל ישבנו פה במשך הרבה מאוד זמן.

יפעת שאשא ביטון: אפילו אני, שאין לי שום קשר לילדים אלרגיים, אני לא אלרגית לכלום תודה לאל, חוץ מלבזבז זמן שאני מרגישה שיש פה לפעמים, ובשורה תחתונה כולנו יודעים לדקלם אפילו ברמת המסגרת, מה צריך שיהיה שם.

יפעת שאשא ביטון: ישבנו פה עם אנשי מקצוע, הם הביאו לנו תוכנית.

יפעת שאשא ביטון: מה שצריך שהמשרד יעשה, זה שיוריד את ההנחיות לשטח.

חגי פורגס: איזה הנחיות?

מיכל מנקס: משרד החינוך פרסם הנחיות.

מיכל מנקס: חוזר מנכ"ל - - -

יפעת שאשא ביטון: וגם אמרנו שנישען עליו, וגם משרד הבריאות - - -

מיכל מנקס: זה הנחיות למבוגרים.

זאב גולדבלט: אז תאמץ את זה כי זה הנחיות למבוגר, לא לילד.

מיכל מנקס: ואני מניחה שבוועדה הבין-משרדית זה עלה.

יפעת שאשא ביטון: גם משרד הבריאות פרסם, חברים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ישבנו פה בדיונים.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו נלך לפרוטוקולים אחורה, ישבנו פה בדיונים.

יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות פרסם הנחיות.

יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה אמר שהוא נשען על ההנחיות של משרד הרווחה ובצדק, כי לא הוא זה שצריך להחליט איזה הנחיות ירדו או לא.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו את כל הכלים ואנחנו כאילו לא משתמשים בהם.

יערה שילה: כי אין מי שיישם אותם, יפעת.

יפעת שאשא ביטון: מה זה אין מי שיישם אותם?

יפעת שאשא ביטון: מה זו האמירה העלומה הזו?

יפעת שאשא ביטון: יש משרד עבודה ורווחה.

יערה שילה: נכון, באה מטפלת, מכשירים אותה והיא נשארת תקופה מסוימת, היא הולכת אחרי - - -

יפעת שאשא ביטון: מה זה משנה עכשיו?

יפעת שאשא ביטון: אבל תבוא החדשה, יש מספיק צוות שהוא נשאר.

יפעת שאשא ביטון: יערה, בואו לא נלביש על זה עוד פעם עכשיו את כל הצרות של הגיל הרך.

זאב גולדבלט: האחריות היא על הבעלים.

יערה שילה: אבל זה לא ככה.

זאב גולדבלט: זה בדיוק ככה צריך להיות.

זאב גולדבלט: הבעלים צריך להיות אחראי.

יפעת שאשא ביטון: עזבו, אנחנו לא רציניים.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, ארגון יה"ל.

מאיה ניר אליעז: חגי, אני רוצה להתייחס דווקא להדרכות שנעשות.

מאיה ניר אליעז: אני מאוד מוטרדת דווקא מהמעונות שהודרכו, כי לאחרונה נעשה שם 'וי' על משהו שהוא לטעמנו לוקה בחסר מאוד.

יפעת שאשא ביטון: ההדרכה לא תואמה אתכם?

מאיה ניר אליעז: מערך ההדרכה תואם איתנו, רק הוא בוצע בחלקו כמו מה שציינת מקודם, נושא של הנחיות שירדו לשטח כמו להוציא את האלרגנים, להודיע מה כן ומה לא.

מאיה ניר אליעז: המעונות שנעשה עליהם 'וי', שהתבצעה בהם הדרכה, לא נאמר הם קודם כול על ההתנהלות היום-יומית, מניעה.

מאיה ניר אליעז: עיקר העיסוק באלרגיה זה בעצם המניעה.

מאיה ניר אליעז: מד"א לא מדברים על מניעה, מד"א מדברים על הזרקה.

מאיה ניר אליעז: מעט מאוד, בטח לא ברמה של ירידה לפרטים.

חגי פורגס: מה, בהכשרות שאנחנו עושים?

מאיה ניר אליעז: כן, של מד"א.

מאיה ניר אליעז: אנחנו נמצאים במד"א, אנחנו בקשר איתם ואנחנו מדריכים את המדריכים במד"א.

מאיה ניר אליעז: מד"א קיבלו הוראה לא לציין את נושא האנטיהיסטמין.

מאיה ניר אליעז: טיפול ראשוני, מיידי באלרגיה זה אנטיהיסטמין.

מאיה ניר אליעז: לא יכול להיות שמד"א מדברים רק על נושא של המזרק ולא על המענה המיידי.

מאיה ניר אליעז: פנו אלינו לא מעט מעונות שנאמר במפורש שאסור להשתמש באנטיהיסטמין, אז איזה ערך יש להדרכה כשהטיפול הראשוני בכלל לא קיים?

מאיה ניר אליעז: לא מדברים עם המטפלות על זה, הן לא יודעות שמותר להן להשתמש.

מאיה ניר אליעז: הן לא מקבלות אישור רשמי שמותר להן להשתמש בפעולה הראשונית ביותר שאותה צריך לתת גם אם זה לא מצב כרגע שחייבים להזריק.

מאיה ניר אליעז: אין תיעדוף של מעונות לילדים אלרגיים.

מאיה ניר אליעז: סיכמנו מראש שקודם כול יתועדפו המעונות לילדים אלרגיים.

מאיה ניר אליעז: אם אנחנו מדברים על 1,200 מוסדות, קודם כול 1,200 מוסדות, היו צריכים את אלה שאנחנו יודעים שיש שם ילדים אלרגיים.

מאיה ניר אליעז: לא שמענו על זה, זה לא קיים.

מאיה ניר אליעז: אני רוצה להגיד שגם מאוד חרה לי הנושא של אמירה של חוסר היענות של מוסד.

מאיה ניר אליעז: למה אנחנו בכלל שואלים מוסד?

מאיה ניר אליעז: הרי שם יקרה אסון, בדיוק במקום הזה.

מאיה ניר אליעז: המוסד שלא מוכן להיענות, שם יקרה אסון, לכן זו נורה אדומה.

מאיה ניר אליעז: זה מוסד שאומר, אני לא מתייחס, אני לא מטפל, אני לא נערך, ואתם מוותרים בדיוק במקום הזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו דיברנו על כך שכל המערכת מותאמת.

מאיה ניר אליעז: אבל מוסד שאומר שהוא לא משתף פעולה זה המוסד שכרגע קוראים לו לסדר ולא הולכים הלאה למוסד אחר.

נעמה קציר שמואלי: אני רק רציתי עוד משפט אחד בגלל שכבר ניתנה רשות הדיבור לנו.

נעמה קציר שמואלי: יש לי בעיה עם זה שאמרנו שלב-שלב, כי אמר עכשיו חגי, אנחנו מחזירים את המצב אחורה, אבל למעשה בשטח זה לא מדויק, מדוע?

נעמה קציר שמואלי: כי אנחנו הרי אמרנו שגם בסוף יום יצרכו ככל הנראה להישאר סייעות, נגיד לאלרגיים לחלב ולמולטי אלרגיה המורכבים.

יפעת שאשא ביטון: הוא אמר את זה גם, חגי.

נעמה קציר שמואלי: נכון, אבל זה בסוף תהליך, אבל הם היום נותנים סייעות רק לחלב ורק למוטי אלרגיים.

נעמה קציר שמואלי: כשיש לי ילד אלרגי במעון לבוטנים ואגוזים, הוא לא - - -

יפעת שאשא ביטון: רגע, זה מה שהיה לפני כן?

נעמה קציר שמואלי: לא.

נעמה קציר שמואלי: אני אומרת מה קורה בשטח.

יפעת שאשא ביטון: אם אומר חגי שזאת ההתחייבות שלהם, והם אומרים את זה כאן לפרוטוקול וזאת הידיעה שיוצאת החוצה לציבור, שהמצב שהיה הוא שיהיה עד שאנחנו נשלים את מה שצריך להשלים, אז אם יש מקרים קונקרטיים של אנשים שלא קיבלו, לא כל אחד עכשיו שחושב שהילד שלו אלרגי - - -

נעמה קציר שמואלי: יפעת, זו מכבסת מילים שלהם, מדוע?

נעמה קציר שמואלי: יש הנחיה שלהם לשנת 2016.

נעמה קציר שמואלי: אני אגיד לך למה הוא אומר שהוא חוזר, כי יש לו חוזר משנת 2016 שאומר, אנחנו נותנים סייעות.

נעמה קציר שמואלי: זה כתוב שחור על גבי לבן, אתה יודע היטב על מה אני מדברת.

נעמה קציר שמואלי: כתוב שחור על גבי לבן - הילדים במעונות שיקבלו סייעות יהיו ילדים אלרגיים לחלב ומולטי אלרגיים.

נעמה קציר שמואלי: זאת ההמלצה הכללית של משרד הרווחה.

יפעת שאשא ביטון: אבל לשם אנחנו חוזרים.

נעמה קציר שמואלי: החלק השני של היישום של הוצאת אלרגנים לא מתקיים, אז הוא אומר, אני חוזר אחורה.

נעמה קציר שמואלי: הוא חוזר לחוזר של 2016 שאומר, חלב ומולטי, אבל אנחנו לא הגענו בכלל ליישם את זה.

יפעת שאשא ביטון: אבל מה היה לפני כן?

נעמה קציר שמואלי: היו כאלה שקיבלו והיו כאלה שלא.

נעמה קציר שמואלי: היו מעונות שהוציאו אלרגנים ומעונות שלא, אבל אין הנחיה.

יפעת שאשא ביטון: נעמה, אני לא יכולה לחזור למשהו שהוא לא היה.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת לחזור למה שנלחמנו עליו בדצמבר 2017.

יפעת שאשא ביטון: בדצמבר 2017 ניקו לנו את הכול.

יפעת שאשא ביטון: אמרנו, לא חברים, מה שהיה לכם בחוזרים הקודמים, אנחנו מבקשים.

יפעת שאשא ביטון: כמו שבמשרד החינוך ביקשנו שיחזירו את החוזר, גם פה אנחנו מבקשים שיחזירו את החוזר.

יפעת שאשא ביטון: אם יש ילדים ספציפיים שאנחנו יודעים שלא יכולים להשתלב בגלל אלרגיה, ומצד שני, אין שום פעילות במעון שיכולה לאפשר את ההשתלבות שלהם, אנחנו נילחם עליהם באופן פרטני.

יפעת שאשא ביטון: אני מעמידה גם את הוועדה לרשות הדבר הזה.

נעמה קציר שמואלי: בסדר גמור.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתנו משרד העבודה והרווחה, זרוע העבודה שלו, חייב לעמוד במה שהוא התחייב לפרוטוקול, שלא מפלים ילדים על רקע אלרגיה, ואם הוא צריך סייעת, אז הוא מקבל מהמדינה.

יפעת שאשא ביטון: אמר את זה בצורה מפורשת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נוודא שזה קורה, אבל אני אומרת לך שמבחינתי אנחנו עדיין לא בבסדר גמור, כי זה מה שאנחנו רוצים שיקרה כאן.

נעמה קציר שמואלי: ברור.

נעמה קציר שמואלי: גם אנחנו לא רוצים את זה.

יפעת שאשא ביטון: ובגלל זה אני שואלת מה הצעדים הבאים ואיך אנחנו מתקדמים לעבר מערכת שהיא באמת, ועכשיו עם כל חוק הפיקוח ועם כל זה שאנחנו מנסים להכניס קצת סדר, איך אנחנו מתקדמים למערכת שיודעת באמת להתמודד עם האלרגיות?

יפעת שאשא ביטון: בסופו של תהליך אני אומרת לך, גם את הסייעות חוץ ממקרים חריגים, אנחנו לא באמת נצטרך, אבל צריך להתחיל להתקדם לשם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו תקועים במקום.

יפעת שאשא ביטון: במקום להתקדם אני כל הזמן עסוקה בלשמור שלא ייקחו לנו את מה שיש.

יפעת שאשא ביטון: זה מצב לא נורמלי.

נעמה קציר שמואלי: נכון.

נעמה קציר שמואלי: אנחנו שנתיים נלחמים על מה שיש.

נעמה קציר שמואלי: זה פשוט מדהים.

חגי פורגס: אני יכול רק להתייחס למה שנאמר פה?

יפעת שאשא ביטון: כן.

חגי פורגס: שלושה דברים: אחד, יכול להיות שהיה פה איזשהו בלבול, כי המטפלות היום מחויבות לעבור ריענון עזרה ראשונה אחת לשנתיים בהיקף של כך וכך שעות, שחלק מהחומר שנלמד שם זה טיפול בהתפרצות של אלרגיה.

חגי פורגס: כל החידוש בהכשרות של מד"א שהתחלנו לעשות בתחילת השנה היו שאנחנו מוסיפים פה עוד שתי מודולות של התאמת מזון ושל מניעת חשיפה לאלרגנים.

חגי פורגס: זה קיים בסילבוס של ההכשרות שאנחנו עושים באמצעות מד"א.

חגי פורגס: יכול להיות שהתכוונת לריענון שעושים מדי שנתיים.

חגי פורגס: אנחנו נשלח את התוכנית כמו שביקשת וזה יהיה ברור.

יפעת שאשא ביטון: כן, אני מבקשת לקבל את התוכנית ואנחנו נראה שבאמת מה שצריך נמצא שם, ובכלל אני חושבת שכדאי שיהיה שיח וקשר בין כולם לא רק בשביל השיתוף לשם השיתוף, אלא הרבה פעמים זה מוריד הרבה מאוד מתחים, כי כשאנשים יודעים מה קורה באמת ומודעים לדברים - - -

חגי פורגס: דלתנו תמיד פתוחה להערות.

חגי פורגס: הדבר השני זה התיעדוף, הנושא של התיעדוף שעלה כאן.

חגי פורגס: בתחילת הדרך כשהיה לנו עומס על ההכשרות שרצינו לעשות, בפירוש היה תיעדוף, ומעונות שהיו בהם ילדים אלרגיים קיבלו את ההכשרות בקדימות ראשונה.

חגי פורגס: היום אנחנו במצב שרק בואו, תעשו הכשרות.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני לא רוצה שרק בואו.

חגי פורגס: זה הדבר השלישי שאני רוצה להתייחס אליו.

חגי פורגס: לגבי התיעדוף, התיעדוף בוצע.

חגי פורגס: עכשיו כל מי שרוצה, אין תור.

חגי פורגס: כשהיה תור אז עשינו תיעדוף למעונות של מסגרות שהיו בהם ילדים עם אלרגיה.

חגי פורגס: לגבי הסיפור הזה של חיוב ההכשרות – אנחנו הרגולטור.

חגי פורגס: יש דברים שאנחנו יכולים לחייב, יש דברים שאנחנו לא יכולים לחייב.

חגי פורגס: הסיפור הזה של הכשרות הוא פרויקט שהמנכ"ל בזמנו לחץ על זה מאוד, כולל השר, של לתת פה איזושהי מעטפת משלימה לנושא היבש של מזרקים וסייעות.

חגי פורגס: צריך פה איזושהי הדרכה והכשרה, שאנחנו מבינים שסייעות זה לא הפתרון הנכון, האולטימטיבי, הראוי.

חגי פורגס: זה איזשהו מענה משלים.

חגי פורגס: מענה משלים אני לא יכול לחייב את הארגונים.

יפעת שאשא ביטון: אתה יכול.

יפעת שאשא ביטון: אני נותנת לכם סמל, אני אגיד לכם מה אני רוצה שיהיה בו.

יפעת שאשא ביטון: זה גם עושה שכל, כי אני משלמת להם את הסייעות.

יפעת שאשא ביטון: אני משלמת את המערך הזה.

יפעת שאשא ביטון: בוודאי שאני יכולה לדרוש מהם.

יפעת שאשא ביטון: מה, אנחנו פתאום כאלה רופסים?

יפעת שאשא ביטון: השאלה שלי אם אנחנו רוצים או לא, ואנחנו כנראה אוהבים שקט תעשייתי ואנחנו לא אוהבים להתאמץ, אז לא נורא, אז יש לנו כמה ילדים קטנים שישלמו את המחיר, אנחנו נסתדר עם זה אחר כך.

חגי פורגס: ממש לא.

יפעת שאשא ביטון: זה כן, חגי, וזה לא ברמה שלך, זה ברמה של מי שקובע את המדיניות ומי שמקבל את האחריות ואומר לכם, אתם תקשיבו, מהיום אתם מגיעים למעונות ומוודאים שהם מקבלים את מה שצריך ואם צריך לעזור, אז אנחנו גם נעזור, אבל אתם צריכים לקבל את ההנחיה הזו מלמעלה ובינתיים אני לא רואה שזה קורה.

חגי פורגס: אני אציף את זה למעלה.

יפעת שאשא ביטון: גם אנחנו נציף.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעזור לך להציף את זה.

חגי פורגס: אשמח מאוד לכל עזרה.

יפעת שאשא ביטון: אני תמיד מזכירה שבסוף אתם באים ומייצגים.

יפעת שאשא ביטון: הם שולחים את השליח.

יפעת שאשא ביטון: אתם מייצגים בעצם את מה שיש שם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לוודא שהמשרד דורש את מה שצריך.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, ארגון נעמ"ת שאני כל הזמן מפרגנת שמגיע לכאן.

יפעת שאשא ביטון: ריקי.

ריקי רוזמרין: אני רוצה קודם כול לציין שאנחנו בנעמ"ת, אחד הדברים שעשינו, התחלנו את ההכשרות שלנו עכשיו בצורה מאוד ממוקדת למד"א.

ריקי רוזמרין: חצי מהמעונות שלנו, קרוב ל-100 מעונות כבר עברו את ההכשרה שלנו ללא המשרד, אנחנו לקחנו את זה על עצמנו.

יפעת שאשא ביטון: 100 מעונות מתוך כמה?

ריקי רוזמרין: קרוב ל-200.

יפעת שאשא ביטון: גם אצלכם זה 50%.

ריקי רוזמרין: בערך חצי מהמעונות שלנו עברו כבר את ההכשרות ואנחנו בשאיפה שעד אמצע שנת הלימודים הבאה כל המעונות שלנו יעברו הכשרות, שזה הכשרות של מד"א, של חמישה מפגשים, 22 שעות שמתוכן גם כמובן יש הנחיה ברורה והדרכה ברורה לכל מה ששייך לעניין של ילדים אלרגיים.

יפעת שאשא ביטון: רגע, מה זה בתוך ההכשרה יש מה שרלוונטי לילדים אלרגיים?

יפעת שאשא ביטון: זה לא אמור להיות הכול לילדים אלרגיים?

ריקי רוזמרין: יש אלרגיים, יש גוף זר שנכנס.

ריקי רוזמרין: יש נושאים שונים בתוך נושא ההכשרה.

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל אני לא מדברת על ההכשרה של העזרה הראשונה וכנראה מפה נובע הבלבול.

ריקי רוזמרין: אנחנו בתוך ההכשרה של העזרה הראשונה הכנסנו גם את ההכשרה של ילדים אלרגיים.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מספיק.

יפעת שאשא ביטון: אם היינו לוקחים את העזרה הראשונה ומרחיבים את זה גם לנושא של האלרגיים, זה סיפור אחד.

יפעת שאשא ביטון: אפשר להתווכח עכשיו מה יש, מה אין, אבל לקחת את העזרה הראשונה, שגם ככה אנחנו יודעים שזה מצומצם - - -

ריקי רוזמרין: לא, לא, אנחנו הרחבנו אותה משנים קודמות.

ריקי רוזמרין: משנים קודמות היא הייתה מצומצמת ואנחנו הרחבנו אותה.

ריקי רוזמרין: אני כן רוצה לומר שבתחושה שלנו יש איזשהו או חוסר תקשורת או חוסר העברת מידע בין המשרד לביננו.

ריקי רוזמרין: אני רוצה לתת דוגמא.

ריקי רוזמרין: אני מבינה שחוזר מנכ"ל 135 יצא לפני 11 יום, שבו מתייחס לילדים אלרגיים.

ריקי רוזמרין: אנחנו 11 יום אחר כך עדיין לא קיבלנו אותו, כאשר הורים פונים אלינו ואומרים לנו, אנחנו מבינים שילדים מולטי אלרגיים כן מקבלים סייעות, תינוקות אלרגיים לחלב כן מקבלים.

יפעת שאשא ביטון: איך ההורים יודעים לקבל את החוזר ואתם לא?

ריקי רוזמרין: אנחנו צריכים לקבל אותו על ידי המשרד.

ריקי רוזמרין: אנחנו לא צריכים לגלות by the way כשהורים באים להירשם ויש להם בעיות של ילדים, ואומרים, לא, אבל יצא חוזר, אתם לא יודעים, אתם כן יודעים.

ריקי רוזמרין: הסיפור הזה קצת לוט בערפל.

יפעת שאשא ביטון: ולא ידעתם שיצא חוזר.

ריקי רוזמרין: לא יצא חוזר.

ריקי רוזמרין: אנחנו לא קיבלנו חוזר.

ריקי רוזמרין: אנחנו נמצאים מעט מאוד זמן לפני תחילת שנת לימודים בהתארגנות והיערכות ורישום ילדים וכו', ונושא של ילדים, שילוב עם ילדים אלרגיים זה חלק מהעניין.

ריקי רוזמרין: אין לנו שום הנחיות מסודרות, ברורות.

ריקי רוזמרין: 11 יום זה הרבה מאוד זמן.

ריקי רוזמרין: אני לא עובדת במשרד החינוך, ותקנו אותי אם אני טועה, אני חושבת ששם החוזרים מגיעים קצת יותר מהר.

ריקי רוזמרין: לא יכול להיות שאנחנו מקבלים את זה כשמועות מהורים כשגם הורים מדברים בשפה שברור לי שהם שמעו את זה מהמשרד.

יפעת שאשא ביטון: החוזר לא מפורסם גם באיזה אתר או משהו?

חגי פורגס: החוזר יוצא בזרוע רווחה.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת עכשיו שיש חוזר, אני יכולה להיכנס אליו ולראות אותו?

חגי פורגס: אני חושב שכן.

יפעת שאשא ביטון: בקיצור, לא רק אתם לא מתקשרים עם המשרד, גם המשרד לא מתקשר.

ריקי רוזמרין: כבר אחד ההורים שלח לנו אותו, אבל אנחנו הרי צריכים לגלות פתאום - - -

יפעת שאשא ביטון: תעשו לי טובה, זה לא אתה חגי, אבל שיעשה לי טובה שם מישהו למעלה וישחרר את הילדים מהמשרד הזה ויעביר אותם כבר - - -

ריקי רוזמרין: אנחנו אמורים לגלות שיצא חוזר.

ריקי רוזמרין: ממה, משמועות?

ריקי רוזמרין: מזה שהורים באים ואומרים לנו?

ריקי רוזמרין: צריך ללמוד, צריך להבין.

ריקי רוזמרין: למי החוזר מיועד אם לא לנו?

ריקי רוזמרין: למי הוא מיועד?

יפעת שאשא ביטון: הנקודה ברורה.

ריקי רוזמרין: דבר נוסף, יש פה הנחיות לא ברורות, זאת אומרת, אנחנו יודעים משמועות שקיבלנו מהורים וכו' שילדים מולטי אלרגיים מקבלים סייעת.

ריקי רוזמרין: מה קורה עם תינוקות שהם רגישים לחלב, ששוב כל הבעייתיות?

ריקי רוזמרין: אני שואלת את המשרד ואני אשמח לקבל תשובה.

ריקי רוזמרין: אנחנו כרגע לא יודעים.

יפעת שאשא ביטון: בואי לא נעסוק עכשיו בשמועות וספקולציות.

ריקי רוזמרין: אני רוצה לשאול את משרד העבודה כי אנחנו צריכים לתת תשובה.

ריקי רוזמרין: אני רוצה לשאול, מבקשים מאיתנו לנקות את המעונות ממוצרים אלרגיים, אז ילד שרגיש לשומשום, אנחנו ננקה את הכיתה, לא את המעון, אני מבינה, שוב, מחכים להנחיות, אבל את הכיתה מטחינה.

ריקי רוזמרין: אוקי בסדר, את המעון, את הכיתה.

יפעת שאשא ביטון: לא רק טחינה, גם חלבה.

יפעת שאשא ביטון: כבר שמעתם מקרים הזויים של ילדים שהם אלרגיים לטחינה אבל חלבה היא נותנת לו.

קריאה: וחומוס.

ריקי רוזמרין: לא, כבר אצלנו יצאה הנחיה להכין חומוס לבד במקומות שבהם יש ילדים אלרגיים, מהסיבה הזאת.

ריקי רוזמרין: אנחנו רוצים לקבל את ההנחיה מה קורה עם ילדים שאלרגיים לביצים, מה קורה עם ילדים שאלרגיים לחלב, מה קורה עם ילדים שאלרגיים לדגים?

ריקי רוזמרין: אנחנו הרי לא יכולים לנקות את המעון מכל הדברים האלה.

ריקי רוזמרין: נכון, מאגוזים אנחנו יכולים, משומשום.

ריקי רוזמרין: מה שאני באה לומר, אנחנו לא מקבלים הנחיות ברורות ולפעמים יוצאות הנחיות ואנחנו יודעים אותן רק כבדרך אגב.

ריקי רוזמרין: שוב, למי מיועדות הנחיות אם לא אלינו?

ריקי רוזמרין: אנחנו הארגון המפוקח.

יפעת שאשא ביטון: ברור, חד משמעית, ועוד אתם במפוקח.

יפעת שאשא ביטון: אוקי, תודה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נשמע את משרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות רוצה להגיב ואנחנו צריכים לנעול.

עדינה יוסף: תגובה קצרה לגבי ההנחיות להמלצות, הוצאנו אותן.

עדינה יוסף: אבדוק שוב איפה הן מפורסמות, אבל זה כבר מינואר-פברואר.

יפעת שאשא ביטון: בינואר-פברואר הוצאתם הנחיות?

עדינה יוסף: כן.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שכבר היה אפשר להשתמש בהן ולהוריד אותן לשטח, וגם זה תקוע איפשהו בירידות מירושלים.

עדינה יוסף: וסילבוס להדרכה הוא חייב.

קריאה: קיים ומעולה ולא מיושם כחוק.

עדינה יוסף: אני אבדוק איפה זה מופיע, מפורסם, אבל מבחינתנו זה קיים, אז אני לא יודעת לענות משהו אחר.

עדינה יוסף: אנחנו מסכימים שהסייעות הוא לא הפתרון הטוב.

עדינה יוסף: אנחנו נתמוך במערך.

יפעת שאשא ביטון: אוקי.

יפעת שאשא ביטון: שלטון מקומי, רוצה לומר משפט, חוץ מששפת הגוף שלך מראה שהזעזוע עמוק?

מיכל מנקס: מיכל מנקס, מרכז שלטון מקומי.

מיכל מנקס: התסכול הוא מאוד גדול כי אני מרגישה שבאמת - - -

יפעת שאשא ביטון: כי אנחנו מחזיקים אותם בידיים שלא יפלו לנו - - -

מיכל מנקס: את מכירה אותי דקה וחצי.

מיכל מנקס: קשה למצוא אותי בלי תגובה ובלי מילים.

מיכל מנקס: יש חוזרים, יש הנחיות, יש רגולטורים, יש ועדה כבר שמחברת בין כולם ומנסים לדבר.

מיכל מנקס: יש יושבי ראש ועדות שעושים שולחנות עגולים וועדות וימים כלילות.

מיכל מנקס: אני מדברת בשם השלטון המקומי שיש לו התנסות מצוינת מול נהלים ורגולציה עם משרד החינוך ככל שזה קשה ולא פתור.

מיכל מנקס: זה נמצא שם, זה על המדף וזה פשוט כואב לשמוע שלא הולכים עוד צעד אחד קדימה.

מיכל מנקס: גם בהפצת חוזר מנכ"ל או הנחיות לגופים, השיטה נורא פשוטה, לוחצים על כפתור.

מיכל מנקס: אני מקבלת חוזר מנכ"ל משרד החינוך כאוטומט.

מיכל מנקס: למה זה לא יכול לקרות בעוד משרדים?

יפעת שאשא ביטון: שיהיה באתר, נגיש, אז כבר אם לא שלחו, לפחות שאני אוכל להגיע.

מיכל מנקס: נכון.

מיכל מנקס: נעשה ככל שצריך.

מיכל מנקס: כמו שאמרת, העבודה עוד לא הושלמה כי אנחנו דנים רק במפוקחים.

מיכל מנקס: גם כאן צריך לאכוף את עניין קבלת סמל המוסד.

מיכל מנקס: אם זה כזה קדוש ובלי זה אי אפשר, אנחנו מכירות את זה בסוגיה אחרת שמחכים עד 14 באוגוסט לתשובת המשרד עם סמל המוסד, אז כבר יש סמל מוסד, אז מה התנאים לקבלתו?

מיכל מנקס: שזה יהיה אחד מהם וכו'.

מיכל מנקס: נעשה כל מה שאפשר, ככל שצריך גם בהסברה.

מיכל מנקס: אגב, אנחנו מעודדים הקמה של עוד מסגרות מפוקחות.

מיכל מנקס: עשינו בשיתוף המשרד, המשרד עשה בשיתוף פעולה לזירוז רשויות להקים מעונות ככל שניתן.

קריאה: אפשר משפט?

יפעת שאשא ביטון: משפט, רק תוספת וגם המועצה לשלום הילד.

זאב גולדבלט: זה כבר דיון שני שאת לא נותנת לנו לדבר.

יפעת שאשא ביטון: תקשיב, אתה הראשון שדיברת בדיון הקודם.

זאב גולדבלט: לפני שניים.

זאב גולדבלט: בשני האחרונים לא דיברתי.

זאב גולדבלט: יש יותר מדי דיונים אצלך.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, קרן.

קרן אוחנה איוס: אני גם רוצה לפנות לעניין השקיפות, כי צריך לזכור דבר אחד, שבגלל ש-75% או 77% בחוץ, ההנחיות האלה בשבילנו, אני אגיד, אור לגויים.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אבל המפוקחים לא מקבלים, את רוצה לקבל?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוד רצינו להרחיב.

קרן אוחנה איוס: אני רוצה הנחיות ואני אגיד לכם למה.

קרן אוחנה איוס: לפעמים האלרגיה מתגלה דווקא לא במעון מפוקח, במעון פרטי, במסגרת של מישהי.

קרן אוחנה איוס: לפעמים מגלים את זה תוך כדי לידה עד שלוש.

קרן אוחנה איוס: זה משהו שמתפתח, לא משהו שיודעים מראש.

קרן אוחנה איוס: אם לנו הייתה את היכולת לקרוא, להדריך, בפעם הקודמת אני ביקשתי שני דברים: האחד, זה שאם יפתח מערך הדרכה או הכשרה, שיהיו גם כאלה במהלך השנה פתוחים לציבור, שאם מישהי שיש לה משפחתון או פעוטון או גנון פרטי, תוכל להצטרף.

קרן אוחנה איוס: הדבר השני זה לפתוח את העניין הזה של המזרק אפיפן לציבור, כי לפעמים הילד מגיע עם זה לגן הפרטי, לפעמים שוכחים את זה בבית, לפעמים האלרגיה מתגלה תוך כדי.

יפעת שאשא ביטון: כן, ברור.

יפעת שאשא ביטון: קרן, הנקודה ברורה.

יפעת שאשא ביטון: אני אתייחס אליה.

קרן אוחנה איוס: בתיק עזרה ראשונה ממש ביקשנו, אז אם הם לא יודעים, ברור שאנחנו לא יודעים.

קרן אוחנה איוס: זה ברמה שמסכנת חיים.

קרן אוחנה איוס: לנו זה חשוב.

יפעת שאשא ביטון: נתייחס.

יפעת שאשא ביטון: הערה חשובה.

יפעת שאשא ביטון: כן, כרמית.

כרמית פולק-כהן: כרמית, היועצת המשפטית של המועצה לשלום הילד.

כרמית פולק-כהן: אני חושבת שאולי בעיניי הדבר המשמעותי שעלה פה בדיון זה האמירה של עכשיו אנחנו מחכים שמי שרוצה, יבוא.

כרמית פולק-כהן: אני חושבת שבאמת המשמעות של ההבנה שלהם שהם הרגולטור, הם המפקח, הם מי שמתווה את הדרך, ובסוף בעיניי הם גם מי שהאחריות מוטלת עליו.

כרמית פולק-כהן: בעיניי זאת ההבנה הכי משמעותית שאפשר לצאת איתה מפה ובעיניי זה מוריד את זה לשטח.

כרמית פולק-כהן: ברגע שההבנה הזאת תוטמע אצלם, אני חושבת שאז זה ירד לשטח באופן הכי ברור שיש, אם זה משליחת חוזרי מנכ"ל ועד חיוב בהכשרות האלה שהן קריטיות בעצם לכל המהלך ולכל התהליך.

כרמית פולק-כהן: בלעדיהם אין, אז בעיניי זו אולי ההבנה הכי חשובה שאפשר לצאת מפה איתה, שהם האחראים הבלעדיים.

יפעת שאשא ביטון: שיבינו את האחריות.

זאב גולדבלט: תוכלי לתת לי 30 שניות?

יפעת שאשא ביטון: מה יש לך להגיד שלא נאמר?

זאב גולדבלט: את יודעת מה, לא צריך.

יפעת שאשא ביטון: אל תיעלב, אבל באמת כועסים עלינו שם ותמי בלחץ.

תמי ברנע: תיכף המנכ"ל קורא לי.

יפעת שאשא ביטון: כן, אז זהו, בסדר?

יפעת שאשא ביטון: קודם כול קריאת השכמה למשרד הרווחה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצא דרך לנסח את זה אפילו במסקנות.

יפעת שאשא ביטון: המשרד צריך להתעורר ולהבין את גודל האחריות שיש לו כלפי הילדים בכלל במעונות המפוקחים, כי התחושה שלי שזה לא עד הסוף שם, ומי שמרגיש שזה גדול עליו זה גם בסדר.

יפעת שאשא ביטון: הגיע הזמן שזה באמת יעבור למשרד אחר.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שמה שנאמר פה בפרוטוקול, קודם כול שהמציאות בשטח לא תשתנה, שמערך הסייעות כפי שהוא היה נהוג ומקובל עד היום, יישאר, שתצא הנחיה ברורה לכל המעונות שלא מפלים ילד על רקע היותו אלרגי, שחוזרי המנכ"ל יגיעו ליעדם.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לפתוח את מערך ההדרכה ואת כל המידעים שמגיעים גם לציבור הרחב כדי שגם מעונות פרטיים יוכלו בעצם ליהנות מהמידע הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני כבר לרגע חשבתי שטעיתי לפני כן, אבל מסתבר שההנחיות של משרד הבריאות כפי שאמרתי, כן יצאו לפני מספר חודשים, אז אני מבקשת שההנחיות האלה ירדו לשטח, כי הסייעות לבד ומה שאנחנו מדברים עליו לבד לא יעשה את העבודה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר מזמן היינו צריכים להיות במציאות אחרת.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת בתחילת המושב הבא בחודש אוקטובר לקבל סטטוס של ההתקדמות, לקבל תוכנית עבודה ברורה ומסודרת של איך אתם הולכים להטמיע את המערך הזה שאנחנו מדברים בו עכשיו, בשטח, עם לוחות זמנים מאדו ברורים כדי שכולנו נדע לאן פנינו ולאן אנחנו צריכים להגיע בכל נקודת זמן.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שעמותת יה"ל ובכלל נציגות של הורים יהיו חלק מהצוות הבין-משרדי כדי שאנחנו לא נצטרך להפתיע אחד את השני כל פעם בדיוני הוועדה ולחזור מחדש על כל התהליכים.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לקבל את מערך ההכשרה ממשרד העבודה והרווחה.

יפעת שאשא ביטון: קצת קשה לסיים מושב.

יפעת שאשא ביטון: בדיון כזה רציתי לצאת עם קצת יותר בשורות ועם חיוך ואופטימיות.

זאב גולדבלט: אני מבקש שגם נציגות ההורים בכלל תהיה בתוך הוועדה.

יפעת שאשא ביטון: אז עכשיו אתה סולח לי שלא דיברת?

זאב גולדבלט: אם תצרפי את זה לסיכום.

יפעת שאשא ביטון: אז כן, אמרתי שהעמותות ונציגות הורים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו אמנם לא יוצאים פה בחיוך ובאופטימיות, אבל אנחנו לא מורידים מרוח הלחימה שלנו ואנחנו נמשיך להיאבק כדי להשיג את מה שצריך בשביל הילדים האלרגיים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולם.