ועדת החוץ והביטחון, כנסת 20, פרוטוקול מספר 167, 2017-05-25 13:00

אבי דיכטר: שלום לכולם, אנחנו שמחים לפתוח את ישיבת ועדת החוץ והביטחון כאן בשער הנגב, אורחיו של ראש המועצה שוסטר ועם ראשי מועצות, אנשי ביטחון, צה"ל, מל"ל ואחרים.

אבי דיכטר: אני כבר אומר לעצמנו, חברי הכנסת, שלפי סעיף 120 (ב)(2) ישיבה זו אינה חסויה.

אבי דיכטר: אני אומר את זה גם לגורמי הביטחון לגבי הסקירות וההתייחסות וגם לאחרים שידברו כאן, שישיבה זו אינה חסויה ולכן היו עניינים בדבריכם, אבל זהירים במידע שיוצא כאן.

אבי דיכטר: את המפגש הזה אנחנו עושים בהמשך לסדרה של מפגשים וסיורים שאנחנו עושים בסוגיית הביטחון לאורך קווי הגבול וקווי התפר, גם בגבול הצפון וגם ברמת הגולן, גם לאורך קו התפר ביהודה ושומרון, בירושלים, וגם כאן, בעוטף עזה או לאורך הקו עם רצועת עזה ומצרים.

אבי דיכטר: היינו היום, כמה שעות בבוקר, בכרם שלום, ושם קיבלנו סקירות מגופי הביטחון.

אבי דיכטר: הישיבה שם היתה סגורה אז יכולנו לשמוע ולדבר בצורה קצת יותר פתוחה בדברים הסגורים, ופה אנחנו רוצים לדבר באופן פתוח בדברים הפתוחים.

אבי דיכטר: תודה רבה על האכסניה.

אבי דיכטר: הסוקר הראשון יהיה נציג פיקוד העורף.

גולן ואך: פיקוד העורף הוא למעשה המוציא לפועל של הערכת המצב מחד של הגורמים באוגדת עזה ופיקוד הדרום, מאידך של החלטות הממשלה שמתקבלות בהתאם למצב שקיים בשטח.

גולן ואך: למעשה אנחנו מדברים על סיומו של שלב משמעותי מאוד, שבמהלך השנים האחרונות הוצא לפועל בשיתוף פעולה של כלל גורמי צה"ל ומשרד הביטחון, של תהליך מיגון בתי אזרחים, מיגון מלא של מוסדות חינוך בין אפס לשבעה קילומטר, והשלמת מיגון של מוסדות חינוך וגני ילדים בין שבע לחמש-עשרה.

גולן ואך: התהליך הזה נמשך כעשר שנים, שהיה במסגרת מספר החלטות ממשלה, והוא אמור להסתיים במהלך חודש אוקטובר 2017.

גולן ואך: מיגון בתי האזרחים – יותר מ-10,500 ממ"דים הוצבו על-ידי המינהלת של משרד הבינוי והשיכון ובמימון מלא של מדינת ישראל.

גולן ואך: התהליך הזה הסתיים למעט שני תת-סעיפים, האחד בנחל עוז והשני בכרם שלום שנידונים בימים אלה כחריגים, מאחר שהם לא עמדו בקריטריונים הראשונים של ועדת היישום בעוטף עזה.

גולן ואך: למעט שני פרויקטים אלה, אני קורא להם תתי-סעיפים מכיוון שמדובר בעשרות בודדות, הפרויקט הזה הושלם.

גולן ואך: מדובר בפרויקט של ממ"ד לכל בית אב בין אפס לשבעה קילומטר.

חיים ילין: הממ"דים לא היו תקניים והיה צריך להחליף אותם, משום שעשו אותם לפני שפיקוד העורף קבע את הקריטריון בעוטף עזה של 40.

גולן ואך: מבחינת מיגון מלא של גני ילדים ובתי-ספר בין אפס לשבעה קילומטר – הפרויקט הזה הושלם, למעט פרויקט אחד ביד מרדכי שמצוי בשלבי בנייה יחד עם משרד החינוך, משרד הרווחה ופיקוד העורף, והוא עתיד להסתיים בחודשים הקרובים.

גולן ואך: חוץ ממנו הסתיים מיגון מוסדות החינוך בין אפס לשבעה קילומטר.

גולן ואך: הפרויקט האחרון, שלמעשה התחיל מאוחר, גם הוא בשיתוף משרד החינוך, משרד האוצר, ראש הממשלה, ובביצוע של אהו"ב – אגף הנדסה ובינוי בפיקוד העורף – וזה השלמת מיגון בין 7 ל-15.

גולן ואך: אנחנו מצויים בשלהי הפרויקט הזה של עשרות מוסדות, שכרגע הוא בעיר אשקלון, נמצא בסופו.

גולן ואך: המרכיב השני זה מרכיבי הביטחון.

עליזה לביא: במהלך "צוק איתן" סיירנו גם בגני ילדים וגם בכל מיני מבנים לילדים צעירים.

עליזה לביא: הם לא היו ממוגנים.

עליזה לביא: היום אתה אומר בבטחה שהם ממוגנים?

גולן ואך: כן.

גולן ואך: על-פי כל ההנחיות של פיקוד העורף על מיגון תקני – כיצד ממגנים גן ילדים בעוטף עזה.

גולן ואך: בין אפס לשבעה קילומטר זה מיגון מלא.

גולן ואך: מוגנו מוסדות, מה שאומר מאות גני ילדים ובתי-ספר במהלך השנים האחרונות.

אבי דיכטר: הזמנו לפגישה הזאת גם את ראשי הרשויות, גם שנושקים לתפר וגם שקרובים לתפר.

אבי דיכטר: לא הזמנו ראשי ערים, אלא את ראשי הרשויות שמתממשקים עם האיום בצורה הכי קרובה, הכי נגישה לאיום.

אבי דיכטר: לכן אחרי פיקוד העורף אנחנו נעבור לראשי הרשויות.

גולן ואך: כאמור בין אפס לשבעה קילומטרים זה פרויקט של מיגון מלא, ובין 7 ל-15 קילומטר זה תוספת של מיגון תקני.

גולן ואך: זה לפערים של מיגון בהתאם לזמני ההתרעה.

אבי דיכטר: לא הזמנו את אשקלון ולא את נתיבות ולא את אופקים, אלא את המועצות האזוריות.

גולן ואך: בהיבט של מרכיבי הביטחון, סמוך ל"צוק איתן" קיבלנו את הדרישות המבצעיות של אוגדת עזה וגם פה אנחנו נמצאים בשלבים הסופיים.

גולן ואך: השלמנו את כל מה שנדרש – אני לא אפרט את המרכיבים, אבל זה בדיוק על-פי הדרישה המבצעית של אוגדת עזה.

גולן ואך: ישנם פערים מקומיים שאני לא חושב שזה המקום להעלות אותם, אבל ככלל, אני חושב שעל-פי התפיסה המבצעית ועל-פי הדרישות המבצעיות והתקנים של פיקוד העורף, המקום ערוך ומוכן.

אבי דיכטר: אנחנו מתחילים עם ראשי הרשויות, מדרום צפונה.

גדי ירקוני: יש בתי-ספר שמיגנו בהתחלה.

גדי ירקוני: בתי-הספר האלה צריכים שדרוגים במיגונים.

גדי ירקוני: רוצים שהמועצות האזוריות ייקחו על עצמן את כל השדרוגים האלה.

גדי ירקוני: הם עשו את המיגון והיום הם צריכים לתקן או להחליף אותו, וזה על המועצות.

גדי ירקוני: אני חושב שזה דבר בלתי הגיוני וחייבים לייעד לזה תקציבים.

גדי ירקוני: לא יכול להיות שזה יופל על הרשויות.

איל בן ראובן: למה אתה מתכוון?

גדי ירקוני: יש שם פלדות וכל מיני דברים שצריך להחליף.

גולן ואך: יש פלדות שהוצבו לפני עשר שנים.

גולן ואך: בפלדות הללו יש התרופפות וצריך לחזק.

גולן ואך: ככלל, המדיניות היא שהמיגון עצמו, כמו כל אמצעי שנמסר לידי הרשות המקומית, מצוי בתחזוקת הרשות המקומית.

חיים ילין: השאלה אם זה לא נכון, כי זה היה לפי התקן שהיה אז, שהוא התקן שהיה אז, והוא הולך ומשתנה עם הזמן.

חיים ילין: ידעו שזה לא יחזיק מעמד 50 שנה לעומת מיגון שאתה בונה אותו בעובי 40 סנטימטרים שמחזיק לך כל החיים.

גולן ואך: לדעתי אנחנו לא מדברים על אותו דבר.

גולן ואך: למעשה זה כמו כל הציוד, מתקן או תשתית שמדינת ישראל בונה או רוכשת בלי שום השתתפות של הרשות המקומית והוא מועבר לידי הרשות המקומית.

גולן ואך: כמו שאנחנו מצפים שתחזוקת המיגוניות תהיה בידי הרשות המקומית.

גולן ואך: בשעה שמיגונית נפרצת, מושחתת, מלוכלכת, הרשות המקומית אחראית על זה.

גולן ואך: כך זה גם פה – לא מדובר על שינוי תקן מיגון, אלא על התרופפות של מספר לוחות פח.

גולן ואך: לא ייתכן שעל כל לוח פח שמתחיל להתרופף המדינה תשלח צוות שיעשה את זה.

גולן ואך: מדובר בדיוק על הפרויקטים האלה שאני מדבר עליהם ולא על תוספות.

חיים ילין: אלה פרויקטים שבוצעו ב-2005 לפי תפיסה אחרת לגמרי.

גדי ירקוני: לגבי מרכזי החוסן – אני לא צריך להגיד לוועדה הזאת כמה התפקוד של זה חשוב גם בימים שקטים, ובטח בימים לא שקטים.

גדי ירקוני: במרכזי החוסן, שהיום הם כפופים למשרד הבריאות, בגלל בעיות כאלה ואחרות שאפילו קשה לי להגיד איפה הן מתחילות ואיפה הן נגמרות, מינואר לא שולמו כספים, לא נחתמו חוזים של מרכזי החוסן.

גדי ירקוני: רוצים לצאת למכרזים חדשים ורוצים לחתום הסכם עד יוני במקום לחתום עד סוף השנה ולהעביר את כל הכספים.

גדי ירקוני: יש אנשים שעובדים מינואר וחלקם לא קיבלו משכורת בחודשים האחרונים.

גדי ירקוני: מי שכן קיבל, זה כספים שהמועצות העבירו אליהם.

אבי דיכטר: נציג משרד הבריאות, זה נושא שאנחנו נרצה לשמוע התייחסות לגביו.

גדי ירקוני: אני חושב שזה נושא אקוטי שחייב להיפתר.

גדי ירקוני: דבר שני, אני מקווה שכולכם נסעתם על כביש 232.

גדי ירקוני: במקרה אתמול אוטובוס של קיבוץ רעים כמעט התחבר עם משאית.

גדי ירקוני: זה מדהים איך זה קרה יום לפני הישיבה הזאת.

גדי ירקוני: אנחנו רודפים אחרי משרד התחבורה – חיים או אולי אפילו קודמו התחילו בזה – יש הסכם, יש כסף לחצי, עד צומת מגן במקום עד צומת סעד, אבל התכנון לא זז.

גדי ירקוני: יש דברים שאני לא מצליח את העיכובים לגביהם.

גדי ירקוני: נכון להיום, אמצע 2017, הנושא של הכביש הזה מדשדש.

גדי ירקוני: צה"ל יודע עד כמה הכביש הזה הוא עורק חשוב ויחיד ואני ממש לא מצליח להבין איך מדינת ישראל חושבת להשאיר 20 קילומטר בלי שדרוג, מצומת מגן עד צומת סעד.

אבי דיכטר: ממגן עד כרם שלום יש כסף?

גדי ירקוני: הולכים לעשות.

גדי ירקוני: זה מה שיעשו עד 2019, למרות שזה היה צריך להיגמר הרבה לפני.

אבי דיכטר: למה הקטע הזה ראשון ולא הקטע השני?

גדי ירקוני: בגלל העומס.

גדי ירקוני: להשאיר את הקטע מצומת מגן עד צומת סעד, קטע יחיד, 20 קילומטר, זה אבסורד מאין כמוהו.

אבי דיכטר: אני אומר לחברי הוועדה.

אבי דיכטר: כשנסענו ברכב החבר'ה שאלו אותי למה מצומת סעד לשדרות זה כביש ארבעה מסלולים.

אבי דיכטר: זה בגלל מעבר קרני.

אבי דיכטר: אז היו רבע ממה שיש היום לכרם שלום ולכן הרחיבו לארבעה מסלולים.

גדי ירקוני: אני מבקש מחברי הוועדה, תעזרו לנו בזה, תראו איך פותרים את זה.

אבי דיכטר: אתה אומר שיש היום תוכנית מתוקצבת?

גדי ירקוני: אין תכנון מפורט, אבל יש תקציב של 250 מיליון שקל שמספיקים עד צומת מגן, מי שמכיר זה כרם שלום עד צומת מעון.

גדי ירקוני: צריכים לזרז את זה כדי שזה יזוז, אבל גם הקטע השני לא פחות חשוב.

גדי ירקוני: כמו שאמרתם, זה הקטע היחיד מתל-אביב אלינו.

30694: ברוכים הבאים.

30694: אני מצטער על הצפיפות, אבל שמח על כך שכולכם באתם.

30694: אני חושב שכולכם הייתם פה בסיטואציות אחרות, ואני רוצה לומר שאנחנו מאוד שמחים על כך שהמניות הציבוריות שלנו הולכות ויורדות, משום שזה אומר ששקט יחסית.

30694: נשלפתי מפגישה עם נציגי הפדרציה מסן דייגו.

30694: צריך להסביר כל מיני דברים.

30694: בתקופה מסוימת היה מאוד קל לגייס מיליונים, ופתאום – זה טוב, אלה צרות של שקטים יחסית.

30694: אני תמיד נוהג לומר שמדינת ישראל, ב-15 השנים האחרונות, לא מסיבות אלקטורליות, ולא כי נחה איזה רוח שטות או רחמים, השקיעה בחמישה פרויקטים באזור הזה הרבה מיליארדי שקלים.

30694: הסיבה שממשיכים לעשות זה שמסוכן פה הרבה יותר ממה שאנחנו מרשים לעצמנו להגיד נכוחה לתושבים שלנו, כי יחד עם הממשלה, עם הטבות המס, עם מרכזי החוסן, ועם הפעולה שלנו ועם הגבורה האזרחית של התושבים, אנחנו מצליחים ומגיעים הנה אנשים.

30694: אז התפקיד שלנו הוא לגרום לכך שבנסיכויות הקטנות שלנו יבואו בני אדם חזקים, מוצלחים, שיחשבו שהם עושים את הדבר הטוב ביותר.

אבי דיכטר: בכמה אנשים גדלה המועצה שלך ב-15 השנים האלה?

30694: אני נכנסתי לתפקיד עם 5,000 אנשים והיום יש 8,000 .

גדי ירקוני: אצלי, מאז "צוק איתן" – שזה יותר קריטי – ועד היום, נוספו 1,500 תושבים.

אבי דיכטר: 1,500 בנוסף לכמה?

גדי ירקוני: היו 14,000 והיום אנחנו קרוב ל-15,500 תושבים.

אבי דיכטר: כלומר, העזיבה של חיים ילין "עזרה".

גדי ירקוני: זה בזכות זה שהוא היה קודם.

30694: אילן, שהיה קב"ט מחוז דרום במשרד החינוך, מזכיר שהמכללה גדלה והגיעה עד לקצה שאפשר, יותר מכל המכללות באזור.

30694: זו מכללה שנהרגו בה אנשים, נפצעו קשה מאוד.

30694: גם התיירות גדלה.

30694: "דרום אדום" גדל בתקופה הזאת.

30694: אנחנו מצליחים לייצר מציאות של צמיחה.

30694: כל זה תחת מציאות – אני חושבת שאתם מכירים אותה לא רע – בה מדינת ישראל השקיעה מאז אמצע העשור הקודם הרבה מאוד מיליוני שקלים במרכיבי ביטחון.

30694: תגידו אתם כמה הרבה מאות מיליוני שקלים השקיעו במיגון ובבנייה מחודשת של מעונות יום – כ-200 מעונות וגנים – ולאחר מכן החלטה לגבי 14 בתי-ספר חדשים בשדרות, עם הזדמנות לשדרג את מערך החינוך שלנו.

30694: תוסיפו לזה את המיליארדים של פרויקט הממ"דים בשתי פאזות שמסתיימות עכשיו.

30694: תוסיפו לזה את הדיון בעשור הקודם ואת ההכרעה לגבי אופן ההגנה האקטיבית והבחירה ב"כיפת ברזל".

30694: דרך אגב, אנחנו היינו התירוץ והסיוע ליישובים שלנו.

30694: כמעט בטוח שאפילו שדרות לא תהיה מוגנת במלחמה כוללת, בגלל היכולות המוגבלות של ישראל בנושא "כיפת ברזל".

30694: כרגע, הפרויקט האחרון, מיליארדים שמושקעים מסביב לרצועה.

30694: זה לא נעשה, אלא משום שמדינת ישראל הגיעה למסקנה שכולנו מאוד גיבורים וכולנו מקבלים את ההחלטות הנכונות, אבל אנחנו על הקשקש כדי להיות מסוגלים לעמוד במעמסה.

30694: הצלחנו לעמוד במעמסה.

30694: אתם הרי לא ממונים על כל הסוגיות, אבל אנחנו מבקשים מכם להיות מודעים.

30694: יש לכם קשרים בוועדות אחרות וקשרים פוליטיים ואנחנו מבקשים מכם לשים לב שהסיטואציה האמיתית היא מה שאמר ראש הממשלה, ושר הביטחון והרמטכ"ל, שהאיום שאנחנו חיים לידו מסוכן יותר מאשר האיום האיראני.

30694: אני מצטט כמה פעמים את מה שהם אומרים בתקשורת, והם מתקצבים בהתאם.

30694: מי שחי לאורך הגבול – לשער הנגב יש חמישה יישובים צמודים ממש, ויש יישובים שאינם מוגנים על-ידי "כיפת ברזל" וכאלה שמאוימים על-ידי חדירה של המנהרות.

30694: כתוצאה מהמהלך הזה, כתוצאה מההצלחה שלנו, אנחנו נמצאים במצב בלתי אפשרי שבו מגיעים אנשים מרמה סוציו-אקונומית גבוהה, אנשים עם יכולות.

30694: תראו מה סופרים בסוציו-אקונומי – סופרים נסיעות לחוץ לארץ, כמה אגרות משלמים לרכב, כמובן משכורת וכו'.

30694: הסוציו עולה וכתוצאה מזה הרשות המקומית נדפקת.

30694: זה נכון בכל הארץ.

30694: אצלנו, האבסורד הזה שבו אתה חוטף במיליונים קנס על כך שהתושבים שלך הם בעלי יכולת, אבל אסור לך לגבות, כי אתה הרי לא קובע לעצמך את הארנונה.

30694: אולי במדינות הים מותר לקבוע את הארנונה המקומית, אבל לנו אסור.

30694: אסור לקחת שכר לימוד יותר גבוה ממי שמסוגל לכאורה.

30694: לכן אנחנו במצב שבו אנחנו מבקשים מכם, אחת הוועדות הרציניות ביותר, שתשימו לב לנדנדה המטורפת הזאת שבה אנחנו כולנו – הממשלה, השלטון המקומי והתושבים – מצליחים לייצר קליטה מסיבית רצינית, איכותית, והרשויות תלכנה ותחלשנה, משום שבאים אנשים חזקים שמורידים את התקציבים מהמדינה.

אבי דיכטר: אמרת שהמכללה נמצאת היום בשיא הקיבולת שלה.

30694: יש 5,500 במסלול האקדמי.

אבי דיכטר: יש לה תוכנית לגדול או שהיא מקובעת לכמה שנים?

30694: יש לה תוכנית לגדול, ועכשיו אנחנו בונים מחדש.

30694: זו המכללה האקדמית-ציבורית הגדולה בארץ.

30694: פעם היתה מחלוקת לגבי אריאל, אבל היום היא אוניברסיטה ולכן אין מחלוקת.

30694: יש 5,500 במסלולים האקדמיים – תואר ראשון ותואר שני; פסטיבל קולנוע דרום מוכר, זו מחלקה נהדרת לקולנוע ותקשורת; עבודה סוציאלית; משפטים עם ציונים מצוינים וכו'.

30694: יש עוד 1,500 – 2,000 במסלולים הקהילתיים, הקולג' הקהילתי.

30694: זה עוגן אדיר של האזור כולו.

30694: לכו תראו את הפאבים בשדרות ואת ההתיישבות ביישובים, המעונות וכו'.

30694: ברשותכם, אני רוצה לגעת בשתיים, שלוש נקודות.

30694: ההערה של גולן, שאני מבין אותה, מה שנקרא "קיבלתם ועכשיו תתחזקו".

30694: זה נכון בשוליים.

30694: מה שצריך לעשות – כל אותן השקעות של מיליארדים עצומים, צריך לוודא שהם לא מתיישנים.

30694: כפי שלא יבקשו מהרשויות ש"כיפת ברזל" מתיישנת והם יתחזקו אותה, כך יש סוגיות מסוימות שקשורות במיגון ישיר, בעיקר של הגיל הרך ובתי-ספר, שאנחנו צריכים להיות משופים באופן ייחודי למרכיב של המיגון.

30694: אנחנו ניגע במעונות יום, שם האבסורד זועק לשמים.

30694: משרד הרווחה והשירותים החברתיים ומשרד האוצר לא יודעים לתקצב אותנו, למרות החלטת ממשלה, בעבור מעונות יום.

30694: צריך לבחון, אם מה שנבנה לפני 12 שנה נמצא באופן כללי בקריסה, בבלאי כזה או אחר, צריך לבדוק, לראות מה המצב ואז להחליט אם זה נופל עלינו או שיש השתתפות, כמו שייתכן שצריך להיות.

30694: לנושא הבינוי – נעשתה עבודה עצומה.

30694: נחבא לכלים החבר בצלאל, אבל הוא פעם ראשונה, אחרי שלושה סבבים שבהם ביצענו את מהלך הפינוי שמתבסס על כך שמשפחות עם ילדים ומרגמות ופצצות ביישובים הקדמיים לא הולך ביחד – התושבים הבינו את זה היטב – ועשינו את הפינוי באופן עצמאי.

30694: בפעם הראשונה, ביולי 2014, אמר לנו בצלאל: תעשו מה שצריך, המדינה תבוא אתכם.

30694: בשלוש השנים שלאחר מכן נעשית עבודה גדולה על-ידי כל הגורמים הרלוונטיים.

30694: עדיין יש כמה נקודות שצריך להסדיר אותן, כמו התקבולים מראש או ההסכמים עם היישובים הקולטים; הסמכות של הרשות בהחלטה על פינוי וסגירות אחרונות.

30694: אני רוצה לחדד שלצד העובדה שיש מה לשפר במשולש של העוסקים במלאכה, נתקבלה החלטה אסטרטגית שלא מתביישת, שאומרת שמה שהיה נכון בתל-חי בדצמבר 1919, שלושה חודשים לפני הקרב בתל-חי, אז פינו את הילדים והנשים הלא לוחמות, מותר לעשות גם בעוטף עזה 2019, או לתכנן את זה.

30694: זה בסדר גמור.

איל בן ראובן: הנושא תורגל?

איל בן ראובן: כלומר, היום אתם שקטים שמחר אם יקרה משהו, זה יעבוד?

30694: יש שתי רמות של פינויים – רמה של פינוי דחק, במצב שבו לא עצרנו את הפלישה והוויקינגים מסתערים, ויש פינוי קצת יותר סדור.

30694: תמיד אפשר יותר.

30694: אמרתי שיש שיפור עקרוני, אסטרטגי, שאני לא בטוח שהוא הגיע עד לדרגים המדיניים הגבוהים ביותר, אני לא יודע אם צריך, אבל יש עוד מה לעשות ברזולוציות היותר גבוהות.

אבי דיכטר: אני זוכר אותך לאורך כל התקופה הזאת, בכל התפקידים, בין אם כראש שב"כ, כשר לביטחון הפנים וכשר להגנת העורף, ואני לא זוכר אף פעם סקירה כל כך אופטימית ממך ב-15 השנים האלה.

30694: זה טוב או רע?

אבי דיכטר: אני אומר את זה לחברי הוועדה, כי אם הוויכוח בין גדי ואלון לבין גולן הוא על הפח והברגים, מי אחראי לתחזוקה של זה, אז יש פה מספיק חברי כנסת – שלא לומר אנשים אחרים - שמכירים את הדיונים שעסקו לא בברגים ולא בפח, אלא בקונסטרוקציה הכי בסיסית.

30694: אתה הרי יודע שמזה שנים אני לא מצביע עבור מרכיבים של הממשלה הנוכחית - - -

אבי דיכטר: אבל אתה מתקדם.

30694: אני מתקדם בזה שאני אומר את האמת.

30694: במשך 15 שנה, או 12 שנים שבהן היה צריך לעסוק בזה באופן מפורט, הממשלות לדורותיהן, מידי פעם עם איזה פליק קטן פוליטי או משפטי, אבל בסך הכל עברנו מזמן את השלב שבו במקום הזה מנכ"ל משרד ראש הממשלה אולמרט הציע לנו להתחיל להיגמל לאט לאט.

30694: אז הממשלה יודעת שלא צריך להיגמל ושיש פה סיטואציה שדורשת מאמץ מתמשך.

30694: זה קורה ואפשר להיות בוויכוחים על כל מיני דברים, אבל מה שעושים בעוטף עזה ובשדרות הוא הדבר הנכון, המדויק, ורק צריך לשים לב שלא יהיו טיפשויות, כמו שנציג בהמשך.

אבי דיכטר: לפני שבועיים היינו בשדרות עם משלחת מארצות הברית.

אבי דיכטר: הם שאלו: מה זו הבנייה האחידה הזאת, שכל בניין קומות יש לו איזה פרונקל כזה?

אבי דיכטר: הסברנו להם והם לא הבינו מה זאת אומרת שהמדינה בונה ממ"ד לעיר.

אבי דיכטר: אני אומר את זה, וכולנו זוכרים איך זה התחיל.

אמיר אוחנה: לגבי הפינוי – אם ההנחיה של הרמטכ"ל לשב"כ ולמודיעין מתממשת ובפרק זמן שהוא קובע מקבלים התרעה, מה פרק הזמן המינימלי שאתם יודעים לקבל את כל האמצעים ולפנות את האנשים?

30694: דקות, שעות, תלוי מה.

אמיר אוחנה: אתם יודעים לאן לוקחים אותם.

30694: כן.

תמיר עידן: אבל ברור לך שזה באיזשהו ציור שאנחנו מקווים שהוא יהיה בגזרות האלה.

תמיר עידן: אם הוא יתפתח, יכול להיות שיגידו לך שאמנם אתה מתוכנן לנסוע לאפרת, אבל עצור וסע למקום אחר, כי שם - - - .

תמיר עידן: הכל בגדר של תיאוריה, כי זה לא היה לפני.

תמיר עידן: ב"צוק איתן" כל אחד לקח את עצמו והתפנה לאן שבא לו.

תמיר עידן: יש מי שלקח מלון באשקלון ונכנס.

גדי ירקוני: אני חושב שזה המקום להעיר על נושא ההחלטה, שזה יהיה דבר קרדינלי.

גדי ירקוני: אנחנו, כראשי מועצות, הבנו את זה, וכך גם בתרגולות שעשינו עם הצבא.

גדי ירקוני: היישובים לא יחכו להוראה של רמטכ"ל או של שר ביטחון על פינוי.

גדי ירקוני: כל יישוב ויישוב יש לו את הזמן שהוא רואה שהוא צריך להתנתק מהמקום שלו ולעבור לזמן מה למקום אחר.

גדי ירקוני: אנחנו נהיה חייבים לדעת שהרבה פעמים ההחלטה צריכה להיות מקומית, בגלל שלפעמים יכול להיות שהיישוב יחליט שבוע לפני שהמדינה מגיעה להחלטה שיש את הדד-ליין.

גדי ירקוני: אחרי זה אנחנו מתחילים את הנושא לאן התפנו, ואז חייבים גם לשפות אותם.

איל בן ראובן: בלי להיכנס לפרטים, יש איזשהו קו, שהוא החלטה שלכם, לגבי הפינוי?

יהודה פוקס: כפי שאמר אלון, זה פינוי חם.

יהודה פוקס: פינוי רגיל זה לפי החלטת ממשלה.

איל בן ראובן: לכם יש איזה קו ראשון של מספר שעות או משהו כזה, שזה החלטה ראשונה שלך?

יהודה פוקס: העסק הזה מתוכנן ומתורגל, ובעיקרו זה החלטת ממשלה.

איל בן ראובן: אני שואל על חופש הפעולה שלך עד החלטת ממשלה.

עליזה לביא: Once יש החלטה, כמה אנשים יתפנו?

גדי ירקוני: לפי דעתי שני-שלישים מהיישוב יעזבו לפני החלטה.

גדי ירקוני: צריך להבין שיישובים צמודי גדר, תלוי באיזה חוזק הם ואיזה חוסן יש להם.

גדי ירקוני: לגבי מה שאמר יהודה, יש שני הבדלים מהותיים בין פינויים.

גדי ירקוני: יש את הפינוי דחק, שהצבא מחליט עליו והוא מהרגע להרגע והוא במצב של סכנה.

גדי ירקוני: אבל הפינוי הרגיל, מה שאנחנו קוראים פינוי מלונית, שאומרים שהוא כאילו בהחלטת ממשלה, מהניסיון שלנו אם יחכו להחלטת ממשלה שתתקבל, כבר לא יהיה אף אחד ביישובים.

גדי ירקוני: אנחנו, בתור ראשי מועצות, רוצים וחושבים שנכון שתהיה לנו את האפשרות להחליט לגבי היישובים שלנו, מתי נכון.

איל בן ראובן: אני מקריא מהחלטת ממשלה: במקרה קיצוני שבו נשקפת סכנה ברורה ומיידית לאוכלוסיה - - -

גדי ירקוני: זה אחר, זה הדחק.

איל בן ראובן: אני מדבר על דחק.

איל בן ראובן: אני ממשיך: ואין שהות מספקת לקבלת אישור, רשאי מפקד בכיר בשטח להורות על פינוי האוכלוסיה.

איל בן ראובן: זה קיים, וזה ישנו וזה מתורגל.

גדי ירקוני: כן.

גדי ירקוני: אנחנו מדברים על הפינוי מלונית, הרגיל.

תמיר עידן: אדוני היושב-ראש, חברי הוועדה, ברוכים הבאים ותודה שבאתם.

תמיר עידן: זה חשוב, זה לא ביקור ראשון, ומאוד חשוב לנו שיהיה השיח הזה שאתם באים ושומעים את הדברים.

תמיר עידן: אני רוצה לדבר על שני דברים: 1.

תמיר עידן: החלטות הממשלה למיניהן, הישנות והחדשות, וההתמודדות איתן; 2.

תמיר עידן: סיפור מעונות היום.

תמיר עידן: סיפור מעונות היום הוא סיפור טראגי מבחינתנו.

תמיר עידן: עד עכשיו הוא היה במשרד הכלכלה, ולא נעשה עם הדבר הזה כלום.

תמיר עידן: אי אפשר להגיד לרשויות בעוטף תגישו בקשה וקול קורא אחרי שהילדים יגורו ביישוב.

תמיר עידן: אין לנו אפשרות לשים קרוואנים, זה צריך להיות במיגון מלא.

תמיר עידן: אם אני מביא את המשפחות, ואחרי זה סופר אותן ואחרי זה מגיש בקשה, ולוקח לה עוד שנתיים, תמיד אני אהיה בפער של שלוש, ארבע שנים.

גדי ירקוני: בניגוד למשרד החינוך ששם בגנים אפשר לקבל תקציב מראש.

תמיר עידן: כשאחרי "צוק איתן" עמדתי בכנס של משרד הנגב והגליל כדי לגייס תושבים חדשים, בא אלי מישהו ואמר: אתה עם המעונות יום שלא סידרו לך?

תמיר עידן: לא היתה לי תשובה טובה.

תמיר עידן: לגבי החלטת הממשלה החדשה מלפני כמה חודשים – תקצבו שם 40 מיליון שקל לבינוי מעונות בעוטף.

תמיר עידן: קשקשו אותנו עם החלטות ממשלה וסיכמו בסוף שיהיה תיעדוף.

תמיר עידן: קודם כל רשמו את המעונות בעוטף, אלא מה, העבירו את זה למשרד הרווחה, רק שכנראה לא אמרו להם.

תמיר עידן: כשבאנו לשם לומר שאנחנו בתור, אמרו לנו: לא, לא, הקול קורא כבר נסגר, אין תור.

תמיר עידן: אתה צריך לעמוד בתור שלא קיים.

תמיר עידן: חכו שיהיה תור, תעמדו בתור.

תמיר עידן: הדבר הזה חייב להיגמר.

תמיר עידן: אי אפשר להגיד למשפחות חדשות, צעירות, תגיעו ליישוב ואין מעון יום ממוגן.

תמיר עידן: זה לא עובד.

עליזה לביא: יש הרבה פער ממה ששמענו.

גדי ירקוני: מה שהם אומרים זה שכל המעונות הקיימים, ממוגנים.

תמיר עידן: אני מדבר על בינוי של חדשים.

תמיר עידן: באות משפחות – למשל, מושב שוקדה, שב"צוק איתן" היו בו 50 משפחות, לדעתי 80% מהם אלמנים אלמנות.

תמיר עידן: עכשיו יש להם עוד 50 משפחות חדשות, 280 ילדים בבת אחת, ברוך השם, בלי עין רעה, אבל אין לי לתת להם מעון יום, אין לי לתת להם מועדון, אין לתת להם כלום.

תמיר עידן: אומרים לי: אנחנו לא יודעים מה זה משרד הרווחה, אנחנו מכירים אותך.

תמיר עידן: תשבור את הראש.

תמיר עידן: אנחנו עוברים ממשרד למשרד, פליק פלאק מפה ומפה, ואין לנו תשובות.

מרדכי יוגב: זה אמנם לא קשור לוועדה הזאת, אבל זה הפך לקטסטרופה נוספת, וזה כל הסיפור של מעבר נושא מעונות היום מהכלכלה לרווחה לעבודה - - -

תמיר עידן: במקום לחינוך.

מרדכי יוגב: צריך להשתולל על הסיפור הזה.

תמיר עידן: הדבר השני שקשור למעונות יום, שהוא אבסורד בפני עצמו – כבר בונים מעון יום בשוקדה.

תמיר עידן: ילד שהוא לא לא מהעוטף יכול להירשם למעון הזה, כמו כולם.

תמיר עידן: מי שנרשם ראשון, תופס.

תמיר עידן: כלומר, לילד שגר בשוקדה או בתקומה או בכפר מימון או באחד היישובים האחרים, אומרים לו שאין מקום כי נרשמו מבאר שבע.

תמיר עידן: מה, השתגענו?

תמיר עידן: הוא יצטרך לנסוע עכשיו 20 דקות למקום אחר, כי מישהו נרשם לפניו, כי אימא שלו לא היתה מספיק מהירה.

מרדכי יוגב: אין עדיפות לבני המקום?

תמיר עידן: אין לי עדיפות לבני המקום, זה פתוח.

תמיר עידן: שר הרווחה קיבל ממני מכתב ויש כבר עכשיו ועדות קבלה שיושבות לגבי ילדים ממושב תקומה שאין להם מקום מול ילדים מנתיבות ואופקים.

תמיר עידן: סליחה כולם טובים בעיני, כולם שווים, אבל אם מדברים על חוסן אזרחי בתוך יישוב, אני אומר לילד הזה לנסוע בשגרה ובחירום כחצי שעה.

תמיר עידן: יש דברים שאי אפשר לעבור עליהם לסדר היום.

תמיר עידן: נכון, זה לא ממש מתפקיד הוועדה - - -

עליזה לביא: מוטי ואני נגיע לכאן עם מנכ"ל משרד הרווחה.

עליזה לביא: התחייבות שלי.

תמיר עידן: לגבי החלטות הממשלה – החלטת ממשלה 2017, אחת ההחלטות האמיצות שהיו, גרמה מיד לאחר "צוק איתן" לצמיחה דמוגרפית.

תמיר עידן: תסתובבו פה באזור, אין מגרש ואין בית ריק, הכל בפיתוח.

אבי דיכטר: בכמה גדל מספר התושבים?

תמיר עידן: לפני "צוק איתן" המספר היה 8,400 והיום זה 10,200, ואם היו לי עוד מגרשים הייתי משווק אותם תוך דקה, בכל היישובים.

תמיר עידן: אנחנו מוצאים את עצמנו 24/7, כל היום, עוקבים אחר ההחלטה הזאת.

תמיר עידן: אנחנו מדברים על החלטה מ-2014.

תמיר עידן: לפני שבועיים, אחרי שאנחנו רבים עם משרד החקלאות, כמעט מכות, משרד החקלאות מודה שהוא העביר 26 מיליון שקל מההחלטה שלנו למקום אחר.

תמיר עידן: מודה.

תמיר עידן: יופי, אז עכשיו הוא הודה וכולם שמחים ומוחאים כפיים, אבל מה עושים עם זה?

תמיר עידן: משרד ראש הממשלה, בלי שמות: תפעילו לחץ, תראו מה עושים עם הסיפור הזה.

תמיר עידן: זה בהרבה פרמטרים – 26 מיליון שקל שמיועדים לחקלאים בעוטף עזה הועברו על-ידי משרד החקלאות – הם אומרים שברשות האוצר – למקום אחר, בלי להתבלבל.

תמיר עידן: הדברים האלה לא יכולים לקרות, אנחנו לא יכולים למצוא את עצמנו – אנחנו אזרחים – מתעסקים כל היום בביטחון, כל היום בהחלטות ממשלה, כל היום במימוש שלהן.

אבי דיכטר: למה היו מיועדים ה-26 מיליון שקל?

תמיר עידן: למים, למס מעסיקים, לעובדים זרים, למיליון ואחד דברים בחקלאות, אבל נלקחו מתוך ההחלטה והועברו למקום אחר.

תמיר עידן: והיום, אחרי שנה שאנחנו רבים איתם, הם מודים שזה קרה.

תמיר עידן: מה עושים?

תמיר עידן: תלכו לאוצר, תלכו למשרד ראש הממשלה.

אבי דיכטר: זה תקציב של 2017 או גם תקציב של 2018?

תמיר עידן: זה תקציב של 15'-16' .

תמיר עידן: זו החלטת ממשלה שנקראת 2017, אחרי "צוק איתן" – תקציבים שהיו מיועדים לחקלאים אחרי ב-15'-16'.

אבי דיכטר: ב-17'-18' אין לזה שום ביטוי של החזר?

תמיר עידן: לא.

תמיר עידן: הם אמרו: תלכו לאוצר ותביאו כסף.

תמיר עידן: לפני מספר חודשים באנו למשרד ראש הממשלה ואמרנו: בואו לא נעבוד תחת אש.

תמיר עידן: תקבלו החלטה רוחבית, לא כל שנה צריך לרוץ ולדבר על הטבות מס, שווי קרקע וכו'.

תמיר עידן: בואו נעשה החלטת ממשלה שתיתן בסיס לשנים הבאות, כי כנראה השלום לא יגיע בקרוב.

תמיר עידן: היו הרבה דיונים על הסיפור הזה וגם הגענו להסכמות.

תמיר עידן: לא מה שרצינו, אבל למשל הגענו להסכמה על תקציבי פיתוח לעוטף, עוד 40 מיליון שקל לשנתיים, לשנים 17'-18'.

תמיר עידן: למחרת, בשמונה בבוקר, קיבלנו טלפון שזה נהיה 20 לכל הרשויות בעוטף.

תמיר עידן: ניסינו מה שניסינו ולא הצלחנו.

תמיר עידן: מענקי איזון – סיכמנו באופן עקרוני שיהיה פה מודל מלא, כדי שנוכל לקבל תקצוב טיפה יותר גבוה ממשרד הפנים.

תמיר עידן: גם פה, בבוקר זה נפל ונסגרה ההחלטה.

תמיר עידן: אבי, ראית אותי בסיעה כשקמתי ואמרתי לראש הממשלה שאני מבקש את ההתערבות שלו בדבר הזה.

תמיר עידן: הוא אמר לשבת עם יואב הורביץ ולראות איך מטפלים, אבל לא קורה כלום.

תמיר עידן: אנחנו מוצאים את עצמנו רצים מפקיד לפקיד, מבן-אדם לבן-אדם, ממשרד האוצר למשרד הפנים, אבל אף אחד לא סופר אותנו.

אבי דיכטר: יש כאן נציג ממשרד ראש הממשלה או משרד האוצר?

קריאה: יש מהמל"ל.

חיים ילין: אני אסביר.

חיים ילין: זה 50 מיליון שקל של מס מעסיקים, שבגלל שהורידו את מס מעסיקים אמרו שאת היתרה, במקום שתישאר בהשקעות - - -

תמיר עידן: אבל זה לא רק זה, חיים.

חיים ילין: תקשיב טוב, אני מכיר את הסיפור.

חיים ילין: במקום שהכסף הזה יישאר בהשקעות של עוטף עזה, לקחו את זה למקום אחר.

חיים ילין: זה היה מיועד לזה.

חיים ילין: אם האוצר משנה סעיף ולוקח את זה לאן שהוא רוצה – אז אתה מבין שקרה פה.

חיים ילין: פשוט מחטף.

עמיחי דויד: עד כמה שאני יודע לא היה שינוי בהחלטה - - -

אבי דיכטר: עמיחי, אני מבקש שתבדוק ותעביר את התשובה בכתב לוועדה עד השבוע הבא.

תמיר עידן: בשורה התחתונה, אדוני היושב-ראש, תבין, כל הפער בינינו לבינם – אנחנו הרי באותו מקום.

תמיר עידן: דיברתי קודם על שוקדה – יש לי עכשיו 200 ילדים.

תמיר עידן: אני צריך מועדון, נכון?

תמיר עידן: אני צריך מועדון, מה לעשות.

תמיר עידן: הכסף הזה שביקשנו, 40 מיליון לכל הרשויות – תחשבו, תחלקו את זה לארבע ובחלוקה בינינו לא כל אחד מקבל 10 מיליון, אלא 6-5 למועצה – הורידו ל-20.

תמיר עידן: הפער בינינו לבינם הוא 50 מיליון שקל לשנתיים, כדי שנוכל לתת לאנשים שבאים לפה כלים להיכנס ליישובים האלה.

תמיר עידן: על ה-50 מיליון לשנתיים אין בכלל מה לדבר, כי אף אחד לא מוכן להיכנס לדבר הזה.

תמיר עידן: זה כסף קטן למדינה, זה כסף ענק לנו.

תמיר עידן: אנחנו לא לוקחים אותו לאקסטרות, למסיבות, לחגיגות.

תמיר עידן: אי אפשר להגיד לתושב שמגיע שאין לו מעון, לא גן משחקים ולא בית העם.

תמיר עידן: זה לא עובד.

תמיר עידן: אני הרמתי ידיים.

תמיר עידן: אמרתי להם: ניסיתי, ניסיתי - - -

מרדכי יוגב: זה שלושה משרדים שונים.

תמיר עידן: אבל כשעושים החלטת ממשלה היא מגבשת את כל המשרדים ומכניסה אותם למקום אחד.

תמיר עידן: זו היתה בדיוק הכוונה, לקחת את כולם ופעם אחת לנסות לגמור חלק מהבעיות האלה, וזה לא קרה.

תמיר עידן: אחרי שההחלטה התקבלה מאוד מאוד קשה לבוא ולתקן, כי כולם אומרים שכבר היתה החלטה.

תמיר עידן: אמרתי להם: אל תחתמו.

תמיר עידן: וזו היתה טעות שחתמנו על ההחלטה הזאת, אבל רצינו לגמור ולהתקדם ולעשות דברים אחרים, כי יש עוד הרבה דברים בתוך ההחלטה הזאת.

תמיר עידן: אנחנו מוצאים את עצמנו 24/7 מתעסקים כל הזמן עם סעיפים לא מומשו, יש כסף, אין כסף, יש הרשאה, אין הרשאה, תפנה לזה - - -.

תמיר עידן: פשוט נורא ואיום.

תמיר עידן: אין לנו שום נציג שאפשר לפנות אליו ולקבל תשובות ולקדם פה את הדברים.

תמיר עידן: בסך הכל אנחנו רוצים להביא לפה אנשים, לחזק את המקום הזה.

תמיר עידן: הוא הולך ומתחזק, קשה להבין את זה.

תמיר עידן: שואלים בתקשורת ומבקשים שאני אסביר איך.

תמיר עידן: לא יודע איך, אבל הנה אנשים באים כי טוב להם פה.

תמיר עידן: ב"דרום אדום" היו פה מאות אלפי אנשים, לא פחדו משום דבר, ובאו וחגגו.

תמיר עידן: שמחנו איתם, היה על הכייפאק.

תמיר עידן: מלא חברה צעירים באים לפה, הוקם מרכז צעירים, מחנות נוער.

תמיר עידן: הכל פה טס לשמים.

תמיר עידן: 50 מיליון שקל לשנתיים – זו בושה וחרפה.

תמיר עידן: דובר פה הרבה על מיגון.

תמיר עידן: היום אנחנו נמצאים במקום אחר לגמרי.

תמיר עידן: אני רק ארבע שנים ויש פה אנשים שהם "קצת" יותר ותיקים ממני, אבל מהיום שאני הגעתי לעומת מה שיש היום, מרכיבי הביטחון שודרגו בצורה משמעותית ללא הכר, אם זה דרכים, גדרות, תאורה, מיגון של מוסדות.

תמיר עידן: למשל, במועצה יש מועדון נכים שלא היה ממוגן וב"צוק איתן" כולם היו בבית.

תמיר עידן: היום הוא ממוגן ואני יודע שבעת מלחמה הם יוכלו להיות שם ולא בבית שלהם.

תמיר עידן: הדברים האלה תורמים לחוסן האזרחי.

תמיר עידן: נעשתה פה עבודה ענקית ואנחנו בקשר מצוין עם הצבא ועם הכוחות.

תמיר עידן: בצלאל מלווה אותנו מהיום הראשון וצריך להגיד לו שאפו ענק.

תמיר עידן: זה גם ברמות הכי גבוהות של הצבא – האלוף ומפקד האוגדה – וצריך להגיד תודה רבה על כל הליווי שהם עושים.

תמיר עידן: המקום הזה נמצא במקום אחר.

תמיר עידן: גם פערי הצפירה טופלו ואין יותר פערי צפירה.

תמיר עידן: ב"צוק איתן" היו הרחבות שלא היתה בהם צפירה.

תמיר עידן: פשוט שכחו שיש הרחבות והצפירה שהיתה במרכז היישוב לא הגיעה לצד השני.

תמיר עידן: הדברים האלה טופלו ואנחנו נמצאים במקום אחר, ערוכים בצורה אחרת.

תמיר עידן: צריך להגיד תודה לכל העוסקים במלאכה וגם לכם שהגעתם לשמוע אותנו.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: מועצה אזורית חוף אשקלון.

חיים ילין: הוא עדיין לא הגיע.

טל טורן: אני מנכ"ל עיריית שדרות.

טל טורן: האזור אכן פורח, שדרות פורחת.

טל טורן: לשאלתך, 21,400 כשקיבלנו את הרשות בנובמבר 2013 והיום אנחנו נושקים ל-26,000 תושבים.

עליזה לביא: תן לנו פילוח של התושבים.

טל טורן: היום בשדרות בונים במקביל שש שכונות חדשות, 2,500 יחידות בבנייה אחרי שיווק.

טל טורן: חתמנו על הסכמי גג ויש עוד 1,500 בדרך.

טל טורן: לא בזמן הרחוק אנחנו אמורים להגיע ל-6,000 יחידות דיור.

טל טורן: לא היתה השקעה כזאת גדולה של ממשלת ישראל ביישובי העוטף, ובכלל בשדרות.

טל טורן: אני בן שדרות, נולדתי בשדרות, התחנכתי בשדרות, ואני לא מכיר השקעה גדולה יותר ממה שהממשלה הנוכחית, ובזמן האחרון, משקיעה בשדרות.

טל טורן: מגיע שאפו גדול לכל העוסקים במלאכה.

טל טורן: לצד זה, יש פערים.

טל טורן: ב"צוק איתן" פגשתי את ועדת החוץ והביטחון והראיתי להם את בתי-הספר הממוגנים עם כיפות הברזל שמקננות בהן יונים וביצי יונים.

טל טורן: להכניס ילדים שסובלים מפוסט טראומה לכיתה אטומה, ללא טיפת אוויר, בלי חלון או חלון שאי אפשר לפתוח, נראה לי שזה באמת מוגזם.

טל טורן: אני יודע שהנושא של בתי-הספר המיושנים האלה מטופל ויש תוכניות לבנות בתי-ספר ממוגנים.

טל טורן: אני לא יודע מתי זה יקרה.

אריה מור: אושרו שלושה.

אריה מור: ייקח שלוש-ארבע שנים עד שהם ייבנו.

טל טורן: דבר נוסף, מרכזי חוסן.

טל טורן: לא נראה לי נכון שגוף חיצוני אזרחי מפעיל מרכז חוסן ומטפל בילדים שלנו.

טל טורן: לא שהם עושים את זה לא טוב, הם עושים את זה מצוין, רק שכל המידע להמשך – ושמענו שלא מעבירים להם תקציבים – כל אנשי הטיפול האלה עושים את זה רק מתוך ציונות ואחריות לילדים, כי מחר בבוקר מבחינתם לקום וללכת.

טל טורן: "קואליציה לטראומה", עם כל הכבוד, לא יכולה להיות תלויה בכספים ובתרומות של הפדרציות מרחבי העולם, כאשר 8 מיליון שקל מוקצים – וגם זה לא מועבר אליהם בזמן – לכל חמשת הרשויות.

טל טורן: נראה לי מעט מדי אם באמת אנחנו רוצים לטפל בילדים, וכולנו יודעים בדיוק מה מצבם.

עליזה לביא: כמה מרכזי חוסן יש בכל האזור?

טל טורן: בכל רשות יש מרכז אחד.

טל טורן: המרכז הגדול ביותר הוא בשדרות, כאשר מן הסתם בשדרות מרכז חוסן לא ממוגן ואנחנו צריכים לכתת רגליים כדי לחפש תרומות ולבנות להם מבנה, כדי שהילדים יגיעו לטיפולים במבנים ממוגנים וגם בשביל הצוות.

טל טורן: ב"צוק איתן" לא פתחנו את מרכז הדחק והיתה ביקורת עלינו.

טל טורן: פשוט דילגנו את המטפלים מבית לבית או מאזור לאזור כאשר האזור נפגע, כי לא היה טעם להביא אנשים למרכזי חוסן שהם לא ממוגנים.

טל טורן: עדיף שהם יישארו בבתים שלהם ואנחנו נגיע אליהם מאשר ההפך.

טל טורן: דבר נוסף, אבטחת מוסדות החינוך.

טל טורן: אותו מחבל – אנחנו לא מסדרים לו את הילדים בשלשות כדי שהוא יספור כמה ילדים יש באותו מבנה.

טל טורן: אני מבין שממספר ילדים מסוים יש זכאות למאבטח או לאבטחת מוסד החינוך באשכול זה או אחר.

טל טורן: אותו מחבל שיצוץ לנו מאיזושהי מנהרה לא יספור את הילדים לפני שהוא יפרוץ לאותו גן.

טל טורן: נראה לי שזה לא נכון וצריך לשנות את ההחלטה או את הסוגיה הזאת.

טל טורן: אנחנו לא יכולים לממן את זה, אבל אנחנו מממנים את זה.

טל טורן: היום שדרות מממנת בחלק ממוסדות הלימוד את האבטחה הזאת.

טל טורן: בחלק מהקיבוצים או ברשויות נתנו רכב עם שני מאבטחים או שמדברים לתת, אבל שדרות בכלל לא בלופ.

טל טורן: לא מדברים איתנו על זה, וכשאנחנו מעלים את זה – זורקים אותנו ממשרד למשרד.

טל טורן: המשרד לביטחון פנים מפנה למשרד הביטחון, למשרד החינוך.

אבי דיכטר: באחריות מי הסוגיה הזאת?

טל טורן: כרגע, מבחינת אבטחה, זה באחריות הבט"פ.

טל טורן: אנחנו לא יכולים להמשיך ולממן את מוסדות החינוך שלא זכאים מבחינת מספר התלמידים או הילדים בגן.

אבי דיכטר: מי נציג הבט"פ?

חיים ילין: אין נציג, כי הם לא אחראים בעוטף עזה.

אבי דיכטר: הם הוזמנו.

חיים ילין: הם לא אחראים.

חיים ילין: חוץ מזה אין להם שום תפקיד בעוטף עזה.

חיים ילין: בעל הבית של עוטף עזה זה מערכת הביטחון.

עליזה לביא: כשקיימנו סיור בזמן "צוק איתן" שמענו שחלק מהמבנים מוגנים, אבל הבנו שעצרתם את הלימודים כי המרחק בין מיגונית למיגונית הוא מאוד מאוד גדול והילדים לא יוכלו ללכת, ויש הרבה ילדים שצריכים ללכת ברגל.

עליזה לביא: אז מה בעצם עוזר שהמבנים ממוגנים?

טל טורן: ב"צוק איתן" לא עצרנו את הלימודים.

טל טורן: מי שזוכר, זה היה בית-ספר של קיץ, המקום הכי מוגן.

עליזה לביא: אי אפשר לשכוח את הסייעות שהיו היחידות שהסכימו לבוא ולעבוד ולא הגננות.

טל טורן: נכון, הגננות לא הסכימו לבוא, אבל הפעלנו כמעט את כל מוסדות החינוך.

טל טורן: המקום הכי מוגן לילדים – וגם ההורים הבינו את זה - - -

עליזה לביא: אלה היו הטענות ששמענו מהמשפחות:

עליזה לביא: אנחנו מפחדים לשלוח את הילדים בגלל המרחק ממיגונית למיגונית.

עליזה לביא: מי שיש לו רכב - בסדר, אבל ממיגונית למיגונית המרחק מאוד גדול ואי אפשר להגיע לבית-הספר ברגל.

טל טורן: הפער הזה הושלם על-ידי פקע"ר.

טל טורן: יש יותר מיגוניות.

אבי דיכטר: אני לא יודע למה אנשי המשרד לביטחון פנים לא הגיעו לכאן, הם גם הוזמנו וגם הופיעו ברשימת ההתייחסות.

אבי דיכטר: אני מבקש להוציא להם מכתב ואת הסוגיות שמעלה כאן טל, מנכ"ל העיר שדרות, להוציא בכתב, לקבל מהם תשובה בכתב ותוך שבועיים תשובה מסודרת.

אבי דיכטר: אחרי זה נתגלגל עם זה הלאה.

חיים ילין: תוסיף שם שהמימון יהיה 100% ולא matching.

טל טורן: נכון.

חיים ילין: בהזדמנות חגיגית, כי שכחו להגיד את זה.

טל טורן: דבר נוסף, המיגוניות לא מונגשות.

טל טורן: אין היום פתרון.

טל טורן: הוסיפו מיגוניות והיום אנחנו עם פקע"ר כדי להוסיף מיגוניות.

טל טורן: שדרות מתפתחת ולכן גם לשכונות החדשות צריך להוסיף מיגוניות וכן לפארקים.

טל טורן: בנינו שלושה פארקים חדשים וביקשנו וקיבלנו להם מיגוניות.

טל טורן: דרך אגב, המיגוניות החדשות שאנחנו מקבלים אינן מונגשות מבחינת הפתח שלהן.

טל טורן: זו סוגיה כואבת.

טל טורן: אם חס וחלילה נכה יצטרך להיכנס למיגונית, אין לו שום דרך לעשות את זה.

איל בן ראובן: יש לזה מענה?

גולן ואך: בכלל לא.

גולן ואך: הבעיה המרכזית במיגוניות הישנות היא שהפתח שלהן לא היה מספיק רחב לכיסא גלגלים.

גולן ואך: במיגוניות החדשות הפתח רחב וניתן להיכנס עם כיסא גלגלים, רק צריך להוסיף שם משהו שאנחנו עושים אותו והוא לא בעיה.

גולן ואך: עשינו את זה גם בעבר.

גולן ואך: אני לא בטוח שצריך למאה אחוז מהמיגוניות בכל רחבי העיר, אבל בוודאי זו לא בעיה.

טל טורן: אני לא חושב שצריך למאה אחוז, אבל אני חושב שבתחנות ההסעה לפחות אין שום ספק שצריך.

טל טורן: כשילדים נכים מחכים להסעה וחס וחלילה יש צורך, הם לא יכולים להיכנס למיגונית.

גולן ואך: ככלל, צריך להבדיל בין שני דברים.

גולן ואך: יש מיגונית שככלל, מה שלא נעשה, לא ייכנס כיסא גלגלים.

גולן ואך: מיגונית כזאת, אם הוחלט שהיא צריכה להיות מונגשת, צריך להחליפה במיגונית אחרת.

גולן ואך: יש עכשיו תוכנית של הרבה – אני לא אנקוב פה במספר – וכל המיגוניות שצריך אופיינו על-ידי האוגדה ואנחנו מציבים אותן.

גולן ואך: קוסמטית, צריך לעשות את הכבש הזה של הכניסה פנימה וזו לא בעיה.

חיים ילין: בחלק זה כבר קיים.

גולן ואך: זה חלק שהוא קיים, עשינו ונעשה את זה.

גולן ואך: אין בעיה.

30694: אז אני מוריד סעיף, כי רצינו לדבר על מיגוניות שחסרות בהרחבות, ובשצ"פים חסרות מיגוניות בדרך לתחנות הסעה.

גולן ואך: אלון מדבר על מיגוניות בהרחבות ולדעתי התוכנית שלנו עברה - - -

30694: טוב, ייבדק.

30694: אנשים רציניים.

טל טורן: נושא הצח"שים – צוותי חירום שכונתיים - חילקנו את שדרות לארבעה אזורים.

טל טורן: גם אנחנו וגם צפת נבחרו להשתתף בפיילוט.

טל טורן: אתמול נפגשתי עם נציגי משרד הרווחה - דרך אגב, אני לא מבין למה זה במשרד הרווחה ולא במשרד אחר - - -

חיים ילין: כי חוסן נמצא תחת הרווחה.

טל טורן: בגלל החי"ת.

טל טורן: הם בנו את כל התו"ל ולכן זה גם הצליח עד היום ולכן מנסים שוב את הפיילוט.

טל טורן: אתמול היה ויכוח בעניין הזה ותורת ההפעלה שונה בתכלית בין מה שהם מנחים אותנו לבין מה שאנחנו יודעים לעשות בפועל בשטח.

טל טורן: אנחנו, בשטח, יודעים בדיוק מה צריך לעשות, וזה מהניסיון המועט שיש לנו, "רק" 16 שנה, לא הרבה.

טל טורן: אני גם לא חושב שמינהלת כזאת או צוות כזה יכול לעבוד בהתנדבות.

טל טורן: אם לא יהיה – העלינו את זה גם אצל מנכ"ל משרד הביטחון ואני חושב שהוא גם הסכים איתנו – צוות שעובד בשגרה, שמכיר את האנשים בשכונה ויודע את המיפוי של מי יש לו בשכונה, כמה מבוגרים, כמה נכים, כמה זקנים, אם יש אחות, חובש וכו', בחירום אין טעם שהם יהיו, כי הם לא יהיו.

טל טורן: הם מתנדבים, הם לא מחויבים, מן הסתם גם חלק מהם יתגייסו ואנחנו לא נמצא אותם.

טל טורן: לכן אני חושב שנושא צוותי החירום השכונתיים זה משהו שצריך לתקצב אותו בצורה קצת יותר רצינית.

אבי דיכטר: בין מי למי הוא מוסכם?

טל טורן: אנחנו קיבלנו את זה כפיילוט.

בצלאל טרייבר: זה פיילוט.

בצלאל טרייבר: צוותי החירום השכונתיים הם רעיון שעלה בעקבות כל האירועים שהיו עם צוותי החירום וההצלחה הגדולה שלהם.

בצלאל טרייבר: יש הבנה שרשות צריכה מוטת שליטה קדימה בשכונות שלה ולכן אנחנו מנהלים עכשיו איזשהו פיילוט שנבנה במשרד הרווחה, משרד הבריאות, משרד החינוך ורח"ל, ואנחנו גם מתקצבים אותו.

בצלאל טרייבר: אני שמח לשמוע שיש התייחסות מאוד עמוקה פה בשדרות.

בצלאל טרייבר: בצפת זה קצת יותר קשה, אבל גם שם זה מתחיל.

בצלאל טרייבר: אני מקווה שנקבל מהם קצת תפוקות.

בצלאל טרייבר: בינתיים הרבה מאוד רשויות הקימו בעצמן צוותים כאלה ופרסו אותם.

בצלאל טרייבר: פיקוד העורף עוזר להם היום להקים מקלטים מתאימים או אתרים כאלה בכל אחת מהרשויות.

בצלאל טרייבר: זה מה שיהיה גם בשדרות ובמקומות אחרים.

בצלאל טרייבר: נבנה כך את התורה.

בצלאל טרייבר: כמו שהצח"י לא נבנה ביום אחד, גם צוות החוסן השכונתי הזה, שבצדק השאלה אם הוא חוסן או חירום.

בצלאל טרייבר: ההצלחה הגדולה שלו ברשויות התחילה כחוסן, לא כחירום, ואני מקווה שזה גם מה שיהיה הלאה.

בצלאל טרייבר: ייקח לנו עוד קצת פיילוט ונצא לדרך.

מרדכי יוגב: שתי שאלות: 1.

מרדכי יוגב: החברה למתנ"סים משולבת בזה?

בצלאל טרייבר: גם המתנ"סים הם גוף של הרשויות והרשויות יודעות להפעיל אותם יותר טוב מכל אחד אחר.

מרדכי יוגב: ברוב המקומות השכונות – קח את ירושלים כמודל – יש מינהלים.

מרדכי יוגב: הם בעצם הגוף שנמצא בשכונה.

בצלאל טרייבר: חיפה בחרה בשש, נהריה בחרה בארבע, עכו בחרה בשבע.

בצלאל טרייבר: אני לא מתערב אצל ראש העיר איך הוא מנהל את העיר שלו במצבי החירום.

בצלאל טרייבר: משתדלים לעזור לו בהקמת הצוותים האלה.

מרדכי יוגב: האמירה של טל שבשטח העירוני יש לפחות אחד שמקבל משכורת, היא ביחס - - -

בצלאל טרייבר: שני כיסאות מולך יושב בן אדם שנלחם על המשכורת הזאת.

בצלאל טרייבר: זה לא רק משכורת, זה ביטוח ואחריות שיש לראש צח"י הזה.

בצלאל טרייבר: כבר שלוש-ארבע שנים אנחנו נלחמים על זה ואני מקווה שאנחנו על סף התקדמות מול האוצר ומול זה שנקבל איזושהי התקדמות.

בצלאל טרייבר: זה נכון גם בצח"י בקיבוצים ובמושבים, כי האנשים האלה עובדים קשה, גם ביום-יום.

חיים ילין: הבעיה היא שהאוצר לא מפחד לשים סכום, למרות שמדובר רק בחירום, במצב של לחימה אחרי שבוע.

חיים ילין: הם מפחדים, ואני לא יודע ממה הם מפחדים.

עליזה לביא: השאלה אם הוא מפחד או שהוא סומך עוד פעם על נט"ל ועל כל מיני אנשים טובים שיבואו בהתנדבות, כמו שהיה.

זאב צוק רם: יש שיטה, שפועלת בחלק מהערים, וזה מגויסי חוץ.

זאב צוק רם: בגיוסי חוץ משרד הרווחה מממן 12 ימי אימון או עבודה שלהם בשנה.

זאב צוק רם: במצב חירום, זה מה שאמר טרייבר, כשהם נכנסים לתפקיד שלהם, ברמה שהוא פועל צריך לתת לו את הגוף המפעיל.

זאב צוק רם: 12 ימי אימון ופעילות בשנה ממומנים על-ידי משרד הרווחה.

חיים ילין: במשך 50 יום אנשים לא הרוויחו כלום.

חיים ילין: חלקם פוטרו וחלקם לקחו ימי חופשה כדי להיות ביישוב.

טל טורן: השאלה היא בחירום, אם אותם 12 יום הם באמת מספיקים, כי אותם אנשים לא מחויבים.

טל טורן: אם אתה לא תקשור אותם למשימה או לתפקיד, מחר בבוקר הם לא יהיו.

טל טורן: אתה גם לא יכול לרתק אותו.

זאב צוק רם: אתה יכול, הוא מרותק.

טל טורן: אבל הוא לא עובד שלי.

טל טורן: הוא לא עובד של הרשות, איך אני יכול לרתק אותו?

טל טורן: אתה יכול לרתק אותו, אני לא.

זאב צוק רם: אתה יכול.

זאב צוק רם: ברגע שהוא הפך להיות אצלך מגויס חוץ, הוא מרותק by definition, מיד, מחוק העבודה.

30694: אני רק רוצה להעיר לנושא של הצח"שים – רק ירושלים יש לה קונסטרוקציה שדומה לוועדים המקומיים או לאגודות שמסוגלות ב-800 היישובים הכפריים להסתדר.

30694: זו קונסטרוקציה שעובדת בשוטף, היא מנהלת את החיים האזרחיים באופן אמיתי.

30694: פה צריך לקחת בחשבון שאין ברירה ופיצול הקשב של ראש העיר ליחידות משנה הוא קריטי.

30694: אלי ובצלאל עושים דברים חשובים בכל מה שקשור לנושא הפינוי, אבל אנשי מבקשים לנצל את ההזדמנות ולהגיד שישנם לא מעט מלוניות, בתי הארחה, שאין להם הסכמים חתומים מראש והם מלחיצים את היישובים שלנו שלא להיות רגועים, כי אין הסכם והם לא יודעים אם הם יוכלו לקבל אותנו בזמן אמת.

30694: נשאלת השאלה מה מונע בעצם לסגור את העניין.

30694: אני יודע שהכוונה של שלכם היא לסגור את זה, ויש איזושהי סיבה – שהיא אולי אוצרית, חשבית, לא ברור לי בדיוק – שמונעת את זה ואין סיבה שאנשים לא יהיה להם את זה בצד.

אבי דיכטר: טרייבר, זו אחריות שלכם?

טל טורן: לא, של משרד הפנים.

אלי רגב: בעיקרון, זה עובד באופן הבא: היום תוכנית "מלונית" היא לא תוכנית שמעוגנת בהחלטת ממשלה או בחקיקה, אבל כן מעוגנת תוכנית "מלון אורחים".

אלי רגב: לצורך העניין, כדי לתת מענה – טרייבר, אני וכל מי שעוסק בזה – נותנים מענה לכל יישובי העוטף, כמו ליישובים בצפון, לצורך ניוד אוכלוסיה על-פי קריטריונים שיקבעו הצבא והמשטרה.

אלי רגב: אנחנו נותנים להם את מקום השהות עד יעבור זעם.

אלי רגב: התוכנית הזאת צריכה להיות מעוגנת.

אלי רגב: כרגע היא לא מעוגנת, היא תיכנס באיזושהי הצעת מחליטים שאנחנו בונים כרגע ונגיש לממשלה, כדי שהתוכנית הזאת תהיה בפנים, כי יש לה הרבה מאוד נגזרות אוצריות ואחרות.

אלי רגב: יחד עם זאת, אנחנו, במסגרת תוכנית "מלון אורחים", מחזיקים כמאה מתקנים ארציים, שחלקם הגדול חופף לאותם מתקנים שיש להם הסכם, אבל אותם אנחנו מביאים מכוח תקנות החירום.

אלי רגב: כלומר, מתוך תקנת חירום אני יכול לחייב אותו או לעשות איתי הסכם או לחלוט לו את העניין הזה מכוח חוק.

אלי רגב: במקרה הזה אני לא יכול לעשות את זה, כי כרגע זה לא מעוגן.

אלי רגב: כשזה יהיה מעוגן, נעשה את זה ואז תיפתר הבעיה.

חג'בי איל: אני קצין הביטחון של שער הנגב.

חג'בי איל: בעבר היו תיקי רופא בכל יישוב וכל שנה היינו מרעננים אותם באמצעות משרד הפנים.

חג'בי איל: היום, כבר שנה שנייה, שאין לזה תקציב והתיקים נמצאים שם.

חג'בי איל: אני חושב שבזמן אמת, אם יצטרכו את תיק הרופא הזה, הוא לא יהיה.

אבי דיכטר: באחריות של מי זה?

אבי דיכטר: אין נושא שאין לו גורם אחראי פה סביב השולחן.

חג'בי איל: עד לפני שנה זה היה ממומן על-ידי משרד הפנים.

חג'בי איל: דבר שני, אנחנו מבקשים לבדוק אפשרות למרכיבי ביטחון בסיסיים ליישובים של 7 עד 15.

חג'בי איל: היישובים האלה הם ללא גדרות וללא שום דבר.

חג'בי איל: אני חושב שחווינו כמה מקרים בהם פלסטינים חצו את הגדר והגיעו לתחנת הדלק בנתיבות.

חג'בי איל: הם היו אולי שב"חים, אבל יש אנשים שנתפסים גם עם אמצעים.

חג'בי איל: אני חושב שהגיע הזמן לתת את הדעת גם ליישובים האלה.

חג'בי איל: אפשר לתת מרכיבי ביטחון בסיסיים לפי סדרי עדיפויות.

אבי דיכטר: אני רוצה לעבור למשרדי הממשלה – בריאות, חינוך.

טל ניקחו: אני מאגף לשעת חירום במשרד הבריאות.

טל ניקחו: לנושא התשלומים למרכזי חוסן – מתחילת השנה הועברו תשלומים, תשלום אחד עדיין מעוכב על-ידי החשכ"ל ואנחנו מנסים לאפשר את התשלום האחרון.

טל ניקחו: בכל מקרה, עוד השנה ייצאו מכרזים לכל הנושא הזה של מרכזי החוסן.

טל ניקחו: זה אמור לעבור מהמערכת הנוכחית למערכת אחרת, ממוסדת ומסודרת.

חיים ילין: תסלח לי, אתם לא הבנתם.

חיים ילין: אני הייתי עם ליצמן וכנראה שגם הוא לא הבין וגם העוזר שלו לא הבין.

חיים ילין: מרכזי חוסן נולדו ויש להם פטור ממכרז, כי כבר עשר שנים הם עובדים בשטח, מינואר 2008.

חיים ילין: אם אתה הולך להביא לי עכשיו חברה קיקיונית שב"צבע אדום" הראשון הם עושים במכנסיים וטסים לחוץ-לארץ, אז נפלת והפלת את כל העוטף.

חיים ילין: אם לא הבנת את זה, אז אנחנו בבעיה קשה מאוד.

חיים ילין: לכן נתנו פטור ממכרז עד ה-30 ביוני ואמרו שהחשכ"ל יסדיר את הנושא הזה כך שהם יהיו בפטור ממכרז לאורך כל חיי מרכזי החוסן.

חיים ילין: חבר'ה, אם לא, מחר יהודה מפריט גם את הצבא.

חיים ילין: זה בדיוק מה שאתם אומרים לנו.

אבי דיכטר: בבקשה, נשמע את התשובה.

טל ניקחו: קיבלתי את התשובה הזאת ממערכת הבר"ן אצלנו, שזה עומד לצאת למכרזים.

טל ניקחו: אני אבדוק את זה איתם ואני אמסור לכם תשובה בכתב.

30694: אין ויכוח על העובדות.

30694: מה שקורה כשאין משכורת - - - איך אני יודע?

30694: כי אשתי מקבלת משכורת ממרכז חוסן בשדרות.

30694: דבר שני, אם הולכים למכרז, אין סיכוי שיהיה מישהו רציני.

30694: יצא ש"הקואליציה לטראומה" תפסה אותנו, אנחנו עובדים איתם.

30694: יכול להיות שיש פה עניין חשבי, משפטי, שיתקע אותנו.

30694: חיים, הלוואי שזה נכון שלא צריך מכרז.

30694: לא צריך מהותית - - -

חיים ילין: הפעם החשכ"ל דורש – אני לא יודע למה – לצאת למכרז כשבע

חיים ילין: צם במשך עשר שנים היה פטור ממכרז.

חיים ילין: אני מבין שהשלום הגיע מבחינתכם.

קריאה: זה לא חברת אוטובוסים.

קריאה: צריך מקצועיות, אי אפשר להביא חברה מבחוץ שלא יודעים מי - - -

אבי דיכטר: טל, אין כאן מישהו שיכול לקדם אותנו מעבר לבקשה שלי ממך לעשות את הבדיקה לגבי סוגיית הפטור ממכרז ולהעביר את זה בכתב לוועדה עד השבוע הבא.

גדי ירקוני: אני חושב שהכספים לא עברו.

גדי ירקוני: זה לא נכון, שיבדוק את הנושא של הכספים.

גדי ירקוני: מתחילת השנה הכספים לא עברו והם יודעים את זה.

גדי ירקוני: זה תקוע בין משרד החינוך למשרד הבריאות.

אבי דיכטר: לא הבנתי.

אבי דיכטר: בין "הכספים עברו" ל"כספים לא עברו", איפה האמת?

טל ניקחו: אני אבדוק את זה.

טל ניקחו: לי נמסר שרק תשלום אחד עוכב על-ידי החשכ"ל ולא מעבר לזה.

אבי דיכטר: אני מבקש תשובה גם בנושא הזה בתוך שבוע, ואנחנו נדאג להעביר אליכם את התשובה.

מיכאל גדלביץ: אני רופא מחוז דרום במשרד הבריאות.

מיכאל גדלביץ: למשרד הבריאות יש כמה וכמה פונקציות בתחום העשייה הזה.

מיכאל גדלביץ: אחד הדברים שאנחנו עוסקים בהם זה מרכזי חוסן, כאשר בריאות זה רכיב בתוך חוסן, יחד עם חינוך, ביטחון, רווחה.

מיכאל גדלביץ: מה ששמעתי פה היום, מבחינתני זה פריצת דרך.

מיכאל גדלביץ: אנחנו מנסים להעלות את הנושא במחוז דרום כבר הרבה מאוד זמן, שמרכז חוסן יהיה ת"פ הרשות המקומית.

מיכאל גדלביץ: כרגע זה נמצא בריכוז מרכזי, זו ועדה שמשתפת את כל השותפים.

מיכאל גדלביץ: זו ועדה שמרוכזת על-ידי האגף לבריאות הנפש שלנו, אני אישית לא בטוח שזו הגישה הנכונה לתייג את זה עם בעיות נפש.

מיכאל גדלביץ: זה יכול להיות ברווחה, בחינוך.

מיכאל גדלביץ: שמחתי לשמוע ואני מקווה מאוד שראשי רשויות אחרים שותפים לדעה הזאת שמרכז חוסן צריך להיות ת"פ רשות מקומית.

מיכאל גדלביץ: אם כן, אנחנו – במחוז דרום - נעשה הכל, כולל מול המטה שלנו, כדי לקדם את הרעיון הזה.

אבי דיכטר: אתה יכול להתייחס לאמירה של אלון שמאז ינואר לא נחתמו חוזים?

מיכאל גדלביץ: הנושא נמצא בניהול של האגף לבריאות הנפש שלנו ושאומרים לו שהכסף יועבר.

מיכאל גדלביץ: אני לא יודע מה קורה עכשיו.

30694: עברו חודשיים, וטיפין טיפין.

30694: כל העניין הוא חשבי.

30694: למה "הקואליציה לטראומה", שאנחנו לא מרוצים ממנה, למה היא ממשיכה לתפקד בלי מכרז.

30694: זה הסיפור.

30694: אני מקווה שיסדירו את זה כמה שיותר מהר.

אבי דיכטר: זה במסגרת התשובה של טל.

מרדכי יוגב: אני מבקש לערער פה על התפיסה.

מרדכי יוגב: בצלאל, ממתי מרכזי החוסן במשרד הבריאות ת"פ המחלקה לבריאות הנפש?

זאב צוק רם: מאז ומעולם.

זאב צוק רם: ככה הם נבנו.

זאב צוק רם: זה נבנה כך עוד לפני "עופרת יצוקה".

מרדכי יוגב: אני אסביר.

מרדכי יוגב: בריאות הנפש נמצאת במקום אחר.

מרדכי יוגב: אני באופן אישי נוגע בזה כבר כעשר שנים, מאז שהייתי סגן בבנימין.

מרדכי יוגב: אני זוכר את ההתנגדות שהיתה לפני חמש, שש שנים, כאשר משרד הבריאות פתאום בא ואמר: זה שלי.

זאב צוק רם: הצחי"ם שנבנו באיו"ש, שם זה היה המודל הראשוני של הצחי"ם בגלל הפיגועים וכל הדברים האלה, היו תחת הרווחה.

זאב צוק רם: החוסן מעולם היה במשרד הבריאות.

מרדכי יוגב: אבל מה פתאום תחת בר"ן?

מרדכי יוגב: זה לא ה-case manager של הסיפור.

זאב צוק רם: כרגע זה לא חשוב.

מרדכי יוגב: מה, כולם בהלם?

מרדכי יוגב: כולם צריכים כרגע טיפול - - -

זאב צוק רם: כרגע זה לא חשוב, אבל זה נבנה שם.

זאב צוק רם: ראש אגף בריאות הנפש במשרד הבריאות הוא הבעל בית שלהם.

מיכאל גדלביץ: מעבר לזה, התפקיד של המשרד הוא תיאום כל המענים מול קופות החולים, בתי-חולים, בתי-אבות.

מיכאל גדלביץ: בעוטף 2 יש את הנושא של איתור, מיפוי וטיפול כשצריך לאוכלוסיות מרותקים ומטופלי בית.

מיכאל גדלביץ: יש פה מכלול גדול מאוד של נושאים שהמשרד שלנו עוסק בהם.

מיכאל גדלביץ: מי שמרכז ברמת מחוז דרום היא עדי, את כל הנושא הזה מאילת עד אשדוד, כולל.

מיכאל גדלביץ: אנחנו פועלים גם בתוך אילת, בגלל אילוצים של כוח אדם ומשאבים שעומדים לרשותנו.

30694: כרגע קיבלתי עדכון.

30694: ב-15 ביוני, שלושה שבועות מעכשיו, מרכזי החוסן יחדלו לפעול, משום שלא יהיה מכרז עד אז.

30694: אני לא שומע שום תשובה איך זה יהיה בתקופת הביניים.

30694: כרגע בוודאי חסרים כ-1.5 עד 2 מיליוני שקלים לתפעול.

30694: צריך להסדיר את תקופת הביניים עד שיהיה מכרז חדש.

30694: זה ייקח חודשיים, שלושה, הרי לא עושים את זה ביומיים.

30694: צריך למצוא איזשהו הסדר ביניים.

מרדכי יוגב: אם יהיה מכרז חדש, אז במלחמה הבאה הוא ייכשל, כי טבעם של הדברים הללו זה היכרות מעמיקה עם האזרחים, ניסיון חיים מהמאבק הקודם והפקת לקחים.

מרדכי יוגב: הגעה של איזשהו גוף חדש, זה כשל.

מיכאל גדלביץ: אנחנו מנסים כבר שנים לשכנע בכיוון הזה.

טל טורן: לא אמרתי שהם יהיו כפופים לרשויות המקומיות, זה לא הרעיון שלי.

חיים ילין: חבר'ה, אתם מתבלבלים לגמרי.

חיים ילין: יש אחריות של ראש מועצה.

חיים ילין: ראש מועצה אחראי באופן ישיר על מרכזי חוסן ומרכזי דחק.

חיים ילין: הוא נותן את ההוראה אם לפתוח או לסגור.

חיים ילין: נקודה.

חיים ילין: אף אחד לא יכול להתערב בעבודה שלו.

חיים ילין: אתה מדבר על משהו אחר לגמרי – אם תיתן תקציב למועצה.

חיים ילין: לזה אתה מתכוון?

חיים ילין: כל אחד במבנה הארגוני שלו, זה באחריות ובסמכות של ראש מועצה, מתוך העמותה שהוא הקים, כדי שכסף יועבר לשם.

30694: בוא נגיד כך – ראשית, אנחנו שבעי רצון.

30694: התחלתי מה-bottom line – אנחנו שבעי רצון מהמצב הקיים.

30694: יחד עם זאת, יש היגיון, אני לא אומר שאין היגיון לעשות מבנה ארגוני אחר מסיבות שלא תלויות בנו, בעיקר חשש של פוליטיזציה ושימוש לא נכון בכספים חיצוניים.

30694: הרבה פעמים תורמים לא אוהבים להעביר לרשות המקומית, הרי מראש אנחנו חשודים בשחדנות ושחתניות ולכן הם מעדיפים להעביר לעמותה כזאת או אחרת.

30694: יש עמותות עירוניות שמקובלות עליהם.

30694: אני לא חושב שעקרונית אנחנו נגד שתהיה מוטת שליטה, אבל צריך להשאיר את זה לכל רשות ולא לכפות את זה.

30694: אבל הרבה קודם צריך לעשות סדר בין משרד הרווחה למשרד הבריאות עם הרבה מאבקים וכוחניות שיש.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: משרד הפנים, בבקשה.

אלי רגב: אני אגע בכמה נקודות.

אלי רגב: אנחנו עוסקים בשתי סוגיות מרכזיות ברשויות העוטף בהקשרים של חירום וביטחון:1.

אלי רגב: נושא הפינוי – בסופו של דבר מבחינתנו התוכנית סגורה, מתואמת עם צה"ל, מתואמת עם רח"ל, מתואמת עם כל מי שצריך להיות מתואם.

אלי רגב: אני מניח שיש לנו עוד כמה דברים לסגור ותוך פרק זמן של חודש-חודשיים היה וחלילה קורה משהו, אנחנו יודעים לתת את התשובה לקליטת האוכלוסיה בהתאם לעקרונות שנקבעו.

אלי רגב: התוכנית צריכה להיות מעוגנת בהחלטת ממשלה, כדי שזה יהיה מסודר עד הסוף, עם כל המשמעויות והנגזרות.

אלי רגב: את זה אנחנו עושים כרגע בהחלטה משותפת של רח"ל ושלנו, כדי להגיש אותה להחלטת הממשלה.

אלי רגב: אני מניח שהדבר הזה ייפתר.

אלי רגב: 2.

אלי רגב: הסיוע לרציפות התפקודית של הרשויות המקומיות בעוטף.

אלי רגב: הרשויות האלה מוגדרות בהגדרה של משרד הפנים, של פיקוד העורף ושל רח"ל בהחלטה משותפת, בעצם לשים פה ריכוז מאמץ.

אלי רגב: אנחנו עושים את זה די הרבה זמן, כבר מאז "צוק איתן", בריכוז מאמצים, כדי לתת את כל מרכיבי החירום והביטחון לרשויות האלה, כולל מרכזי הפעלה, כולל גנרטורים, כולל כל ציוד שצריך, כולל כתיבת תיקים רשותיים.

אלי רגב: עכשיו אנחנו נכנסים לעוד נדבך, לבנות מבנה אחר של מחלקות חירום ברשויות האלה, משום שראינו גם מה שקרה ב"צוק איתן".

אלי רגב: מחלקות החירום של הרשויות במקומות האלה צריכות לקבל סיוע.

אבי דיכטר: על בסיס מה הן תוקמנה?

אבי דיכטר: על בסיס מתכונת שלכם?

אלי רגב: על בסיס תקינה מתואמת בין רח"ל לביני ולבין פיקוד העורף.

בצלאל טרייבר: על-ידי מי היא תתוקצב?

אלי רגב: אני מניח שבסופו של דבר היא תתוקצב על-ידי משרד הפנים, אבל יכול להיות שזה איגום תקציבי.

אלי רגב: אני לא יודע להגיד את זה עכשיו.

אלי רגב: הרעיון הוא שמבחינתנו יש רשויות בעדיפות מאוד ברורה, והעדיפות הזאת מוגדרת גם על-ידי פיקוד העורף, גם על-ידינו וגם על-ידי רח"ל.

אבי דיכטר: אתה יודע באיזה לוח זמנים זה יהיה?

בצלאל טרייבר: זו תוכנית שמתקיימת כבר כשנה בהובלה של אלוף פיקוד העורף הקודם שיזם את הרעיון.

בצלאל טרייבר: עכשיו שר הביטחון קצת מכוון אותנו לאזורים שהוא רוצה לתת להם יותר עדיפויות.

בצלאל טרייבר: בסופו של דבר מדובר על תוכנית מתואמת ומנוהלת בפועל על-ידי אלוף פיקוד העורף.

בצלאל טרייבר: יש צוות שלם שעובד על הדבר הזה ומתואם מאוד עם משרד הפנים, שהוא גורם מאוד מרכזי בו, כי יש לו גם תקציבים וגם אחריות.

בצלאל טרייבר: גם משרד החינוך שם, גם משרד הרווחה, גם משרד הפנים וגם משרד הבריאות.

בצלאל טרייבר: התקציב מגיע בחלקו מהמשרדים וחלקו מרח"ל.

בצלאל טרייבר: המטרה היא לקחת רשויות ולקדם אותן ב-12 או 14 מרכיבים שאלוף פיקוד העורף קבע שאלה המרכיבים שמזיזים את הרשות קדימה.

בצלאל טרייבר: עכשיו אנחנו משדרגים את התוכנית הזאת ביחד והיום, בעוד שעתיים, כולנו יושבים ביחד אצל אלוף פיקוד העורף כדי לראות איך משדרגים עוד מדרגה אחת את המערכת.

בצלאל טרייבר: כרגע אנחנו עובדים עם רשויות גם בצפון וגם בדרום ובשבר, בגלל ההיבטים של רעידת אדמה.

בצלאל טרייבר: יש כמובן משרדים עם הניואנסים שלהם, אבל משרד הפנים מביא שם הרבה מאוד כסף, פיקוד העורף מביא כסף.

אבי דיכטר: באיזה לוח זמנים אנחנו, כוועדה, יכולים לקבל סטטוס?

בצלאל טרייבר: יש הרבה מאוד פעילויות שכבר נעשו, הוקמו עשרות רבות של מרכזי הפעלה, נרכש הרבה מאוד ציוד ומחולק במקומות, המחסנים של משרד הפנים והסיוע שלו לרשויות.

בצלאל טרייבר: הכל נעשה במתואם.

בצלאל טרייבר: כמובן שיש לנו עוד פערים ויש עוד הרבה מה לסגור.

בצלאל טרייבר: דרך אגב, גם עיר ללא אלימות משתלב בפנים, כדי שזה יהיה ביחד והם יהיו באותם מתקנים.

בצלאל טרייבר: זה תהליך שהתחיל ביוזמת אלוף פיקוד העורף, כולנו הצטרפנו לעניין.

בצלאל טרייבר: אם אתם רוצים לראות תמונה, להערכתי בעוד כחצי שנה תוכלו לקבל תמונה עדכנית לאותו רגע.

בצלאל טרייבר: בסופו של דבר זו תוכנית שתימשך כמה שנים, זה לא ייגמר מהר.

אבי דיכטר: אני לא יודע בדיוק מי הגורם המתכלל, בשבילי המל"ל - - -

בצלאל טרייבר: אני מתכלל את זה ואני אעדכן.

בצלאל טרייבר: אני אביא את זה קודם למל"ל ונבוא עם זה לוועדה.

אבי דיכטר: מבחינתי האחריות היא מול המל"ל.

אבי דיכטר: אנחנו צריכים שני דברים מכם: תשובה אחת, קרובה מאוד, בתוך שבועיים, על הנושא שעלה כאן קודם, על החוסן.

אבי דיכטר: אנחנו מבקשים מכם תשובה ברורה.

אבי דיכטר: תבדוק עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה או מי שעוסק בזה, לתת תשובה לוועדה על סוגיית החוסן, כי מתחילת הדיון ועד עכשיו היו שלל גרסאות לגבי הכל – גם לגבי האחריות, גם לגבי ההעברה, אם הועבר או לא הועבר, איזה נתח הועבר.

אבי דיכטר: אנחנו לא יכולים לחיות עם סדרה כל כך מגוונת של נתונים.

אבי דיכטר: הנושא השני – אנחנו מבקשים לקבל סטטוס של מה שנאמר כאן, בין אלי ובין טרייבר, במהלך ספטמבר, כדי לעשות דיון במהלך נובמבר.

אבי דיכטר: זה החצי שנה שאתם מדברים עליה.

אבי דיכטר: במהלך נובמבר אנחנו מתכוונים לעשות דיון בוועדת החוץ והביטחון – אני לא יודע אם במליאה או בוועדת משנה – על הסוגיה הזאת.

אורן בן יהודה: כל מה שנאמר פה על-ידי טרייבר ואלי הוא נכון ומבורך.

אורן בן יהודה: הבעיה היא שיש קומה אחת שכרגע לא עוסקים בה או לא עוסקים בה מספיק, וזה התקינה והארגון של כוח האדם בתוך הרשויות.

אורן בן יהודה: בסוף אותה לבנת יסוד נשארת מאוד מאוד רעועה.

אלי רגב: מה שחשוב פה זה שהבשורה האמיתית היא שהגופים התאגדו אל מול הרשויות שנבחרו ונצבעו כרשויות עם הערכת סיכונים גבוהה יותר.

אלי רגב: עליהם נעשה ריכוז מאמץ.

אלי רגב: ריכוז המאמץ הוא משותף, כשיש עין אחת בוחנת ומתכללת את העניין וכל התקציבים – גם שאני נותן וגם האחרים – אנחנו מסתכלים עליהם בהיבטים רב-שנתיים כדי לתכנן נכון ולעבוד נכון מול אותן רשויות.

אלי רגב: זו הבשורה האמיתית.

אלי רגב: כדי לסבר את האוזן, אם אנחנו נותנים היום תקציבים מסוימים, נניח 50 מיליון שקל שאני מעביר לטובת כל מיני דברים שקשורים, אז אני כבר לא מסתכל על זה כעל 50 מיליון שקל, אלא יושבים עם האלוף ומדברים על 250 מיליון שקל בחמש השנים הקרובות.

אלי רגב: כך למשל בנינו תוכנית עם רמ"ח מיגון כדי לטפל ב-300 מקלטים.

אלי רגב: מבחינתנו אלה מקלטים שצריך לטפל בהם כמעט באופן יסודי, כדי להשמיש אותם, באזורים שאנחנו מתכוונים אליהם.

אלי רגב: זה יכול להיעשות רק בצורה הזאת שאנחנו מדברים.

אלי רגב: הוא מגיע עם יתרון הביצוע, אני מגיע עם התקציבים, ואנחנו עובדים ביחד במשותף על העניין הזה, כאשר הפיקוד הוא גורם הביצוע.

אבי דיכטר: אבל הרשויות צריכות להגיע עם יתרון התחזוקה.

אבי דיכטר: זו אולי בעיית הבעיות.

אבי דיכטר: אני מניח שחלק מהמקלטים שאתה מדבר עליהם זה כבר סבב שני אם לא שלישי בשיפוץ.

אלי רגב: לא.

אלי רגב: מתוך 11,500 או 12,000 מקלטים שיש במדינה, חלקם לא במצב טוב.

אלי רגב: אלה שהם לא במצב טוב והם באזורים הקריטיים מבחינתנו, אנחנו מטפלים בהם בעדיפות עליונה.

אלי רגב: יש מקלטים שאנחנו צריכים להשקיע בהם 100 או 150 אלף שקל ולפעמים גם יותר כדי להשמיש אותם, עד שאנחנו עושים להם פתיחה וסגירה מרחוק, כדי שכל העניין הזה יהיה סגור הרמטית.

אלי רגב: זה גם מקל בתחזוקה על הרשות המקומית.

אלי רגב: אנחנו מכירים את העניין הזה.

חיים ילין: לפני כארבע שנים התחיל מבצע בו חילקתם תקציבים לתוכנה של המר"פ.

חיים ילין: כבר אז אמרתי והתרעתי שכל מועצה תעשה מה שהיא רוצה, וזה גרוע מאוד.

חיים ילין: האם היום יש שינוי?

חיים ילין: במקום לתת כסף אתם תתכננו את המערכת, מערכת פיקודית רב-שכבתית, שכל מועצה תקבל את זה ולפי זה יעבדו.

חיים ילין: מה אתם עושים עם הכסף שנתתם?

אלי רגב: הכסף ניתן למספר קטן יחסית של רשויות.

אלי רגב: ניתנו אז כ-230,000 שקל והכספים נצרכו כבר והרשויות קיבלו את המערכת שלנו.

אלי רגב: המערכת הזאת היא לרציפות תפקודית, בעצם יכולת לתת מענה תקשובי על בסיס GIS שיש בכל רשות.

אלי רגב: אלוף פיקוד העורף אמר, בצדק מבחינתו - - -

בצלאל טרייבר: זה אחד המרכיבים בפרויקט הזה.

חיים ילין: זה הכי חשוב.

חיים ילין: תקשיב טוב, אני אומר לך את זה עכשיו, כשאתה כראש מועצה רוצה לשלוט על השטח ולהביא את המידע למעלה, אין דבר יותר נכון מהתוכנה הזאת שהיא אחידה, היא מדברת בשפה אחת.

אלי רגב: אני ראיתי את המערכת, שכרגע היא בהתהוות – היא נכנסת במסגרת הפיקוד ובתקצוב שלנו – יודעת לקחת ולגזור את הנתונים מכל הגורמים, מכב"א, מד"א ומפיקוד העורף, ולתת לראש הרשות לראות את התמונה הכוללת ולקבל החלטות.

אלי רגב: זה אחד המרכיבים שאנחנו עושים כדי ליצור עבודה משותפת של הפיקוד, שלנו ושל הרשות.

אבי דיכטר: משרד הרווחה, בבקשה.

סטו מירקין: אני אתן סקירה קצרה על מה שאנחנו עושים.

סטו מירקין: יש לנו מגוון רחב מאוד של פעילויות בכל המועצות של העוטף.

סטו מירקין: אנחנו מטפלים באוכלוסיות חלשות, קהילות חלשות, ומנסים להעצים את הכוח של הקהילות ברמה האישית, משפחתית וקהילתית.

סטו מירקין: אנחנו מתחילים במיפוי של כל האוכלוסיות שלנו, בעיקר צמודי גדר.

סטו מירקין: יש לנו רשימה מאוד מפורטת על אפס עד ארבע, ואנחנו עובדים על תוכניות חדשות.

סטו מירקין: זה מאוד חדש לנו, בשנתיים האחרונות, הפינוי המידי של אוכלוסיה כזאת ואנחנו מתחילים בהכשרות כאלה.

סטו מירקין: בשנים האחרונות השקענו מיליונים במיגון המסגרות שלנו וקהילות.

סטו מירקין: יש לנו 30 מסגרות וקהילות בכל היישובים של העוטף.

סטו מירקין: בשנה שעברה התקציב עמד על 58 מיליון שקל מכל גורמי התקציב שלנו, שזה כולל רח"ל, השוטף שלנו כמשרד הרווחה והחלטות הממשלה.

סטו מירקין: אנחנו מקיימים מאות אם לא אלפי תוכניות למיניהן לאוכלוסיות הרחבות מאפס עד 120, אוכלוסיות שמחזקים אותן בשגרה, כדי שתהיה להם תחושה שיש להם בעל בית, יש מדינה שעוזרת להם.

סטו מירקין: חלק גדול מזה זה לשחרר מדאגות לקרובי משפחה.

סטו מירקין: אנחנו יודעים שבעת חירום בן חייל, בן שוטר או אפילו עובד סוציאלי, אם יש לו קרוב משפחה עם מצוקה, הוא דואג להם קודם.

סטו מירקין: לכן אנחנו רוצים לבנות מערך שיטפל בהם בצורות שונות, כדי להסיר את הדאגה וגם לטפל בהם כמו שצריך.

סטו מירקין: יש לנו שלוש מסגרות חוץ-ביתיות במסגרת רשויות העוטף: מעון השלושה – מסגרת למגבלות התפתחותיות; פנימיית "עדן" למתבגרות; מסגרת "כנפיים" בשדרות.

סטו מירקין: יש לנו תוכנית פינוי לכולם בהתאם לתרחיש.

סטו מירקין: אנחנו יודעים לאן הם ילכו בגדול, אבל זה תלוי בתרחיש.

סטו מירקין: למשל, אם אנחנו חושבים שמוגבלים שכלית והתפתחותית יוכלו ללכת לתללים בדימונה, וזה לא – אז לא נשלח אותם לשם, למרות שזה אולי לא כל כך סביר.

סטו מירקין: יש לנו רכזי מתנדבים בחצי משרה בכל רשות ואנחנו מתכננים כל הזמן לגייס מתנדבים שיתנדבו במהלך כל השנה.

סטו מירקין: צריך להחזיק אותם במהלך השנה כדי שהם יעבדו בחירום.

אבי דיכטר: תקן של חצי משרה בכל רשות הוא תקן שלכם או של הרשות?

סטו מירקין: שלנו.

סטו מירקין: זה חדש יחסית.

סטו מירקין: אנחנו יודעים שבחירום הרבה פחות יגיעו, אבל צריך לתחזק כל הזמן.

בצלאל טרייבר: יש 170 תקנים חלקיים בכל הארץ.

מרדכי יוגב: מה נדרש לתפקיד הזה?

סטו מירקין: גיוס מתנדבים, הכשרת פעילים, הכשרת מתנדבים, תמיכה במהלך השנה, אות הוקרה שנתי.

סטו מירקין: צריך לתת להם כל הזמן הרגשה שהם מלאכים, שהם באמת חשובים.

סטו מירקין: צח"י-צח"ש – זה צמח במשרד הרווחה ואנחנו עובדים איתם.

סטו מירקין: לא מזמן היה דיון על כך ולא צריך לחזור על זה.

סטו מירקין: מרכזי החוסן בארבע המועצות האזוריות הם בתוך מסגרת הרווחה.

סטו מירקין: יש לנו בהם עובדים סוציאליים.

תמיר עידן: גם מחלקת הרווחה וגם החוסן לא ממוגנים, לפחות אצלי.

סטו מירקין: כן, זה המקום היחיד.

אבי דיכטר: באחריות מי הטיפול בזה?

אור כהן: המחלקה יודעת מאיפה היא פועלת בחירום.

תמיר עידן: היא לא פועלת משום מקום.

תמיר עידן: בחירום אין לה מקום לפעול.

אור כהן: היא פעלה בהסלמות הקודמות.

תמיר עידן: היא פעלה, כי פעלנו במקום לא ממוגן.

תמיר עידן: צריך לדעת שזה לא ממוגן.

30694: שוב, כרגע קיבלנו את המספר לגבי חוסן.

30694: 1.7 מיליון חסרים רק לעוטף.

30694: אגב, יש חוסר גם באיו"ש.

סטו מירקין: במהלך השנה אנחנו מעבירים הרבה הכשרות לצוותי רווחה בעוטף ובכל המחוז.

סטו מירקין: אנחנו גם מתכללים את מכלול אוכלוסיה.

סטו מירקין: קיבלנו תקן ממשרד הביטחון למכלול אוכלוסיה.

אור כהן: מכלול אוכלוסיה היא הזרוע של הרשות שמטפלת בכל ההיבטים של האוכלוסיה ברשות, החל מהצרכים הסוציאליים שסטו דיבר עליהם, וכלה בצרכים של בריאות, פינוי וקליטה, חללים ועוד ועוד.

אור כהן: ברוב הרשויות החוסן עובד תחת מכלול אוכלוסיה מתוך העובדה שזה גם עוד אלמנט של טיפול באוכלוסיה.

אור כהן: אנחנו מאמינים שהתפקיד שלנו הוא לחזק את מכלולי האוכלוסיה, כך שהם גם יהיו ערוכים לחירום, גם יוכלו לתפקד, גם יהיו בעלי תחושת מסוגלות להתמודד עם מצבי החירום המשתנים.

אבי דיכטר: אבל כשראש רשות אומר שהמכלול לא ממוגן, של מי הבעיה?

אבי דיכטר: זו בעיה של משרד הרווחה, של הרשות או של אללה?

תמיר עידן: עשינו בדיקה כמה יעלה לבנות מבנה רווחה, מבנה חוסן ומרכז הפעלה ממוגן.

תמיר עידן: זה כמעט 10 מיליון שקל.

תמיר עידן: בא טרייבר ואמר שהוא יכול לתת 1.5 מיליון למרכז הפעלה; הרווחה נתנו עוד 2 מיליון ולגבי כל השאר אנחנו מסתובבים בעולם בניסיון לגייס.

תמיר עידן: משרד הפנים אמנם מסייע במשהו, אבל הפערים גדולים.

תמיר עידן: אמרתי שאני רוצה שבמלחמה הבאה יהיה לי מבנה שאני אוכל להגיד שזה עומד, אחרת זה בחיים לא יקום.

אבי דיכטר: השאלה אם אין משימת מינימום.

אבי דיכטר: כלומר, כמו כל דבר יש תקציב מקסימלי – שזה 10 מיליון שקל – ויש תקציב קיים, שזה 3.5 מיליון שקל, והשאלה היא אם משימת המינימום שלכם מתכנסת ל-3.5 מיליון שקל.

תמיר עידן: לא.

תמיר עידן: זה כל מחלקת הרווחה, כל מרכז חוסן וכל מרכז ההפעלה.

אבי דיכטר: אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

תמיר עידן: שולחים אותי להונג-קונג, לפילדלפיה, לריו דה-ז'נרו, לסן פאולו, ואני כל היום בטלפונים כדי לגייס.

תמיר עידן: כמו שאמר אלון, המניות ירדו, זה לא מה שהיה פעם.

תמיר עידן: היום קשה לגייס, הם אומרים: למה אני אתן לך, אני אתן את זה - - -

סטו מירקין: אני רוצה לומר מילה טובה למנהלי המחלקות לשירותים חברתיים בעוטף.

סטו מירקין: הם הקצינים המעולים שלנו.

סטו מירקין: באים אליהם מכל הארץ – למעשה מכל העולם - כדי ללמוד איך לנהל שירותי רווחה במציאות לא מציאותית והזויה שיש לנו פה.

סטו מירקין: הם מפתחים תורה כל הזמן וראוי לציין את זה.

אבי דיכטר: משרד החינוך, בבקשה.

אריה מור: אני לא אספר את כל מה שאנחנו עושים בכל התחומים, אני אתמקד בשלושה דברים שעלו פה ושאני חושב שמעניינים את הפורום:

אריה מור: בנושא של מיגון מוסדות החינוך – אנחנו עובדים עם פיקוד העורף באופן מלא ושוטף, גם בכוכבית עתידית.

אריה מור: הפער היחיד שקיים – זה לא פער מיגוני.

אריה מור: זה פער מיגוני לא טוב, כי בנו ככה את שלושת בתי-הספר האלה באותה תקופה – זה בבית-ספר גוטוירט, אלון והרא"ה – ויש אישור תקציבי לבנות אותם מחדש.

אריה מור: למעשה זה ייתן מענה - - -

אבי דיכטר: זה בלוח זמנים קרוב?

אריה מור: אנחנו מדברים על בין שלוש לארבע שנים.

אריה מור: זה גם תלוי ברשות, יש פה תהליך של מקום, תוכניות, אישור התוכניות ותחילת עבודה.

אריה מור: התקצוב כבר קיים.

אבי דיכטר: זה סיפור של ארבע שנים?

אבי דיכטר: כלומר, בארבע השנים הקרובות אנחנו לא יודעים לעשות שום קיצור דרך?

אריה מור: יש מיגון לבתי-הספר האלה, אין פער מיגון.

אריה מור: זה מה שנבנה.

דובר: אנחנו כבר בשלבי תכנון.

דובר: חלק מבתי-הספר כבר מתוכננים.

אריה מור: הסיכום בין הרשות לבין מינהל הפיתוח לטובת הבינוי רץ לתוך המסלול וזה ייקח קצת זמן.

גדי ירקוני: אבל באשכול יש פער תקציבי.

גדי ירקוני: שני בתי-הספר החדשים שאתם צריכים לאשר ועוד לא אישרתם עכשיו, אם לא תאשרו אותם בשבוע הקרוב הם לא ייבנו עד 2018 והילדים יהיו במקומות לא ממוגנים.

גדי ירקוני: יש שני בתי-ספר חדשים באשכול שמחכים לתקציב ממשרד החינוך ואם לא יתקבל האישור התקציבי בשבועיים הקרובים כמו שצריך, 600 ילדים שגרים ב-7 – 200, איפה שהם גרים עכשיו, יישארו ללא מיגון עוד שנה שלמה, וחבל על זה.

אריה מור: זה מעבר ל-7 – 200.

גדי ירקוני: לא, בונים להם בתוך, מפני שמאחדים את כל בתי החינוך.

גדי ירקוני: היום הם לא ממוגנים.

אריה מור: אני אהיה בקשר עם תמיר, ואני אתן לך תשובה מדויקת.

אבי דיכטר: זו נקודה שהוועדה עוסקת בה די הרבה.

אבי דיכטר: הסיפור הזה של 7 – 7 – 200 או 7 פלוס קצת, הוא סיפור שהוועדה עוסקת בו הרבה מאוד, מפני שבסוף כל מרקם החיים מתכנס לציר 232.

אבי דיכטר: הבעיה מוכרת, זה לא שיש איזושהי דרך יציאה אחרת.

אבי דיכטר: כלומר, הוא צריך להגיע ליישוב, ל-7 - 200 צריך לעבור דרך ה-4, ולא חשוב עם זה בני נצרים או צוחר וכל היישובים האחרים.

אריה מור: לא קיים פער.

אריה מור: אם יש איזשהו תהליך בין הרשות המקומית למינהל הפיתוח לאישור אותם שני בתי-ספר וכרגע מתעכב תהליך האישור, אני אבדוק ותקבלו תשובה.

אבי דיכטר: אם אני מבין נכון את גדי, הוא אומר כך: יש time line שאם אתה לא מגיע לאיזשהו מועד עם החלטה, איבדת את שנת הלימודים הבאה.

אריה מור: אני יודע, אני מכיר את זה ותקבלו תשובה.

אבי דיכטר: נשמח מאוד להתעדכן בתשובה.

אריה מור: הדבר השני זה שני גנים ביד מרדכי שנמצאים אף הם בטיפול.

אריה מור: הם תוקצבו והם בתהליך של בנייה.

אריה מור: שפ"י – הטיפול בילדים מהאירוע ועד היום עוד ממשיך כבר שנה שלישית.

אריה מור: זה מתוקצב ומטופל מול השפ"חים הרשותיים וגם מתוקצב לשנה הבאה.

אריה מור: אנחנו לא מכירים פער.

אריה מור: בנוסף לזה, טרייבר ואנחנו מתחילים את כל הנושא של הצל"חים הבית-ספריים, להכשרה ולתרגול, שכבר תוקצב.

אריה מור: זה כולל חלק מעובדי ההוראה של בתי-הספר.

אריה מור: גם בנושא של ההסעות אין פערים.

אריה מור: מעבר לתקינה הרגילה בכל הארץ, יש כאן מענה חריג של מתן אישור למלווה לא רק בחינוך המיוחד.

אריה מור: בתחום של אבטחת מוסדות חינוך, למרות שזה באחריות של בט"פ, אין פערים של אבטחה בבתי-ספר, גם לא בשדרות.

אריה מור: אם יש טענה לגבי גני ילדים, הרי בכל הארץ אין אבטחה בגני ילדים, חוץ מאשכולות שמלפני עשר שנים.

קריאה: בכל הארץ אין מנהרות.

קריאה: מה זה "בכל הארץ"?

אריה מור: אני בעד, אוקיי.

אריה מור: ביום ראשון יתקיים דיון בהשתתפות האוצר, בט"פ, שלטון מקומי, כדי לראות איך מצמצמים את הפערים האלה של גני ילדים ותוספת תקנים כחלק מכל אותה חבילה.

אריה מור: אני מקווה מאוד שסוף סוף הבשורה הזאת תתבצע, אבל מי שצריך לתת תשובה בעניין הזה זה הבט"פ והמשטרה.

חיים ילין: אני אסביר לך מה הבעיה - - -

אריה מור: אנחנו יודעים מה הבעיה.

אריה מור: שיהיה בכל גן ילדים שומר?

חיים ילין: הדרישה היום היא שיש אשכול גנים או מעונות יום.

חיים ילין: כלומר, כשיש לך גידור על 100 ילדים ואז אתה מקבל באופן אוטומטי.

אריה מור: לא בגני ילדים.

חיים ילין: חבר'ה, תחליטו מה שאתם רוצים, אבל ככה זה עובד.

חיים ילין: אם יש לך שני גנים, במועצה או בעיר קל מאוד לעשות את האיגום, אבל אצלו אין לו 100 ילדים באותה שכונה ואז הוא צריך לבנות גן פה, גן פה וגם פה.

חיים ילין: כך יש לו בעיה, כי יש לו פיזור של אותם 100 ילדים על שלושה-ארבעה רחובות ואז אין לו הגנה לאותם גנים.

חיים ילין: זה הכל, זה הסיפור.

אריה מור: אני עוסק בזה 20 שנה, אני מכיר את זה.

חיים ילין: זה לא שייך לך, זה שייך לבט"פ.

אריה מור: אבל אנחנו חלק מהתהליך הזה.

אריה מור: ישבנו עם האוצר, מיפינו את כל אותן נקודות שצריך להוסיף בהן את התוספות ואני מקווה מאוד שבדיונים ביום ראשון – הבט"פ והמשטרה התנגדנו למהלך שהובלנו עם האוצר, אבל לצערי הרב עכשיו הם חוזרים אחורה והם מבינים שכנראה כדאי להתקדם לתשע"ח כדי שיימצא לזה פתרון, כולל X תקנים לטובת אזורי סיכון, וזה חלק מאותה שמדברים עליה באיו"ש וכו'.

אריה מור: כל שאר הדברים שאנחנו עושים – קב"טים, הכשרות, הכשרת מכלולי חינוך.

אריה מור: עשינו כבר 60 בכל הארץ ואני מזמין את המועצות בדרום, דרך קב"ט המחוז, להצטרף ולהיכנס להכשרות האלה ולתרגולים.

אריה מור: בכל התחומים – אני לא רוצה למנות את הכל - אם יש פערים, אנחנו מטפלים בהם במיידי.

אריה מור: גם הקב"טים יודעים, גם מנהלי מחלקות החינוך.

מרדכי יוגב: נשאלתי על הצורך לאבטחת יתר בטיולי משרד החינוך לאתרים היפים שנמצאים ממערב.

מרדכי יוגב: השאלה היא על הצורך באבטחת יתר בשלושה כלי נשק לכל 25 ילדים, דבר שמשבית מהיכולת להגיע לאתרים הללו.

מרדכי יוגב: האם זה הוראת משרד החינוך או מפקד האוגדה והאם אפשר להוריד את זה לשניים?

אריה מור: המספרים האלה לא ידועים לי.

תא"ל יהודה פוקס: מבחינה ביטחונית – העברנו את העמדה שלנו שאין עם זה בעיה ואפשר לרדת.

תא"ל יהודה פוקס: אני מניח שבזמן הקרוב מאוד זה יהיה.

אבי דיכטר: מי צריך לקבל את ההחלטה?

תא"ל יהודה פוקס: משרד החינוך ייתן את ההנחיה ואת ההערכה הביטחונית אני נתתי.

אבי דיכטר: אני מדבר על ההחלטה.

אריה מור: כל אתר, גם אם זה ביקור באיו"ש, שהצבא מגדיר את ההורדה של התנאים, אנחנו מטפלים בזה ומורידים את התנאים ואת ההנחיות.

מרדכי יוגב: זה עלה גם אתמול בהתייחס לסיורי מורשת קרב בירושלים, בעקבות החטיבה הירושלמית, שער האריות וכו', ליום ספציפי, שגם דרשו על כל 25 שלושה כלי נשק ארוכים, וזה השבית את היכולת לסייר בירושלים.

אריה מור: המשטרה דרשה שם מאבטח על כל חמישה.

אריה מור: כלומר, צריך מחלקה שתאבטח כיתת מטיילים באותו אזור.

אבי דיכטר: מפקד האוגדה, בבקשה.

תא"ל יהודה פוקס: הייתם אצלנו לפני חצי שנה ופירטנו פירוט רחב ועמוק על כל האתגרים.

תא"ל יהודה פוקס: אני חושב שרמת התיאום והסנכרון שלנו עם המועצות היא רמת תיאום גבוהה מאוד ואנחנו מסונכרנים איתם.

תא"ל יהודה פוקס: אני חושב שהמנהיגות האזרחית פה היא של גיבורים גדולים.

תא"ל יהודה פוקס: באמת, דוגמה ומופת, מהיישוב וצוותי חירום שלהם ועד המועצות עצמן.

תא"ל יהודה פוקס: רמת התרגול והנכונות לתרגל, להיות מתורגלים, תרגול לחבורת האזרחים פה, באמצע הלילה בתרגולים כאלה ואחרים ביחד עם הצבא, לבד וכו', יש פה אחריות מלאה של הרשויות לגזרה שלהם.

תא"ל יהודה פוקס: אנחנו מרגישים שותפות גדולה מאוד באתגרים וגם בהצלחות.

תא"ל יהודה פוקס: אנחנו רואים ושמחים בתוצאות בעניין הזה.

תא"ל יהודה פוקס: לגבי סוגיית האבטחה – זה הדבר היחיד שעלה כאן.

תא"ל יהודה פוקס: העברנו עמדה מאוד ברורה בעניין הזה ואני מקווה מאוד שמהר מאוד נבוא עם פתרון.

גדי ירקוני: אני חושב שאני יכול לדבר בשם כל ראשי הרשויות פה.

גדי ירקוני: אני חושב שהביטחון הרב פה נוצר הרבה בזכות קשר עם מפקד האוגדה, עם הפקודים שלו, עם המח"טים, עם כל המטה שלו, עם האלוף.

גדי ירקוני: אנחנו מרגישים שהם נותנים לנו את הכלים הנכונים להעביר לתושבים שלנו מהו המצב האמיתי, שהוא מצב טוב, את מצב הביטחון השקט פה.

גדי ירקוני: אני מקווה שלא נגיע לזה, אבל אם נגיע לזה אני בטוח שהקשר ההדוק שיש לנו עם כוחות הביטחון פה יגיע לידי ביטוי כשיהיה צריך.

גדי ירקוני: גם היום, בימי שקט, אני רוצה להגיד תודה, באמצעות מפקד האוגדה, לכל אנשי הצבא פה.

גדי ירקוני: הם עושים עבודה נפלאה ושיתוף הפעולה – אני לא רוצה לומר שאין לו אח ורע כי אני לא מכיר דברים אחרים – הוא מקסים ונפלא.

גדי ירקוני: לא הייתי מצפה לפעולה יותר טובה.

גדי ירקוני: תודה רבה.

גולן ואך: אני לא בטוח שיש משהו נוסף להתייחס אליו, אבל אם יש מכנה משותף – דיברנו על הנושא של מיגון מרכזי החוסן ומיגון מוסדות החינוך החדשים וכו'.

גולן ואך: המיגון הוא חשוב ונותן את החוסן לתושבים, דבר שמאפשר להם לחזור חזרה הנה, להתיישבות שהולכת ופורחת.

גולן ואך: עם זאת, הוא מאוד מאוד כבד גם תקציבית וגם מבחינת זמנים.

גולן ואך: אני חושב שאם יש משהו שאפשר לקחת אותו כמכנה משותף זה העובדה שהעתיד דורש איזושהי התייחסות נפרדת.

גולן ואך: יש גידול דמוגרפי, יש מוסדות נוספים שלא תוקצבו בהחלטות ממשלה וייתכן שלהם כן צריך – כמו מרכזי החוסן וכד' – לתת שכבה מסוימת, שיש לה את תג המחיר שלה.

גולן ואך: אני חושב שלא מדובר במחירים גדולים שמדברים עליהם מבעוד מועד.

גולן ואך: כלומר, כל מה שמגיע בזמן ומגיע מתוך תכנון ותקציב תר"שי, דוגמה מצוינת למה שקורה עם משרד הפנים, שאתה יכול עכשיו לתכנן לחמש השנים הקרובות.

גולן ואך: ב-2017 סיימנו את התקציב של עוטף עזה וסיימנו את הפרויקט, ומה שיהיה עכשיו – עד שלא תתקבל החלטה אחרת, ואני מקווה שלא תתקבל החלטה דרמטית – זה הגידול הטבעי במוסדות שאנחנו בוחרים כרגע או לאפשר למועצות להקדים תקציב כדי לאפשר לתכנן מראש, לבנות מראש, או מוסדות ספציפיים.

גולן ואך: אני חושב שעד נובמבר אין בעיה - - -

אבי דיכטר: טרייבר אמר חצי שנה.

גולן ואך: לגבי התר"ש של הרשויות אפשר לתת את הסקירה הערב.

גולן ואך: בשנה האחרונה מומשו 24 מיליון שקלים לרשויות ברחבי הארץ, כולל שו"ב, כולל הכל.

גולן ואך: אבל אני חושב שבנובמבר זה יהיה יותר טוב.

אבי דיכטר: כמה מזה בדרום?

גולן ואך: היה לנו את חוף אשקלון, את שדרות.

גולן ואך: אני יכול לתת לכם את הסטטוס, אני לא אוחז בכל הדברים בעל-פה.

גולן ואך: בשורה התחתונה, ניתן להפיק תוך חודש-חודשיים איזושהי טיוטה להסתכלות צופה פני עתיד בכל מה שנקרא עוטף עזה 2020, בכל מה שקשור ליכולת להתארגן לנושא המיגון שיאפשר שיתוף פעולה עוד יותר טוב ממה שקיים היום.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: אני עובר לחברי הכנסת.

איל בן ראובן: היום ביקרנו גם בצבא וגם שמענו פה.

איל בן ראובן: אני חושב שראוי שנתייחס לאזור הזה בהנחת עבודה, לא בתאריכים.

איל בן ראובן: לא בקיץ הבא, בחורף הבא, אלא הנחת עבודה שמערכה נוספת פה תהיה בעתיד.

איל בן ראובן: זו צריכה להיות הנחת העבודה.

איל בן ראובן: כשאני נוסע עכשיו לקרית שמונה ונוסע שם ליד השווארמות וכו', בשמונה בערב אין שם נפש חיה.

איל בן ראובן: אני תמיד אומר: וואלה, מה חסר להם?

איל בן ראובן: איך לפני 15 שנה היינו עוברים שם ולא היה מקום לעמוד שם בתור.

איל בן ראובן: עניינית, אני חושב שכך צריך להתייחס לזה, כי בעיני זה איזשהו נס שאזור מאוים, ואנשים באים.

איל בן ראובן: אנשים באים ונכנסים לאזור.

איל בן ראובן: לכן סך הפעילות פה צריכה להיות מכוונת סביב ההנחות האלה: יש איום ויהיה איום, ולמול זה לעשות הכל כדי שאנשים ימשיכו לבוא הנה ושהבנים יחזרו.

איל בן ראובן: בעיני זה המבחן של יישוב.

איל בן ראובן: כשאני בא ליישוב, אני שואל: תגידו, בנים חוזרים או לא? זה המבחן.

איל בן ראובן: אם המספרים הם כפי שהצגתם, אז יש פה דבר מאוד מאוד חשוב.

איל בן ראובן: הנושאים שעלו פה, כמו נושא מרכזי החוסן ומעונות היום.

איל בן ראובן: בעיני נושא מעונות היום הוא עניין ביטחוני.

איל בן ראובן: מעונות היום שצריכים להיבנות לאותה אוכלוסיה שתגיע הנה, ואנחנו רוצים שתגיע הנה, זה עניין ביטחוני.

איל בן ראובן: זה דבר שאם אנחנו לא מטפלים בו עכשיו, זה יעצור.

תמיר עידן: ב"צוק איתן" פסלו אצלי במועצה מעון של 80 ילדים.

תמיר עידן: היה ויכוח בין פיקוד העורף וכו'.

תמיר עידן: הם השקיעו בו 3 מיליוני שקלים למיגון.

תמיר עידן: היה בלגאן מה עושים הילדים ושייקחו אותם לבאר שבע.

תמיר עידן: אני אקצר לכם - בסוף שמנו אותם בבית-ספר בתושיה ואמרו שתוך שבוע יתקבל התקציב.

תמיר עידן: אתם יודעים מתי הוא הגיע?

תמיר עידן: לפני חודשיים.

תמיר עידן: לקחתי הלוואה של 5 מיליוני שקלים ובניתי את זה מכספי והבניין הזה נבנה.

תמיר עידן: 80 תינוקות לה היה להם איפה להיות.

תמיר עידן: מחר, כלכלה, סיפורים, הכל בסדר, אבל בשורה התחתונה העסק הזה לא דופק.

איל בן ראובן: אוקיי, אז זה דבר שאנחנו צריכים לקחת איתנו מפה ולקדם אותו.

איל בן ראובן: יש נקודה שאני לוקח אותה מאוד ברצינות, היא לא קשורה אלינו, אבל סוגיית הסוציו-אקונומי החזק, המגמה שמי שיש לו סוציו-אקונומי חזק ניקח אותו אחורה, חס וחלילה שלא יתחזק.

איל בן ראובן: אגב, זה לא רק פה, יש גם יישובים כאלה בצפון.

איל בן ראובן: זה אבסורד שלא נשמע כדוגמתו.

איל בן ראובן: ראשי מועצות היום צריכים להוכיח שהם חלשים על מנת לקבל תקציבים.

איל בן ראובן: זה דבר בלתי אפשרי ואנחנו ננסה גם בעניין הזה לטפל.

איל בן ראובן: סוגיית מימון אבטחה לבתי-ספר ומוסדות חינוך בשדרות – אנחנו חייבים לקבל על העניין הזה תשובה שזה מתקיים.

איל בן ראובן: זה לא יעלה על הדעת, בעיקר במקומות האלה.

איל בן ראובן: אנחנו מכירים את זה ואתם מדי קרובים כדי שחס וחלילה יהיה אירוע בבית-ספר.

איל בן ראובן: כרגע אתם מממנים את זה, וטוב שתממנו את זה עד, אבל המדינה צריכה לתת לזה פתרון.

איל בן ראובן: הסוגיה שהעלו אלי וטרייבר לגבי חניכה וקידום של תפקוד רשויות, ההובלה של פיקוד העורף את הנושא הזה.

איל בן ראובן: אני שמח שכבר מזמן פיקוד העורף לקח על הדבר הזה אחריו, אבל עכשיו כשזה תחת תוכנית מסודרת ומאורגנת, אני חושב שראוי שנראה את התוכנית הזאת.

איל בן ראובן: ולא רק שנראה, אלא גם נקדם אותה.

איל בן ראובן: מדוע?

איל בן ראובן: כי יש רשויות – אני מדבר לא רק על הרשויות בדרום – במדינת ישראל שמצבן בעניין הזה הוא הרחק הרחק ממה שצריך להיות.

אבי דיכטר: אבל יש כאן את הסימולטור - - -

גולן ואך: יש תקינה לא רק של אימון ותרגול, אלא גם של ציוד, פגישות ועוד כלים.

גולן ואך: רשות שמסיימת את התר"ש - - -

דובר: התוכנית מתייחסת לכל חמש אבני הבניין – גם כוח אדם, גם אמצעים, הכשרות - - -

איל בן ראובן: הצגתם לי כמה פעמים את התוכנית הזאת ואני מכיר אותה היטב, אני אומר את זה פה כי זו תוכנית מאוד מאוד חשובה לביטחון.

טל טורן: אם אנחנו מדברים על הציוד במכשירי קשר, משום מה התקבלה איזושהי החלטה ולקחו לנו את מכשירי הקשר.

טל טורן: למשל, אם היום יש אירוע בשדרות, אין לי קשר עם המשטרה, גם לא עם כב"א ולא עם אף אחד.

דובר: הנושא הזה הועלה על-ידי עבדכם הנאמן בישיבת וע"מ האחרונה אצל שר הביטחון.

דובר: זה כרגע מטופל תחת ריכוזו של טרייבר שתבדוק את סוגיית הקשר בין גורמי החירום.

דובר: הבעיה אינה מכשירים, הבעיה היא נהלי עבודה.

דובר: זה כרגע בעבודה ואני מקווה שזה ייפתר בקרוב.

מרדכי יוגב: אני רוצה להגיד תודה רבה גם לראשי הרשויות.

מרדכי יוגב: אני חושב שיש פה חלוצים על הקו – גם חיים בשעתו, גם אלון וגם עידן – וכשהיינו כאן ב"צוק איתן" ראינו שאותה רוח טובה שאתה שומע פה בשקט, אלון הפגין גם כשנפלו פה פגזים.

מרדכי יוגב: אני אומר תודה גם לכל כוחות הביטחון ולכל מי שעוסק במלאכה.

מרדכי יוגב: לגבי המעונות – אני מרגיש איזשהו דבר שלא שייך פה לסד של הביטחון.

מרדכי יוגב: אני מרגיש שזה נעשה מורכב יותר, מסובך יותר, אני שומע את זה בכל הארץ, וזה בוודאי לא נותן שירות ללקוחות, קרי לילדים הקטנים.

מרדכי יוגב: זה לא שייך לוועדה הזאת, אלא שפה זה נוגע גם לעתות חירום שבהם יש את ה-15 ילדים הקטנים עם שתיים-שלוש מטפלות והן צריכות להחליט את מי הן מעיפות ראשון, קח את הילד בנחל עוז שזה אחד על אחד ופה יש לך שלוש על ארבע-חמש או שלוש על שלוש.

מרדכי יוגב: לכן פה יש יותר מצוקה.

מרדכי יוגב: אני עוד לא יודע איך להבקיע את זה במשרד הרווחה של היום.

מרדכי יוגב: היה מנכ"ל שידעתי להבקיע דרכו, אני לא יודע, אבל אני לוקח את זה לתשומת לב כי זה מטריד אותי מעת לעת גם בוועדה לזכויות הילד.

מרדכי יוגב: אני לא בטוח שיש לי ידית לכוס, אבל כולנו יחד נחשוב על זה.

מרדכי יוגב: אני רוצה להסתכל קדימה.

מרדכי יוגב: לא דיברנו על תעסוקת רבש"צים, אבל הסיפור הזה נסגר?

מרדכי יוגב: זו בעיה מרכזית והיא לא עלתה פה.

דובר: יש תהליך של דיון במשולש של משרד הביטחון, רמ"ח מיגון ושלנו, לראות איפה מוצאים את הפתרון.

מרדכי יוגב: אז זה במשא ומתן.

מרדכי יוגב: איפה שלא צריך להתערב, אני מעדיף לא להתערב.

אבי דיכטר: אני יכול לעדכן אותך שוועדת החוץ והביטחון יושבת על המדוכה לחקיקת חוק רבש"צים, שיהיה מקביל – אולי בטקט אחד אחרי, אבל יבוא בצמוד אליו – להצעת חוק קב"טים.

אבי דיכטר: הנושא הזה יתמסד.

אבי דיכטר: הרבש"צים, בגלל הצורך היותר דחוף יש כבר טיוטה בגיבוש.

אבי דיכטר: עידו מרכז את זה.

גדי ירקוני: השאלה אם אנחנו הולכים לכיוון של העסקה, כי אנחנו מאוד לא אוהבים את הרעיון של ההעסקה.

אבי דיכטר: הנושא הזה מקודם ביחד עם ראשי הרשויות.

גדי ירקוני: כולל המועצות האזוריות?

אבי דיכטר: כולל המועצות האזוריות.

אבי דיכטר: אנחנו לא נפתיע אתכם.

אבי דיכטר: אנחנו נכפה, אבל לא נפתיע.

מרדכי יוגב: ברצועת עזה, זה רק שאלה של מתי ומה ואיזה סיטואציה.

מרדכי יוגב: זה יכול להיות בקיץ הקרוב.

מרדכי יוגב: אני חושב שגם תשומת הלב שלנו, מעבר למצוקות כלכליות בעזה שמביאות אותם יותר לגדר, זה היזום שלנו – לא פה המקום לפתוח - של 46 מפעלי תעשייה שיעבדו פה והמשמעויות, משחקי החיים, שזה יכול ליצור קיץ עם סיטואציות שאני לא יודע להגיד מה יהיו ההשלכות.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: חיים ילין.

אריה מור: יש תשובה און ליין, שני בתי-הספר.

אריה מור: זה עניין של ימים.

אריה מור: יש הכרה, יש תקציב, זה מתוקצב, גם אחד להרחבה.

אריה מור: זה עניין של ימים ונזרז את התהליך.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: חיים ילין.

חיים ילין: אני אתייחס לכמה דברים.

חיים ילין: ראשית, מרכזי חוסן – כבר אמרתי, אני חושב שאם רוצים לצאת למכרז, אני מציע למשרד הבריאות להוביל את המהלך יחד עם ראשי המועצות.

חיים ילין: לבוא ולקבוע שעוד שנתיים יוצאים למכרז ואז גופים שירצו להתמודד, יוכלו להתמודד, אבל אי אפשר לכפות עכשיו מערכת של מכרזים כאשר אין אף אחד שמוכן לקחת או להיות חלק מזה, ובוודאי אין בעלי מקצוע שמסוגלים להקים מערך כזה.

חיים ילין: לפי הבטחת השר עד -30 ביוני יש תקציב ומ-1 ביולי - - -

30694: 15 ביוני.

חיים ילין: למה הם רצו את זה?

חיים ילין: כדי להסדיר את הפטור ממכרז, זה לא בשביל לצאת למכרז.

חיים ילין: זו היתה האמירה ואם אין דבר כזה, אז נשב שוב עם שר הבריאות ונלחץ.

חיים ילין: מעונות יום – מוטי, אני אומר לך את זה ולא בעקיצות פוליטיות, כי אתה יודע שאני לא מהזן הזה, כשבעל הבית שלך, בנט, לקח את משרד החינוך מהכלכלה, אתה יודע איפה היו מעונות היום, נכון?

מרדכי יוגב: כשהוא לקח את הכלכלה אמרתי לו שיעביר לחינוך.

חיים ילין: הם היו בכלכלה.

חיים ילין: כשהוא עבר לחינוך, אמרתי לו שזו ההזדמנות עכשיו להעביר.

חיים ילין: הוא קם במליאה ואמר: אין לי את התקציב להעביר, כי המשמעות היא הרבה מאוד כסף.

חיים ילין: אני אומר את זה פה, כי אני חושב שבסוף זה צריך לעבור.

חיים ילין: אבל מה ההבדל בין עוטף עזה לבין מקומות אחרים?

חיים ילין: 1.

חיים ילין: בעוטף עזה כמעט שאין מעונות יום פרטיים.

חיים ילין: אתם צריכים להבין את הנתונים – במדינת ישראל רק 25% נמצאים במעונות יום מוכרים על-ידי הממשלה.

חיים ילין: 75% של הילדים נמצאים במסגרת פרטית.

חיים ילין: אין אחוזים כאלה בעוטף עזה, מהמון סיבות.

חיים ילין: הסיבה העיקרית היא שגוף פרטי לא מסוגל להרים מעון יום ולהחזיר את ההשקעה במיגון של מעון יום כמו שהוא יכול לעשות את זה במרכז הארץ, כי זה פי שניים או פי שלושה.

חיים ילין: לכן הממשלה שמה את הכסף והמועצות מתארגנות להפעיל את מעונות היום.

חיים ילין: זו שערוריה שעדיין מעונות היום מהווים מכשול לקליטת משפחות, כי לילדים אין איפה להיות.

חיים ילין: לכן אני מבקש שתהיה הנחיה – כי דיברתי גם עם השר ואני כל הזמן מדבר איתם.

חיים ילין: זה לא זז, הם שמו 20 מיליון שקל, האוצר שם 20 מיליון שקל.

חיים ילין: יש 40 מיליון שקל והודעה לתקשורת.

חיים ילין: זה הדבר הכי מעניין – יש הודעה לתקשורת, אפשר ללכת לישון.

חיים ילין: זהו, עשינו את שלנו, אבל תכלס אין מעונות יום.

חיים ילין: זו השורה התחתונה של ה-40 מיליון שקל.

חיים ילין: דרך אגב, צריך להבין, זה הכל תוספתי.

חיים ילין: ה-20 מיליון שקל של האוצר הם תוספתיים.

חיים ילין: כשבאים לבדוק, ה-20 מיליון זה מעונות יום רגילים והפי שניים זה התוספת של האוצר.

חיים ילין: ראשי הרשויות – אחת הבעיות שקיימות, גם מבחינה חוקתית, זה מה האחריות ומה הסמכות של ראש רשות.

חיים ילין: כרגע, חוקית, כל מה שהם יכולים לעשות זה להחמיר את המצב, הוא לא יכול להיטיב את המצב.

חיים ילין: זאת אומרת, אני יכול לקבל החלטה, כמו שקיבלתי ביום הרביעי של "צוק איתן", כשהירי היה של החמאס ואני הבנתי שאם החמאס יורה, זה הולך למלחמה.

חיים ילין: לא ידעתי שזה יימשך 50 יום, אבל הודעתי שיש חירום.

חיים ילין: לי אין שום בעיה, אבל מה ההשלכות של זה?

חיים ילין: אם יש חירום, יש לימודים או אין לימודים?

חיים ילין: ההורים באים או לא באים?

חיים ילין: מה יש ומה אין.

חיים ילין: במקרה כזה אני כאילו לוקח אחריות על חיי אנשים, בלי הסמכות של מעטפת שלמה.

חיים ילין: החוק הזה נמצא אצל טרייבר, הוא כבר שנתיים מודיע שהחוק הזה יצא.

חיים ילין: עמיר פרץ מנסה אף הוא לקדם את זה.

חיים ילין: תכלס, אם יהיה סבב נוסף, האחריות והסמכות הן אותן אחריות וסמכות שהיו ב"עופרת יצוקה", ב"עמוד ענן" וב"צוק איתן".

חיים ילין: לגבי ה-26 מיליון שקל – אמרתי שזה מה שצריך לעשות.

חיים ילין: אני חייב לומר שאנחנו כל הזמן דנים על הפערים ועל מה שקורה.

חיים ילין: קודם כל, הפערים קיימים בגלל שיש הצלחה לתוכנית.

חיים ילין: אם לא היתה הצלחה, לא היו פערים.

חיים ילין: יש פערים בגלל שבאים הרבה מאוד אנשים.

חיים ילין: זאת האסטרטגיה של העוטף – העוטף קבע לעצמו שרוצים לצמוח, למרות המצב הביטחוני.

חיים ילין: זו הכותרת.

חיים ילין: כמו שיש אצלך, יהודה בכל גדוד, תסתכלו אחורה ותבינו על מי אתם מגינים כשהאורות דולקים, אז תבינו מה האסטרטגיה של אותם יישובים: להתפתח.

חיים ילין: אנחנו צריכים את הממשלה שתעזור, לא שתשים בירוקרטיה על השולחן.

חיים ילין: זה לא שייך בכלל לפוליטיקה, לא לימין ולא שמאל, כי כולם מתמודדים עם הבירוקרטיה הזאת בממשלת ישראל ובכלל ביורוקרטיה בממשלה ובמדינה.

חיים ילין: לשאלה מה אני חושב שצריך לעשות – השאלה הראשונה שגנץ שאל אותי בסוף הלחימה היתה: אתם מסוגלים לקלוט עובדים עזתיים?

חיים ילין: התשובה שלי היתה: כן, בתנאי שאותם עובדים עוברים דרך המצב הביטחוני שקיים, כלומר שאלה אותם עובדים שעבדו אצלנו, שאנחנו מכירים אותם, ושגם צה"ל מאשר את זה.

חיים ילין: אני חושב שאין מנוס.

חיים ילין: יש לנו אחריות כאזרחים, יש לנו אחריות כחברי כנסת ואחריות בכלל.

חיים ילין: המלחמה שלנו היא מול החמאס, היא אינה מול אזרחי עזה.

חיים ילין: זה שהם בחרו באופן דמוקרטי דיקטטורה, אלה השלכות שיש עלינו.

חיים ילין: אבל אם יש משהו שאנחנו צריכים למנוע - - -

אבי דיכטר: מתי הם בחרו באופן דמוקרטי דיקטטורה?

חיים ילין: הם בחרו באופן דמוקרטי דיקטטורה, אתה לא מכיר את זה?

חיים ילין: אני יכול ללמד אותך הרבה מאוד זמן.

חיים ילין: הם בחרו את החמאס, מה לעשות.

חיים ילין: ארצות הברית אמרו שאין סיכוי שהחמאס יעלה לשלטון, הם בחרו באופן דמוקרטי.

אבי דיכטר: הם בחרו פרלמנט, לא נשיא.

אבי דיכטר: הם בחרו את אבו-מאזן לנשיא.

אבי דיכטר: אחרי זה הם זרקו אותו בהפיכה צבאית, זה משהו אחר, אבל לא דמוקרטיה.

חיים ילין: בסדר, זו דמוקרטורה.

אבי דיכטר: באופן דיקטטורי הם בחרו דמוקרטיה.

אבי דיכטר: זה יותר מדויק.

חיים ילין: אני מקבל, לא מתווכח.

חיים ילין: השאלה אם אנחנו שמים לנו אסטרטגיה לגבי רצועת עזה.

חיים ילין: אנחנו - כאזרחים, וגם כחברי כנסת.

חיים ילין: אני חושב שאם נצליח לפתח מפעלים בתוך מדינת ישראל, על הגבול, שהם יוכלו להיכנס ולצאת ויהיו להם מקומות עבודה, יש הרבה מאוד אזרחים בצד העזתי שאוהבים את מדינת ישראל בגלל שהכלכלה מנצחת יותר מאשר את החמאס, אבל הם מפחדים להגיד את זה ולצאת.

חיים ילין: יש לנו פה לתמרן – מה שאני אומר זה לא שחור לבן – בין המלחמה שלנו מול החמאס ומול הטרור למול אלה שרוצים עתיד יותר טוב בתוך רצועת עזה.

חיים ילין: ראינו את זה היום בכרם שלום, איך זה ניתן להיעשות, ואני חושב שאנחנו צריכים לעשות פיילוט ולהכניס בין 500 ל-1,000 עזתים שיבואו לעבוד בחקלאות ובבניין וייכנסו חזרה לרצועת עזה, מה שיוריד את הלחץ של עובדים זרים גם במושבים וגם בקיבוצים.

חיים ילין: אני חושב שראשי המועצות אמרו את זה בקול רם וגם יצאו לתקשורת עם הנושא הזה.

חיים ילין: אני חושב שזה משהו שאנחנו צריכים לקדם לא מתוך זה שאנחנו שמאל או ימין או קונוטציות מהסוג הזה, אלא מתוך זה שיש לנו אחריות.

חיים ילין: אם לא יחברו את המט"ש הצפוני לחשמל, אז הביוב יזרום לבית חנון, לשקמה ומחר בבוקר אלון יצטרך לראות יחד עם חוף אשקלון איך מנקים את השקמה מכל הביוב.

חיים ילין: גם מה שזורם לים בסוף בא להתפלה באשקלון.

חיים ילין: תרצו או לא תרצו, לחוף הים בזיקים.

חיים ילין: בסוף אנחנו אוכלים את כל הדבר הזה, כולל התוצרת שמגיעה מחברון דרך נחל באר שבע, הבשור ובסופו של דבר לרצועת עזה.

חיים ילין: כל הדבר הזה בסוף נופל עלינו.

מרדכי יוגב: בגלל שאנחנו יותר מתקדמים, אנחנו נעשה מט"ש לנחלים שמגיעים לישראל.

חיים ילין: אני רק אומר את הדברים כמו שהם.

חיים ילין: יש לנו אחריות – מצד אחד אנחנו אומרים בכל הכותרות שצריך לתת להם בראש וכו' וכו' ולא לחבר אותם, אבל תבינו שההשלכות ההומניטריות של רצועת עזה עעוברות אלינו.

חיים ילין: היה שם פה וטלפים – לרפת של ניר יצחק היה פה וטלפים במשך חודשים ארוכים.

חיים ילין: המחלות, הזיהום וכל מה שנמצא ברצועה מחלחל אלינו.

חיים ילין: המחלות וכו' לא יודעות מה זה גבול ומה זה גדר וגם לא מה זה הוברס, זה עובר חופשי.

חיים ילין: הצבא לא אמון בכלל לטפל בנושא הזה.

חיים ילין: לכן אם אנחנו מבינים שאנחנו 50,000, 60,000 תושבים והולכים וגדלים וצומחים מול 2 מיליון, יש פה דיסוננס מאוד גדול שצריך לטפל בו.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני אומר לך, הקטע האזרחי לא פחות חשוב מהרתעה צבאית, כי זה גם הסברה וגם זה שאנחנו מושיטים יד למשהו אחר.

חיים ילין: זה קשה, אפילו קשה להסביר אידיאולוגית את מה שאנחנו עושים, אבל צריך להבין שהסכסוך שלנו הוא עם החמאס בלבד.

חיים ילין: אני מקווה מאוד שנצליח ליצור ולשכנע גם את שר הביטחון – אני כל הזמן בדיבורים איתו – כי אני חושב שאני מדבר גם בשם צה"ל.

חיים ילין: צה"ל מעוניין בזה.

חיים ילין: אני חושב שזה אחד הדברים החשובים ביותר, מעבר להיערכות.

גדי ירקוני: הצענו את זה כמה פעמים לשר ולמנכ"לים של משרד הביטחון.

חיים ילין: אני אומר בכוונה את הדברים האלה, כמו שהם, אני חושב שזה יכול לייצר תשתית אחרת לגמרי.

חיים ילין: לקחת תב"אות שהיו מיועדות לאזורי תעשייה בתוך מדינת ישראל ולהביא אותם לפה.

חיים ילין: אני מביא את כל המשלחות לעוטף עזה ואומר להם: הם צריכים לבחור בין החושך של המנהרות או האור שהתעשייה והכלכלה והעתיד יכולים לתת להם.

חיים ילין: זה בידיים שלהם, אבל אנחנו יכולים לעזור ולא לדחוף אותם.

חיים ילין: היום אמרת את משפט המפתח – לאן אתה דוחף אותם?

חיים ילין: אתה דוחף אותם בסוף אל הקיר וכשלא תהיה להם ברירה, בסופו של דבר זה יתפוצץ עלינו, או שאתה דוחף אותם למקום שיש להם אפשרות להתפתח.

אבי דיכטר: אני רק ציטטתי בזמנו את יצחק רבין ז"ל, באחת מהערכות המצב היותר מסעירות באינתיפאדה.

אבי דיכטר: הוא שאל: איך אפשר לנסר את רצועת עזה ולדחוף אותה לים?

אבי דיכטר: הוא שאל את זה ברצינות, או לפחות הפנים היו רציניות ולא כל כך ידענו איך להגיב.

אבי דיכטר: אני הייתי ראש השב"כ, נגר לא הייתי.

אבי דיכטר: הוא הסתכל עלי כאילו אני צריך לתת את התשובה.

אבי דיכטר: הוא אמר לי: נו, דיכטר.

אבי דיכטר: אמרתי לו: אנחנו עובדים על זה.

חיים ילין: עכשיו הם מנסרים את הרצועה, אבל בלי לזרוק אותם לים.

אבי דיכטר: הקרחונים הענקיים שאף אחד לא האמין שיזוזו אי-פעם, מתחילים עכשיו לזוז.

אבי דיכטר: אתה יודע, אם קרחון זז, אז...

חיים ילין: הערה לגבי המכשול עצמו – אני לא איש טכני ואני לא יודע איך הוא מתקדם, אבל זה שגם המכשול התת-קרקעי תלוי ב"שעון חול", נראה לי קצת - - -

תא"ל יהודה פוקס: נשמח לבוא אליכם ולפרט.

חיים ילין: יהודה, לא על זה.

חיים ילין: אני מנסה לומר שעכשיו, כשתהיה מצוקה והם יתקרבו יותר לגדר, אם היתה לנו את הגדר שיש על גבול מצרים, הדברים היו נראים אחרת לגמרי.

חיים ילין: אני חושב שצריך לעשות את זה לפחות במקומות שהם סמוכי גדר.

חיים ילין: הערה קטנה לגבי 232 – אלף משאיות נכנסות ויוצאות, זה אלפיים.

חיים ילין: כל המשאיות וכל החומרים שצריך להעביר גם בשביל המכשול, עוברים דרך אותו כביש.

חיים ילין: האזורים החקלאיים הגדולים ביותר במדינת ישראל, 60, 70 אחוז מהתוצרת החקלאית נעשית בעוטף עזה ויוצאת גם דרך אותו כביש.

חיים ילין: החלטת הממשלה דיברה על תוכנית מסוימת שתוכננה.

חיים ילין: שינו את התוכנית לגמרי, עשו ממנה אוטוסטרדה בלתי רגילה, אבל עכשיו בעלות של 700-600 מיליון שקל ולא של 250 מיליון.

חיים ילין: ה-250 קיימים, העוד 500 מיליון שקל לא קיימים ולכן אני מעריך שהכביש הזה יגיע עד לקצת יותר מניר יצחק, אפילו לא לצומת מגן, ובסופו של דבר לא יהיה.

חיים ילין: זו בכיה לדורות גם לצה"ל ולכל מי שנמצא שם, אבל משרד הביטחון וצה"ל לא אומרים כלום.

חיים ילין: אתה יודע למה?

חיים ילין: כי הם מפחדים שבסוף גם הם יצטרכו לשלם ולהיות חלק מהסכום הזה.

חיים ילין: זה חבל.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: אמיר אוחנה, בבקשה.

אמיר אוחנה: בחלק הסגור, כשהיינו עם ראש 890 הוא אמר מפורשות שכל מה שיוצא מרצועת עזה, החמאס נוגע בו והחמאס שולט בו.

אמיר אוחנה: אז אם אנחנו חושבים ברצינות לקיים רעיון כזה של לאפשר לאנשים לעבור, צריך לשמוע גם את המינוסים ואת האיומים ואת הסכנות, ולא רק את הפלוסים.

אמיר אוחנה: אולי יתקיים דיון כזה בעתיד, אבל בוודאי ראש 890 יוזמן אליו.

אמיר אוחנה: אני רוצה להודות לראשי הרשויות גם על האירוח וגם על הסקירה, וכן לאנשי הצבא.

אמיר אוחנה: אני מאוד מעודד, הרבה יותר מעודד לעומת מה ששמענו מראשי הרשויות בצפון בכל הקשור לצה"ל, לגבי התיאום, לגבי האינטראקציה, לגבי המוכנות והידע שלכם מה צריך לעשות בשעת פקודה.

אמיר אוחנה: אני פחות מעודד מזה שיש החלטת ראש ממשלה להעביר תקציבים והם לא עוברים.

אבי דיכטר: החלטת ממשלה לא החלטת ראש ממשלה.

אמיר אוחנה: החלטת ממשלה.

אמיר אוחנה: אולי צריך שהוועדה הזאת תצא החוצה בפנייה כדי לדאוג שההחלטה הזאת ממומשת.

אמיר אוחנה: אני חושב שלכולנו ברור שהעימות הבא בעזה הוא עניין של זמן.

אמיר אוחנה: כלומר, יש עכשיו הרתעה, ברור לנו שמבחינה רציונלית אנחנו לא אמורים להיכנס לעימות, שני הצדדים לא מעוניינים בכך, אבל אני חושב שכולנו יודעים שכמיטב הרציונליזציה באזורנו הכל יכול להתלקח בשנייה ואנחנו מוצאים את עצמנו בתוך עימות.

אמיר אוחנה: צריך להיות מוכנים לזה מבעוד מועד.

אמיר אוחנה: אני די מרוצה, אבל אפשר לעשות עוד יותר.

מרדכי יוגב: חיים, העלית כמה נושאים שאני מסכים איתך.

מרדכי יוגב: דבר אחד שאולי לא היה בהסכמה זה שלהיפרד מרצועת עזה לא היה תפיסת עולמי, לא האידיאולוגית ולא הריאלית.

מרדכי יוגב: יחד עם זה, במציאות הנוכחית – אמרתי ואני אומר הרבה – רצועת עזה לא מעניינת אף אחד בעולם, אבל טורדת ביטחונית רק אותנו.

מרדכי יוגב: על כן לא תהיה לנו ברירה ובתפיסת העולם להבין שאנחנו נצטרך לקחת עליה אחריות על, ביטחונית והומניטרית.

מרדכי יוגב: כרגע אני לא מדבר על האיך – דחיפת המים, דחיפת החשמל, דחיפת כל מה שיש שם, כי יש שם 2 מיליון איש שככל שמצבם יהיה קשה יותר, זה יזלוג אלינו בכל היבט, מאיכות סביבה ועד חיים.

מרדכי יוגב: בהקשר הזה, אני חושב שאולי כן מתחייב מכם לחץ.

מרדכי יוגב: אנחנו יכולים להביא אותו, אם זה מתאם הפעולות בשטחים, שהוא הגורם הדומיננטי פה, פולי מרדכי, לא פחות ממנו, לא מתפ"ש עזה, שהוא גם שר החוץ של כל הסיפור, ולראות עד כמה זה ריאלי.

מרדכי יוגב: עמדת 890 היא אחת, אבל עד כמה הדבר הזה ריאלי תחת שלטון החמאס, עד כמה יכולים לגשש בפנים על יציאה מסיבית כזאת של פועלים בצורה מאובטחת ללא פיגועים וכו' לעבודה בחקלאות.

מרדכי יוגב: עד כמה שם התחילו להבין – אם זה הנייה או אם זה סנואר – שהם זקוקים לעוד פרנסות, בעיקר בעידן שאבו-מאזן מוריד כספים ולא משלם.

מרדכי יוגב: יכול להיות שפה משהו כן יתחבר ופולי כן יצליח להביא.

30694: בינתיים פולי הודיע שהוא מקצץ – או ישראל מקצצת - ברבע את החשמל.

מרדכי יוגב: גם אנחנו יכולים לנהל את הדיון הזה עם פולי, כשיח.

מרדכי יוגב: אני נפגשתי איתו ולא חשבתי על הנקודה הזאת.

מרדכי יוגב: וגם אתם, כשיח של צרכנים.

מרדכי יוגב: מבחינתו זה יכול להיות פתרון לבעיה.

30694: צרכני ביטחון או עבודה?

מרדכי יוגב: צרכני עבודה חקלאית או צרכני עבודה אחרת.

מרדכי יוגב: אני חושב שיכול להיות פה איזה win-win שכרגע חמאס עוצר אותו ולא מאפשר אותו בשום דרך, אלא רק לפיגועים והוא לא דואג לפרנסה של אנשיו.

מרדכי יוגב: אבל יכול להיות שיהיה פה איזה סיבוב של הראש ויכול להיות שדרך פולי – יש לו צינורות, כמו קטאר ואחרים – שכן יהיה פה מצב של win-win.

מרדכי יוגב: אני לא יודע, אני יודע שאני אופטימי, אבל אני אומר שזה שווה.

30694: מה שהבנו, דווקא מהדרגים הישראלים, שאין עדיין הסכמה.

30694: גם שר הביטחון יודע לשמוע את אותו גורם ששמעתם והוא שומע את אנשי הצבא ואותנו, את הפוליטיקאים וכולם, מדברים כמו שאתם מדברים, והוא עדיין לא קיבל החלטה.

מרדכי יוגב: הוא לא יכול לקבל החלטה בלי שתי הזרועות שלו – פולי ו-890.

מרדכי יוגב: הוא לא יכול לקבל החלטה חסרת אחריות בלי שני אנשי המקצוע שלו.

מרדכי יוגב: ביו"ש יש את אותו היגיון, אבל יכול להיות שההיגיון הזה לא ישחק פה, כי אין לך עם מי לדבר, כי הם יותר משיגנערים.

מרדכי יוגב: ביו"ש ההיגיון היה שעוד 10,000 אישורים ועוד 10,000 אישורים – ועכשיו אנחנו כבר עם 80, 90 אלף אישורים.

חיים ילין: נגעת בדיוק בחיכוך שקיים בין הצבא לבין 890.

חיים ילין: לא יעזור כלום, יש שם חיכוך והם לא בראש אחד.

חיים ילין: אם הם היו בראש אחד, כבר מזמן היו מקבלים החלטה.

מרדכי יוגב: זה עניין של אחריות.

חיים ילין: קוראים לזה הערכת סיכונים.

מרדכי יוגב: אבל לצורך של התושבים פה ולצורך של הרעב שם, יכול להיות שיש פה איזה נקודה שכן יכולה להוליד משהו.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: עמיחי, ממשרד האוצר, עלו פה נקודות – היו כאלה ממשרדים שהופנו אליהם שאלות והם נתנו תשובות.

אבי דיכטר: בעידן הסמארטפונים הם עשו את זה מהר מאוד.

אבי דיכטר: לך יש איזה עדכונים תוך כדי?

אבי דיכטר: האם יש דברים שאתה, כנצגיג האוצר, יכול להתייחס לסוגיות שעלו כאן או לדברים שלא עלו כאן?

עמיחי דויד: הנקודה המרכזית שהתבקשתי להתייחס היא בנוגע למס מעסיקים כתוצאה מהחלטת ממשלה 2017.

עמיחי דויד: אני אברר ואעביר את התשובה בצורה מסודרת.

דובר: זה לא רק מס מעסיקים, יש עוד כמה סעיפים מתוך אותה החלטת ממשלה.

עמיחי דויד: אני אשב אתכם אחרי הדיון ואני אבין בדיוק מה הבעיות.

חיים ילין: שם ניתן תשלום אחד, שני-שלישים מ-50 מיליון.

אבי דיכטר: אתה יודע לומר משהו לגבי כביש 232?

עמיחי דויד: זה שייך למשרד התחבורה.

עמיחי דויד: מבחינת התקציב – עד כמה שאני יודע, יש תוכנית שמתוקצבת.

עמיחי דויד: איפה ומה, אני לא יודע.

חיים ילין: בספטמבר הם אמורים לגמור תכנון ולהתחיל את הביצוע באוקטובר.

חיים ילין: זה באיחור של שנתיים.

אבי דיכטר: קודם כל, באמת תודה רבה על הסקירות.

אבי דיכטר: אני חושב שגם חלק מהמחלוקות לפחות הונחו על השולחן בצורה הוגנת.

אבי דיכטר: זו לא סדנה לתיקון כל החוליים.

אבי דיכטר: יש פה פיל אחד שנמצא על השולחן, שלא עסקנו בו מטבע הדברים, וזה סוגיית האיומים מעזה שמדינת ישראל, מערכת הביטחון, משקיעה בו את ההשקעה הגדולה ביותר מבחינת קשב, תקציבים, שהיתה מול הרצועה בשנים האחרונות.

אבי דיכטר: אני לא מדבר במערכות שהיו, אלא בניסיון להיות ערוכים טוב יותר לאיום.

אבי דיכטר: בצדק, הדברים האלה מטרידים מאוד.

אבי דיכטר: אני חושב שההשקעה הלאומית בתחום הזה היא אדירה.

אבי דיכטר: אני חושב שהפעם האחרונה שמדינת ישראל השקיעה השקעה בסדר גודל כזה היתה מול איום המסתננים מאפריקה, שאז לקחו 2 מיליארד שקל - - -

חיים ילין: 1.2 מיליארד שקל הושקעו ב"שעון חול".

אבי דיכטר: בסופו של דבר הושקעו 2 מיליארד שקל בפרויקט הזה וצריך להודות שהוא הביא תוצאה יוצאת מהכלל.

אבי דיכטר: אנחנו רואים מה קורה היום מול מדינות אחרות, מול אירופה – בסוף זה כמו מים, הם לא ראו שנבנה סכר לאורך קו נגב-סיני, אז המים פנו ללוב ומלוב לאיטליה או לצרפת ומשם לכל אירופה, ואני לא מדבר על מה שקורה מסוריה לכיוון אירופה.

אבי דיכטר: מטבע הדברים ההשקעה הזאת מתועדפת גבוה מאוד, מעל ומעבר לכל ההשקעות האחרות, בדין ובצדק.

אבי דיכטר: לכן, כשאתה מסתכל על הסכומים האחרים של 5 מיליון או 2.5 מיליון או 3 מיליון, זה נראה כאילו זניח מבחינת היכולת להשקיע, אבל אני מניח שכולנו מבינים היטב – בלי לפרט את הדברים לפרטי פרטים – איזה איום אמיתי נשקף משם, מה המגבלות שמוטלות היום על החמאס בגין העובדה שהוא סגור הדוק יותר.

אבי דיכטר: מבחינת ישראל הוא תמיד היה סגור הדוק, אבל המצרים עברו תהליך גיור לא רע והם משקיעים הרבה מאוד, בגלל אינטרסים שלהם ולא שלנו.

אבי דיכטר: לכן אני חושב שזה חלק מהסיבות שיש שקט באזור הזה מאז "צוק איתן", מעבר למה שהיה ב"צוק איתן" עצמו, ואני שמח על הפריחה.

אבי דיכטר: אני חושב שהגידול בתושבים הוא – יכול להיות שיום אחד יגיעו אנתרופולוגים ויצטרכו לחקור בכלל מה קרה פה, זה גידול מעל ומעבר.

אבי דיכטר: מה שאמרת לגבי שדרות זה לא החלטה של רענן דינור מאז, אלא משהו שקרה.

אבי דיכטר: לא יודע, זה משהו בגנים הישראלים, אנחנו לא יודעים לפצח את זה עד הסוף למרות שאנחנו מנסים.

אבי דיכטר: ההשקעה הזאת היא בהחלט משמעותית מאוד.

אבי דיכטר: השוטף שהוועדה עוסקת בו או במאפיינים שלו, גם כמליאה, כמו שאנחנו יושבים כאן, וגם כוועדות משנה – כשאתה שואל את עצמך עם מה אתה רוצה להגיע למערכה אם חס וחלילה תיכפה עליך, אתה רוצה להגיע עם דברים הרבה יותר סגורים.

אבי דיכטר: לבסוף, ביום פקודה, הדברים האלה נמדדים בדברים היום-יומיים, שאם אין לך מקום להחזיק את הילדים, אתה צריך לפנות.

אבי דיכטר: אתה צריך לפנות את הילדים, אז הקשב שלך הוא לזירה אחרת, הוא לזירה שבה נמצאים הילדים ולא במקום שהילדים מוגנים ואתה יכול להיות הרבה יותר רגוע.

אבי דיכטר: ביקשתי לקבל תשובות לחלק מהדברים שעלו כאן, מפני שבסופו של דבר הוועדה לא יכולה לבצע, היא מחויבת לפקח.

אבי דיכטר: אמנם תקציב המדינה עבר לשנתיים – 2017 ו-2018 – אבל יש לנו תחנת בדיקה מאוד אפקטיבית ברבעון האחרון של 2017, לקראת שנת 2018.

אבי דיכטר: אנחנו בהחלט מתכוונים ברבעון הזה להיות מסוגלים להיות יותר אפקטיביים בדברים שהם מובנים מאליהם, ברורים לחלוטין.

אבי דיכטר: חלק מהתשובות שניתנו כאן לא מספקות, אני חושב שכולנו מבינים את זה.

אבי דיכטר: אנחנו נמתין לתשובות – אם זה ממשרד הבריאות ואם זה ממשרד האוצר בעיקר, ששם חלק מהדברים – או דברים לטווח יותר ארוך, כמו מרח"ל והמל"ל שנקבל מהם את ההתייחסות והתשובות לדברים האלה.

אבי דיכטר: הערה אחרונה בהקשר הזה – תוך כדי הדברים עלו כאן

אבי דיכטר: התייחסויות ומעין אנחה "אנחנו לא יכולים להיות סמוכים על תרומות".

אבי דיכטר: בכל הארץ, כולל במאפייני ביטחון, הנכונות של גופים בעולם, יהודים ולא יהודים, לתרום לנושאי ביטחון, זה משהו מדהים.

אבי דיכטר: אתה לא יודע לתקצב את זה, אתה לא יודע לבנות תוכנית תקציבית על זה, אבל זה דבר שאתה לא יכול להתעלם ממנו.

אבי דיכטר: המדינה לא בונה על זה, אבל הרשויות בונות על זה.

אבי דיכטר: אני זוכר, גם כשהייתי שר להגנת העורף ב"עמוד ענן", שביום או יומיים הגיע לפה סכום שאפשר לעשות המון דברים שהיו תקועים.

אבי דיכטר: המפתח הוא – ואני אומר את זה בעיקר למשרדי הממשלה ולראשי הרשויות – שכשעובדים נל"ן, ראש רשות מול תורם, זה טוב בשגרה.

אבי דיכטר: בחירום זה יוצר בעיה, מפני שהתורמים לא כל כך יודעים לאן להתכוונן ואז אתה מוכרח שמשרד ממשלתי יהיה השער שדרכו זה זורם, אחרת מי שיש לו קשר טוב יותר יכול ליהנות מהתרומות בצורה נדיבה יותר ולא תמיד לפי הצורך.

אבי דיכטר: אני אומר את זה כהערה, זה לא קשור בעבודת ועדת החוץ והביטחון ולא קשור לתחום הממלכתי.

אבי דיכטר: זה באמת תחום אישי, שבסוף ראשי הרשויות יש להם את הטכניקות שלהם ואת היכולות שלהם.

אבי דיכטר: איך אמרת, שוסטר – סליחה על המונח השיווקי - קשה למכור את האזור בזמן שקט.

תא"ל יהודה פוקס: שאז כל העיניים מופנות אליך.

אבי דיכטר: אתה לא צריך להתנצל.

אבי דיכטר: האמן לי, לא צריך להתנצל על זה.

אבי דיכטר: מי כמוך מכיר ויודע איך העסק הזה מתהפך בשנייה אחת.

אבי דיכטר: אני חושב שאנשים שמגיעים לכאן מבינים את הבעיה בצורה הכי מיידית שלה.

אבי דיכטר: אם אתה עולה לגבעת קובי א' – ראיתי שעכשיו אתם בונים גבעת קובי ב' – יש שם השקעה הנדסית רחבה מאוד - - -

דובר: אנחנו תמיד עם הגב לעזה.

דובר: אנחנו מסתכלים על הפיתוח ולא על האיום.

אבי דיכטר: ראיתי שהיום כבר לא צריך להסתכל על הפיתוח, הפיתוח מסתכל עליך.

אבי דיכטר: אני אומר את זה מפני שיש הרבה מאוד גאווה לבוא ולהסביר על האזור הזה, שלמרות שכשאתה מסתכל מערבה, לעבר עזה, ואתה מסתכל מזרחה, דרומה או צפונה, לעבר היישובים שלנו שבמועצות שלכם, אתה מיד רואה את ההבדל.

אבי דיכטר: אני לא מדבר על הסתכלות על תצ"א, שאז אתה בכלל רואה את ההבדלים בצורה הרבה יותר מובהקת.

אבי דיכטר: אני חושב שבסוגיה הזאת יש לנו לא מעט מה להסביר.

אבי דיכטר: יכול להיות שאפשר גם לשווק, אבל בסוף יש לא מעט מה להסביר.

אבי דיכטר: אני אומר לכם כאחד שמארח לא מעט משלחות מחו"ל.

אבי דיכטר: אני מגיע לפה עם הרבה מאוד משלחות כדי להסביר את הפרדוקס.

אבי דיכטר: זה באמת פרדוקס, כי אתה אומר שהעולם משקיע בעזה .

אבי דיכטר: אין מקום בעולם שמיעוט קיבל כל כך הרבה כספים ועשה איתו כל כך מעט לרווחת התושבים שלו.

אבי דיכטר: אין דבר כזה.

אבי דיכטר: הנקודה אחרונה, לגבי מה שהעלו חיים ואחרים על העסקת פועלים – אני מציע לעצמנו להיזהר מאוד מאוד.

אבי דיכטר: אנחנו לא אחראים על בעיות עזה.

אבי דיכטר: הם הרוויחו ביושר את המציאות שבה הם חיים.

אבי דיכטר: זה נכון שזה משליך עלינו, זה נכון שזה משפיע עלינו, זה נכון שזה מרגיז אותנו, רק אני אומר שאנחנו צריכים קצת להיזהר.

אבי דיכטר: לפעמים, בגלל שכישראלים או כיהודים אנחנו אוהבים לפתור את הבעיות של האחרים, כי נדמה לנו שזה באחריותנו.

אבי דיכטר: קודם כל, זה לא באחריותנו.

אבי דיכטר: אנחנו צריכים להיזהר מלקחת את זה על אחריותנו.

אבי דיכטר: מי זוכר שפעם יכולנו לנסוע מראש הנקרה עד תעלת סואץ ולא לראות מחסום אחד?

אבי דיכטר: אתם יודעים מתי החזירו את המחסום?

אבי דיכטר: יכולת לנסוע מראש הנקרה, כביש 4, על הכביש לבית חנון, חצית את כל הרצועה והגעת דרך סיני עד תעלת סואץ.

אבי דיכטר: לא היה מחסום.

אבי דיכטר: החזירו את המחסום ב-84'.

אבי דיכטר: מ-80' עד 84' לא היה מחסום.

אבי דיכטר: החזירו ב-84' בגלל קו 300.

אבי דיכטר: חטפו אוטובוס, ואז החזירו את המחסום.

אבי דיכטר: אתה מדבר על אזורי תעשייה – קרני הרי היה אזור תעשייה - - -

חיים ילין: גם ארז.

חיים ילין: היו שם 5,000 פועלים פלסטינים.

אבי דיכטר: היה אזור תעשייה בתוך עזה.

מרדכי יוגב: אבי, עוד מעט תגיע לזה שעד 1918 היתה רכבת מטורקיה עד סואץ.

אבי דיכטר: לא, אני מדבר על הפלסטינים, עם העזתים, לא עם אחרים.

אבי דיכטר: אני אומר את זה כי אנחנו צריכים להיזהר מלחזור על טעויות שעשינו בעבר.

אבי דיכטר: אזור תעשייה קרני היה אזור פורח, עד שפועלים רצחו את המעבידים.

אבי דיכטר: ארז היה אזור תעשייה מאוד מאוד מצליח, עד שקרו דברים והפסיקו להגיע לשם משקיעים והעסקים התחילו להיסגר.

אבי דיכטר: שלא לדבר באינתיפאדה השנייה שפלסטינים עבדו שם ולא ישראלים, אבל את הפיגועים הם עשו על השוטרים שבדקו, כולל אישה שהתפוצצה שם.

אבי דיכטר: אני אומר את זה מפני שאנחנו מהר מאוד - - -

מרדכי יוגב: הסדנה של צה"ל בעזה היה מושתתת על שאטי.

מרדכי יוגב: לא היה שם יהודי אחד.

חיים ילין: השאלה אם פותחים או לא זה לא עניין פוליטי, זה קודם כל עניין מקצועי של צה"ל והשב"כ.

אבי דיכטר: זה בשום פנים ואופן לא עניין פוליטי, אני רק אומר לעצמנו כי זה נזרק לפה כאילו זה רק עניין של החלטה וזה משתנה.

אבי דיכטר: זה לא רק עניין של החלטה, אני מזהיר את עצמנו מלחשוב במונחים של פשטות.

אבי דיכטר: היום בעזה, מתוך 1.9 מיליון תושבים, כל מי שהוא מתחת לגיל 40, לא יודע מה זה ישראל.

אבי דיכטר: לא התנתקנו מעזה ב-2005, התנתקנו מעזה כבר ב-94', כבר 23 שנה.

אבי דיכטר: כלומר, מי שהיה בגיל 16 ומעלה, לא יודע מה זה ישראל.

אבי דיכטר: תיקח עשר שנים אחרי זה, כשהיתה ההתנתקות, אז הוא גם לא יודע מה זה ישראלים, כי עד אז עבדו ביישובים.

אבי דיכטר: מאז הוא אפילו לא יודע מה זה ישראלים.

אבי דיכטר: זאת אומרת, אתה עוסק באוכלוסיה, אני מניח - גיל החציון בעזה הוא 17 – שמתחת לגיל 40 זה סדר גודל של 70% מהעזתים.

אבי דיכטר: כלומר, 70% מהעזתים לא יודעים מה זה ישראל.

אבי דיכטר: 50% מהעזתים לא יודעים איך נראה ישראלי בכלל, חוץ מאשר בטלוויזיה.

אבי דיכטר: לכן צריך להבין שאתה הולך לפגוש שם אנשים – מי שמכיר את הסיפורים על צה"ל, על הישראלים ועל צה"ל, אחרי 67'.

אבי דיכטר: הרי כשבאנו אחרי 67', היינו עם קרניים.

אבי דיכטר: מבחינתם אלה אנשים עם קרניים.

אבי דיכטר: אני תמיד מספר את הסיפור שכשבאו מילואימניקים לעשות מפקדים במחנות הפליטים בעזה, עשו להם הכשרה.

אבי דיכטר: הביאו את המילואימניקים דוברי כל השפות חוץ מאשר ערבית ועשו להם הכשרה קצרה.

אבי דיכטר: אמרו להם: אתם דופקים על הדלת, עונה האישה מהבית – האישה תמיד עונה, הגבר לא עונה שם – ושואלת: "מין על באב"?

אבי דיכטר: מי בדלת?

אבי דיכטר: ואומרים: ג'ש.

אבי דיכטר: צבא.

אבי דיכטר: "אש בדקו"?

אבי דיכטר: מה אתם רוצים?

אבי דיכטר: "ג'ינה נחסקו".

אבי דיכטר: באנו לפקוד אתכם.

אבי דיכטר: החבר'ה היו הולכים עם הטפסים ודופקים על הדלת, והם צועקים "מין על באב"?

אבי דיכטר: מה עונים החיילים?

אבי דיכטר: ג'ש.

אבי דיכטר: "אש בדקו?

אבי דיכטר: " אומרים: "ג'ינה נח'סקו".

אבי דיכטר: זה נשמע אותו הדבר, אבל זה לא אותו הדבר, כי נחסקו – בחי"ת – בלי צ'ופצ'יק, זה באנו לפקוד אתכם.

אבי דיכטר: נח'סקו, עם צ'ופצ'יק, זה באנו לסרס אתכם.

אבי דיכטר: תארו לעצמכם מה עושה כל הצ'ופצ'יק הזה.

אבי דיכטר: זה היה הדימוי שלנו ב-67'.

אבי דיכטר: היום אנחנו מתקרבים לדימוי שלנו של 67', כישראלים, עם כמה דברים יותר אגרסיביים.

אבי דיכטר: לכן אני אומר, קצת להיזהר.

אבי דיכטר: אנחנו לא נמצאים מול רצועת עזה שרובנו זוכרים מהסדיר או מהמילואים או מהשב"כ.

אבי דיכטר: זה משהו אחר.

אבי דיכטר: תזכרו, זו אוכלוסיה אחרת.

אבי דיכטר: קצת בזהירות עם הדברים האלה.

אבי דיכטר: באווירה אופטימית, תודה רבה, גם על הסקירות וגם על האירוח.

אבי דיכטר: תודה על כל היום, גם הבוקר שהיינו בכרם שלום.

אבי דיכטר: תודה רבה, הישיבה נעולה.