ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1064, 2018-06-05 11:15

משה גפני: שלום לכולם.

משה גפני: אני פותח את הישיבה.

משה גפני: תמר זנדברג לא נמצאת.

משה גפני: רחל עזריה, בבקשה.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: צהרים טובים - -

משה גפני: שנייה.

משה גפני: גבירותי ורבותי, אנחנו בעיכוב גדול מאוד.

משה גפני: כן, בבקשה רחל.

רחל עזריה: צהרים טובים.

רחל עזריה: אני מאוד שמחה על הדיון, צר לי על העיכוב.

רחל עזריה: אני גם אצטרך – מותר לי להצטער?

משה גפני: כן, אני גם מצטער.

משה גפני: אני חושב שזה התעכב הרבה מדי זמן אבל מה לעשות?

משה גפני: רצינו להגיע להסכמה, זה חוק חשוב.

רחל עזריה: אי אפשר לומר - - - לוקח לו זמן.

רחל עזריה: אני אאלץ בעוד כמה דקות לגשת לוועדה שלי לניהול דיון, ועדת הרפורמות.

רחל עזריה: הנושא שאנחנו רוצים לדון בו זה הנושא של התקצוב של התחבורה הציבורית.

רחל עזריה: בישראל הגישה היום הולכת ומשתנה.

רחל עזריה: יושבת פה אתי עמיתתי, חברת הכנסת יעל כהן-פארן, שתינו היינו ב"מגמה ירוקה" לפני הרבה שנים, יותר מ-15.

משה גפני: מה זה הרבה שנים?

רחל עזריה: 15, יותר.

רחל עזריה: כשאתה היית פה חבר כנסת צעיר.

משה גפני: הייתי לפניכן.

רחל עזריה: כן אבל אנחנו עשינו אתך - -

משה גפני: אני התדרדרתי לוועדת הכספים.

רחל עזריה: אז עבדנו שלושתנו בשיתוף פעולה ממש מוצלח.

יעל כהן-פארן: אני זוכרת שהזמנו אותך כיושב ראש ועדת הפנים לקדם את חוק החופים, ואכן קידמת אותו.

משה גפני: את יודעת איזה איומים קיבלתי?

יעל כהן-פארן: אני יודעת.

יעל כהן-פארן: אנחנו תמכנו בו.

משה גפני: חתמו על החוק הזה למעלה מ-60 חברי כנסת ולא קידמו אותו עד שנהייתי יושב ראש ועדת הפנים ושמתי את זה על סדר היום.

משה גפני: אגב, כל המשרדים תמכו בחוק, כל המשרדים.

משה גפני: כל אחד, מה שלא נוגע למשרד שלו.

רחל עזריה: אז תדע שאתה היית יושב ראש ועדת הפנים ואני אז התרוצצתי פה בכנסת לשכנע חברי כנסת בין היתר, וגם ארגנו את ההפגנות בחוץ.

יעל כהן-פארן: אני הייתי המנכ"לית של "מגמה ירוקה".

משה גפני: תחבורה ציבורית, תקציב עכשיו.

משה גפני: מה זה, "חיים שכאלה"?

רחל עזריה: אבל מה שגם אז עסקנו המון זה בשינוי סדרי עדיפויות של התקצוב של התחבורה.

רחל עזריה: אמרנו שצריך להפוך את המגמה - -

משה גפני: דרך אגב, שתדעו, - -

רחל עזריה: אתה עושה "חיים שכאלה".

משה גפני: לא, אני עברתי את הדורות בכנסת.

משה גפני: אני אומר לכם שבהתחלה, כשאני הייתי בנושא הזה, היה ביזיון להיות חבר כנסת ירוק.

משה גפני: ביזיון.

משה גפני: זה היה נראה דבר הזוי.

משה גפני: היום התהפך, היום אי אפשר לעשות משהו בלי שאת מתייחסת לעניין הזה.

משה גפני: זה שינוי דרמטי, אני ראיתי את זה בעיניים.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: אני שמחה לשמוע את זה.

משה גפני: עלי בכלל היה – חרדי ירוק?

משה גפני: הייתי הזוי לגמרי.

רחל עזריה: אני זוכרת שעשיתם תשדירי בחירות.

רחל עזריה: אתה הולך בים ואומר: אני אגן על החופים.

רחל עזריה: את זוכרת?

משה גפני: אני הייתי החבר כנסת השחור הכי ירוק בכנסת.

יעל כהן-פארן: אתה עדין.

רחל עזריה: אז בקיצור, ביקשנו את הדיון הזה כי אחד הדברים החשובים - יש כמה נושאים מאוד חשובים כדי שבאמת נוכל לקדם את התחבורה הציבורית בישראל.

רחל עזריה: והיום אני אגיד לך, אני קצת אמביוולנטית כי מצד אחד יש השקעה תקציבית - - - בתחבורה הציבורית אבל יש כמה "באגים" שגורמים לכך שזה לא ייעשה כמו שזה אמור להיעשות.

רחל עזריה: אני אתן לך דוגמה: אפשר לנסוע ברכבת בתנאי שיש לך רכב פרטי להגיע לחניה של הרכבת.

רחל עזריה: זאת אומרת, גם הנושא של הקישוריות והשילוביות, כשאחד האתגרים המאוד גדולים שכל הזמן מדברים עליהם שברכבת הכל בסדר אבל באוטובוסים יש בעיה.

רחל עזריה: ואחת הסיבות לבעיה בתחבורה הציבורית זה השכר של הנהגים, של נהגי התחבורה הציבורית.

רחל עזריה: עכשיו, זה משהו שהוא במכרז של המדינה ולכן, זה נושא שאני מעלה לפה, בדיון, כי אני חושבת שזה משהו שאנחנו באמת יכולים לטפל בו.

רחל עזריה: יש היום מחסור חמור של 3,500 נהגי תחבורה ציבורית, ואם אנחנו נדע לטפל בזה - אם בוועדה הזו אנחנו נוכל לקחת את הנושא הזה וללוות אותו, אני חושבת שנוכל להביא גאולה מסוימת.

רחל עזריה: יש נושא מאוד גדול שזה נושא המסופים למרות שבנושא המסופים, אני מרגישה שהרבה פעמים משרד התחבורה כאילו דוחפים אותם לדבר על המסופים כי זה בסוף מגיע לרשויות המקומיות אבל אני חושבת אבל אני חושבת שבוועדה הזאת, כדאי שנדבר על השכר של נהגי האוטובוס.

משה גפני: מה המסופים?

משה גפני: מה את רוצה?

רחל עזריה: אין מספיק מסופים של תחבורה ציבורית.

משה גפני: נכון.

רחל עזריה: ראשי הערים לא אוהבים מסופי תחבורה ציבורית.

משה גפני: או שאין להם אפשרויות.

משה גפני: יש כאלה שרוצים אבל אין להם אפשרות.

משה גפני: מסוף צריך מקום.

רחל עזריה: נכון, מקום.

רחל עזריה: לא כל כך מקצים את זה וגם כשזה קרוב לבניינים אז מתעצבנים, זה כאילו נחשב מפגע וצריך לטפל בזה.

משה גפני: את רוצה שבסיכום נכתוב את זה, את המסופים כי מסופים זה גם דבר שיש לו משמעות.

רחל עזריה: כן אבל אני אומרת שהנושא של הנהגים זה משהו שאנחנו באמת יכולים לקחת וללוות ולמצוא פתרון.

רחל עזריה: אני רק אומר לפני סיום שאנחנו הולכים להיות ב-2048 המדינה הכי צפופה ב-OECD, כשאחד האתגרים המרכזיים זה הנושא של התחבורה.

רחל עזריה: כל השאר, אנחנו יודעים ואני עוסקת בזה הרבה בוועדה שלי, איך אנחנו מכווצים את כולם לבניינים גבוהים ונותנים איכות חיים טובה.

רחל עזריה: האתגר הגדול שלנו זה תחבורה ציבורית.

רחל עזריה: אני ביקשתי אצלי בוועדה שיהיה תסקיר של תחבורה ציבורית כשעושים את התכנון אבל בעיני מה שפה אפשר לעסוק בו ובאמת להוביל זה הנושא של שכר הנהגים.

רחל עזריה: אני נאלצת לצאת.

רחל עזריה: תודה.

משה גפני: תודה רבה, אני מודה לך.

משה גפני: נשתדל לייצג אותך.

משה גפני: יעל כהן-פארן.

יעל כהן-פארן: אז קודם כל תודה רבה אדוני היושב ראש על קיום הדיון החשוב הזה ביום הסביבה, שאני באמת שמחה ומברכת גם את חברתי, חברת הכנסת רחל עזריה וחבריי שכנראה יגיעו.

יעל כהן-פארן: הנה, אני רואה את תמר זנדברג וחבר הכנסת דב חנין, ששותפים לשדולה הסביבתית, ויזמנו יחד את יום הסביבה בכנסת.

יעל כהן-פארן: מתקיימים יותר מ-10 דיונים לדעתי, ובגלל זה אני לא אוכל להישאר עד תום הדיון - -

משה גפני: בסדר, אני לא אעשה דיון ארוך.

יעל כהן-פארן: - - אבל באמת, הרבה מאוד דיונים שבאים ושמים את הנושא הסביבתי, שלצערנו לפעמים - למרות דבריך בהתחלה - לפעמים נדחק או הוא לא בכותרות, בוא נגיד ככה.

יעל כהן-פארן: אנחנו לא פותחים כל יום את העיתון ורואים נושא סביבתי בכותרת אבל הוא בהחלט פוגע בחיים - -

משה גפני: את לא הייתי פה קודם, תאמיני לי.

יעל כהן-פארן: - - יותר מכל דבר אחר.

יעל כהן-פארן: פוגע בכיס ובחיים ובבריאות.

יעל כהן-פארן: עכשיו, אנחנו מדברים כאן על תחבורה ציבורית ועל שינוי סדרי עדיפויות.

יעל כהן-פארן: ברור לי שכאן, מוועדת הכספים, צריכה לצאת בשורה היום.

יעל כהן-פארן: קודם כל, משרד התחבורה עשה כברת דרך, אין ספק.

יעל כהן-פארן: אנחנו לא במצב שהיינו בו לפני עשור ושני עשורים, שכל הכסף כמעט היה בכבישים ורק הרבה הרבה פחות משליש בתחבורה ציבורית.

יעל כהן-פארן: אנחנו צריכים שההיפוך יהיה עוד יותר דרמטי.

יעל כהן-פארן: אז היום זה 50-50 פחות או יותר - -

משה גפני: תכף נשמע אותם.

יעל כהן-פארן: - - תקנו אותי אם אני טועה, וזה צריך להיות דרמטי יותר כי אנחנו תקועים בפקקים.

יעל כהן-פארן: ואני אומרת את זה כאן, כשהשר נמצא וכשהשר לא נמצא.

יעל כהן-פארן: המהפך צריך להיות מחשבתי של המשרד, ותקציבי.

יעל כהן-פארן: עכשיו נכון, עומד השר ומפאר את כל הפרויקטים שהוא מקדם, ואכן מקדם, בתחבורה ציבורית רכבתית וברכבות קלות אבל אתה יודע, לפעמים התחום הכי לא מצליח, קשה לתקצב אותו כי הוא נחשב לא מצליח.

יעל כהן-פארן: ומה לעשות?

יעל כהן-פארן: אוטובוסים נחשב הכי אנדר-דוג בתחבורה הציבורית, כאילו אנשים לא רוצים לעלות על אוטובוסים, יש להם כל מיני סיבות.

יעל כהן-פארן: תחבורה ציבורית זה קודם כל אוטובוסים, ומסתכלים על הנוסעים – כולנו בעד הרכבת אבל אם מסתכלים על הנסועה בסך הכל, באוטובוסים נוסעים הרבה יותר אנשים ביום יום מאשר ברכבת בסופו של דבר, והאוטובוסים יכולים להיות באמת בהינף אצבע, על ידי שינוי של כמה דברים שהם לא תשתיות דרמטיות וענקיות, להפוך למשהו הרבה יותר נגיש ולהגיש תחבורה ציבורית טובה ואיכותית לכל אזרחי ישראל, בטח במטרופולינים שיש קושי עצום להתנייד בתוך המטרופולין ואליו, ופה צריך שינוי.

יעל כהן-פארן: דיברה כאן חברתי, חברת הכנסת עזריה, על השכר של הנהגים, ואני רוצה לשים על השולחן עוד דבר: היום לתחבורה הציבורית שהיא אוטובוסים יש תדמית שלילית רעה.

יעל כהן-פארן: למה?

יעל כהן-פארן: כי הם מזהמים, נכון?

יעל כהן-פארן: כולם יודעים שהם מזהמים ואנחנו מדברים פה גם על נגישות לתחבורה ציבורית מבחינת תעסוקה, עבודה, תרבות, והצד החברתי כמובן שהוא סופר-חשוב, ומניעת הפקקים מצד שני בנושא התחבורתי, וגם זיהום האוויר ומניעתו.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר, כדי לחבר גם את מניעת זיהום האוויר חייבים ללכת על תחבורה ציבורית נקייה.

יעל כהן-פארן: זה מהלך של מעבר לחשמול – אני יודעת שהיה כאן דיון לפני שבוע אבל החשמול צריך להתחיל מהאוטובוסים, וזה בידי המדינה להחליט.

יעל כהן-פארן: וזה בידי המדינה לשים גם את הסכומים הנדרשים או למצוא את הדרך לתמרץ את חברות האוטובוסים להעביר במהירות – באמת, אפשר לעשות פה מהלך של חמש שנים, שכל האוטובוסים המרכזיים במטרופולינים העירוניים במיוחד יהיו חשמליים.

יעל כהן-פארן: מדובר בהוצאה לא מבוטלת אבל היא שווה את זה.

יעל כהן-פארן: באמת במטרופולין ירושלים, חיפה, תל-אביב, זיהום האוויר המרכזי הוא מתחבורה כבדה, והתחבורה החשמלית היא כבר פה, היא כבר אפשרית.

יעל כהן-פארן: אז תודה רבה ותודה על הדיון ותודה על היום.

משה גפני: תודה רבה לך.

משה גפני: תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה אדוני היושב ראש.

תמר זנדברג: באמת תודה על היום הזה.

תמר זנדברג: זה יום הסביבה שבאמת הוא יום חג לתנועה הסביבתית בכנסת, והעובדה שוועדת הכספים, באמת אולי הוועדה החשובה בכנסת בוחרת לדון בנושא הזה, היא בעיניי דוגמה גם לחשיבות שהוועדה מייחסת וגם אני רוצה לומר שהדיון הזה הוא בנושא תחבורה.

תמר זנדברג: זה לא נושא שהיה נהוג לקשר אותו עם הסביבה.

תמר זנדברג: מה זה סביבה?

תמר זנדברג: זה זיהום, מים, דשא, עצים, מחבקי עצים היו נוהגים לקרוא לנו בתנועה הסביבתית מזמן אבל הנושא הסביבתי עומד היום בלב ליבם של הנושאים הכבדים והמרכזיים במדינת ישראל, ובראשם נושא התחבורה, שלדעתי בחודשים ובשנים האחרונות תופס יותר ויותר תשומת לב.

תמר זנדברג: זה לא סוד ושומעים על זה בכל מקום.

תמר זנדברג: זה מסוקר בתקשורת – ישראל תקועה בפקק.

תמר זנדברג: הפקקים והגודש והעומס בתחבורה ובכבישים הופך להיות האתגר המרכזי, אפילו במקומות שאנשים בוחרים לגור בהם.

תמר זנדברג: כל מכרזי מחיר למשתכן והסכמי הגג שחותמים עם הרשויות אחר כך נתקעים כי ראשי הרשויות באים ואומרים: אנשים לא יוכלו לצאת ולהיכנס מהשכונה הזאת, וערים שלמות תקועות בפקק אין-סופי.

תמר זנדברג: והולך ומתחוור וברור לכל שאי אפשר באמצעות עוד ועוד מכוניות ועוד כבישים, אי אפשר יהיה לפתור את המשבר הזה.

תמר זנדברג: הוא חייב לבוא בדרך אחרת וזה מעבר הרבה יותר מאסיבי לתחבורה ציבורית.

תמר זנדברג: עכשיו, על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על תחבורה ציבורית?

תמר זנדברג: פעם אחת, וזה הוזכר על ידי חברתי ואני חושבת שבמשרד התחבורה יש שיפור בכיוון הזה אבל עדין לא "נפל האסימון" הקונספטואלי של הטרייד-אוף בין תחבורה פרטית ותחבורה ציבורית.

תמר זנדברג: כלומר, ההבנה שאנחנו לא נוכל להמשיך ולסלול כבישים, מסופים, חניונים, ובמקביל לפתח את התחבורה הציבורית מכיוון שהדברים האלה הם תחליפיים.

תמר זנדברג: על מנת לשכנע אנשים לעבור לתחבורה ציבורית, א.

תמר זנדברג: היא צריכה להיות איכותית, יעילה, טובה, תדירה וזולה, ועוד דקה אני אגע בנושא המחירים אבל היא גם צריכה להיות את כל הדברים האלה, יותר מהרכב הפרטי.

תמר זנדברג: כל עוד אנחנו נוכל להיכנס לאוטו בחנייה מתחת לבית, לנסוע במזגן לאן שרוצים לא בזמן רב מדי ולהחנות שם בחינם ובזול, אז יהיה לנו קשה מאוד לשכנע את הציבור לעבור במעבר מאסיבי לתחבורה הציבורית.

תמר זנדברג: עכשיו, איך נראית התחבורה הציבורית במדינת ישראל: השר והרבה מהמשרד מתגאים מאוד בפרויקטים הגדולים: ברכבות הקלות, במסילות של הרכבת הכבדה ובצדק.

תמר זנדברג: זה אמצעי תחבורה מאוד חשוב שהולך וגדל ותופס נפח הרבה יותר משמעותי מבעבר.

תמר זנדברג: אבל בסופו של יום, רוב הציבור נוסע באוטובוסים.

תמר זנדברג: ואם האוטובוסים הם ישנים, איטיים, אין להם נתיבים, הם לא מועדפים בנתיבי תחבורה ציבורית אלא הם עומדים בפקק עם כולם, הם צפופים וקשה להתמצא בהם בגלל פערי מידע ושילוט אז התחבורה תיראה כפי שהיא.

תמר זנדברג: כשאנשים מבקרים בעולם, אנחנו יודעים שלעלות על אוטובוס במדינות העולם השלישי, אנחנו יודעים איך זה נראה ולעומת זאת, בעיר מתקדמת לעלות אפילו על אוטובוס קומותיים עם מידע טוב, עם תחנות, עם תדירות טובה וכולי, זה עולם אחר לגמרי.

תמר זנדברג: וכאן באמת איך אומרים?

תמר זנדברג: וסליחה על הביטוי: אלוהים נמצא בפרטים הקטנים.

תמר זנדברג: כשמתכננים את קווי האוטובוס החל משכר הנהגים שהוזכר כאן דרך המחסור בנהגים, וגם את זה צריך לקחת בחשבון כשמתכננים את המכרזים ואת הקווים.

תמר זנדברג: הרי הדבר הזה, אמנם כביכול היתה הפרטה אבל הדבר הזה מאוד מאוד נשלט מפני שמשרד התחבורה שולט במכרז, קובע בדיוק את המסלול, את התדירות ואיך בדיוק ילך הקו הזה.

תמר זנדברג: נכון, הוא גם עושה סבסוד צולב כדי שהחברה בסוף תרוויח אבל בסופו של דבר – והנתונים שהועברו כאן בטח תכף יציינו אותם ואני מצטטת: רק על מנת להעלות את הקווים העירוניים הרלוונטיים הפועלים כיום לתדירות הנדרשת לפי ההנחיות של משרד התחבורה, דרושה תוספת של 250,000 קילומטר יומי ומעל ל-1,500 אוטובוסים חדשים.

תמר זנדברג: וזה רק כדי לסגור את הפער, ויש כאן גם נושא של פיקוח ובקרה, איך אנחנו עושים את הדבר הזה על היציאות וכולי, שלא לדבר על התחנות, על ההצללה בהן, על המחיר של הקווים, על הדיוק והתדירות שבו הם יוצאים, וזה המון המון דברים שמהם מורכבת נסיעה מוצלחת של אדם, שבסופו של דבר הוא דבר פגיע.

תמר זנדברג: הוא לא אוהב ללכת ברגל - -

משה גפני: תמר, היית מאוד ברורה.

תמר זנדברג: - - הוא לא אוהב לחכות הרבה בתחנות.

תמר זנדברג: כל זה מרכיב את התחבורה הציבורית.

תמר זנדברג: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני רק אסכם את מה שנאמר פה על ידי חברי כנסת, חברות הכנסת בעצם - -

תמר זנדברג: היו כאן גם חברי כנסת.

משה גפני: לא, מי שדיבר.

משה גפני: על כל פנים, אנחנו חברי כנסת ירוקים ויש לנו שתי בעיות עם הנושא הזה:

משה גפני: האחד זה שאנחנו דיברנו כאן כאשר הביאו צווים על הגז וכל מה שנקבע לעניין הזה, אז אמרו שעדין אין תחנות של תדלוק בגז בכלל, ואז עלו הנושאים של התחבורה הציבורית.

משה גפני: התחבורה הציבורית זה המדינה.

משה גפני: המדינה יכולה לעשות שהתחבורה הציבורית תעבור לגז.

משה גפני: היא עוברת לגז, אין בעיה של זיהום, אין בעיה של כל מה שנלווה לעניין.

משה גפני: אז זה חלק אחד – זה בידי המדינה.

משה גפני: זה לא תחנות תדלוק שצריך להביא גורמים פרטיים, צריך להסביר להם שתוך כמה שנים יהיה פה.

משה גפני: אני לא מתלהב כל כך, כמו שתמר זנדברג התלהבה מהעניין הזה שיש פה שינוי במשרד התחבורה, לא התלהבתי כל כך.

משה גפני: אנחנו מדינה מפגרת מול מדינות באירופה - -

תמר זנדברג: אין ספק.

משה גפני: - - בכל הנושא של הסעת המונים בכלל, ובתחבורה הציבורית בפרט.

משה גפני: נכון, יש עכשיו טרנד להתקדמות וכולי וכולי אבל אנחנו עדין רחוקים מלמצוא את הפתרון.

משה גפני: יש אנשים באוכלוסיות שונות, לא אוכלוסייה אחת אלא אוכלוסיות שונות, שבשבילם התחבורה הציבורית זה המקום ששם הם יכולים לנוע ממקום למקום.

משה גפני: אין להם דרך אחרת, אין להם רכבים פרטיים.

משה גפני: כפי שנאמר פה קודם, הרכבת היא לא הפתרון כאשר צריך לדבר על הגעה או יציאה מהבית והגעה למקום העבודה או למקום לימודים או לא חשוב מה.

משה גפני: אז הבעיה הזאת קיימת.

משה גפני: עכשיו, זה שלנהגי התחבורה הציבורית יש שכר נמוך, המשמעות של העניין, שככה המדינה מתייחסת לתחבורה הציבורית.

משה גפני: מביאים לשם אנשים, נותנים להם שכר נמוך, העיקר שתהיה תחבורה ציבורית.

משה גפני: תמר, כמו שאמרת, האוטובוסים ישנים.

משה גפני: יכול להיות מצבים שבהם צריך לעשות מהפכה דרמטית, והמהפכה לא חייבת להיות ביום אחד.

משה גפני: היא גם לא חייבת להיות בשנה אחת, אין אפשרות לעשות את זה אבל שתהיה איזו תכנית, שתוקם איזו מנהלת שתהיה תכנית לכמה שנים.

משה גפני: ואת זה צריך לעשות בגלל שנבוא אחר כך ונגיד שאנחנו מפגרים לעומת מדינות אחרות.

משה גפני: אני מבקש, אם יכול מישהו ממשרד האוצר שנמצא פה – בבקשה.

משה גפני: נתנו לך סמכות לעשות מהפכה?

משה גפני: להביא 250 מיליארד שקל?

משה גפני: בבקשה.

אלי מורגנשטרן: אני רפרנט תחבורה באגף תקציבים.

אלי מורגנשטרן: הנושא של השקעה בתחבורה ציבורית מול השקעה בפתרונות של רכב פרטי באופן כללי בכבישים נמצא בראש סדרי העדיפויות של המשרדים כבר כמה שנים.

אלי מורגנשטרן: אפשר להסתכל רק על ביצוע מזומן בשנת 2017 והצפי של 2018, אפשר לראות שיש תנועה מאוד ברורה של הקטנה של התקציבים של כבישים והגדלה מאוד ברורה של התקציבים של התחבורה הציבורית.

אלי מורגנשטרן: אני מציע שמשרד התחבורה יציג קודם את ההרחבה של הנושא כי זה התחום שלהם ואחר כך אני אשלים.

משה גפני: טוב.

משה גפני: מי במשרד התחבורה?

מיטל הומינר: אני ממנהל התשתיות משרד התחבורה.

מיטל הומינר: חשוב לי להדגיש את גודל התקציב שאנחנו כרגע משקיעים בתחבורה הציבורית.

מיטל הומינר: אם אנחנו נסתכל על שנת 2015 והשנים הקדומות, השקענו 55% מתקציב המשרד, מתקציב התשתיות הלך לכבישים.

מיטל הומינר: אנחנו נסתכל על שנת 2018, על הצפי שאנחנו צופים לתקצב את סוף שנה וגם לפי ההרשאות שבפועל יש לנו – 55% מהתקציב הולך לתחבורה ציבורית.

מיטל הומינר: נכון, אנחנו עדין לא במקום שזה 55%, זה רוב, אנחנו לא במקום שאנחנו ב-80% או 90% מהתקציב שהולך לתחבורה ציבורית כי עדין יש השקעה שאנחנו צריכים להשקיע גם בתשתיות הכבישים.

מיטל הומינר: אם נסתכל על צפי הוצאת התקציב ל-2018 – אנחנו מדברים על תקציב של 13.2 מיליארד שקל, מתוך זה 7.3 מיליארד שקל לתחבורה ציבורית.

משה גפני: מה בתחבורה הציבורית?

מיטל הומינר: אנחנו יכולים לדבר על כמה פרויקטים מהותיים: אני יכולה לדבר על הארכה ל"קו האדום" בתל-אביב, פרויקט שהאומדן שלו הוא כ-16 מיליארד שקל - -

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: מה זה?

מיטל הומינר: ה"קו האדום" בתל-אביב, הרכבת הקלה שנת"ע מבצעת.

מיטל הומינר: פרויקט בסדר גודל של 16 מיליארד שקל.

מיטל הומינר: אנחנו יכולים לדבר על ה"קו הירוק" בירושלים שמתחיל עכשיו ביצוע, של 8.5 מיליארד שקל.

מיטל הומינר: אנחנו יכולים לדבר על הארכות ושלוחות של ה"קו האדום" שמתבצעות היום של עוד 2.5 מיליארד.

מיטל הומינר: זה מגה-פרויקטים שהמשרד מקדם.

מיטל הומינר: עכשיו, כמו שחברת הכנסת - -

משה גפני: את הקשבת למה שדובר פה קודם?

מיטל הומינר: כן.

משה גפני: זאת אומרת, אין לכם פרויקט שמטפל - -

מיטל הומינר: אני עכשיו עוברת לזה.

מיטל הומינר: חברת הכנסת תמר זנדברג דיברה - -

משה גפני: בסדר, האמת שלא צריך להקשיב לי כי בלאו הכי זה יישאר אותו דבר.

משה גפני: הבנתי והכל בסדר.

משה גפני: אני שואל האם הקשבתם למה שדיברו חברות הכנסת קודם, ותכף אתן לך דב.

משה גפני: האם יש לכם פרויקט שמטפל בשכר הנהגים באוטובוסים?

משה גפני: לא בדברים שעליהם כל הזמן אפשר לעשות מסיבות עיתונאים.

משה גפני: למשל, יש לכם כסף לזה?

אריה זדה: אני מנהל אגף סובסידיות ותקציבים ברשות לתחבורה ציבורית.

אריה זדה: הנושא של הנהגים הוא נושא שעולה בכל דיון על התחבורה הציבורית והוא ידוע והוא מוכר.

אריה זדה: יש איזו בעיה בנושא הזה - -

משה גפני: אתם לא משרד אקדמי, אתם משרד מעשי.

משה גפני: זה עולה וידוע, זה בסדר אבל זה מתאים לאקדמיה.

אריה זדה: גם כשאנחנו מוצאים - -

משה גפני: אתם מבינים את זה שאם יש בעיה.

משה גפני: .. בסדר.

משה גפני: אם יש נהגים שהמצב שלהם הוא כזה מבחינה כלכלית, אנשים טובים לא יבואו והמציאות תהיה שאני רגיל, בניסיון שלי, עם כל מה שהממשלה, אני יודע שכשהיא שמה דגש על נושא מסוים, היא מטפלת בכל הפרטים הקטנים.

משה גפני: היא מטפלת בזה.

משה גפני: אני לא רואה בשנים האחרונות שטיפלו בזה.

אריה זדה: אז בשנים האחרונות שכר הנהגים עלה בעשרות אחוזים בתור התחלה.

אריה זדה: היום הוא עומד על 39 שקלים.

אריה זדה: אנחנו נמצאים עכשיו במגעים עם מפעילי התחבורה הציבורית להעלות את השכר.

אריה זדה: אני לא בא עם בשורה אבל בעיקרון יש מגעים.

אריה זדה: אצל מפעיל עיקרי וגדול – אני יודע שכבר חתמו על הסכם קיבוצי בנושא של השכר.

קריאה: "אגד".

אריה זדה: - - ואנחנו מודעים לזה ואנחנו מנסים לזקוף את הנושא של הנהגים בכללם, לאו דווקא השכר.

אריה זדה: אנחנו לא רואים את זה רק בשכר - -

משה גפני: נכון.

אריה זדה: - - אז הנושא של השכר מטופל.

אריה זדה: אני אומר שוב: אנחנו יושבים במגעים ואני מקווה שנגיע לאיזה שהוא פתרון.

אריה זדה: מעבר לזאת, רווחת הנהג, אנחנו רואים גם את רווחת הנהג בסדר עדיפות מאוד גבוה.

אריה זדה: ובכלל זה, כשנהג נמצא בתוך אוטובוס היום, הוא הופך להיות לאיזה בן אדם שצריך לעבוד במולטיטסקינג.

אריה זדה: הוא גם צריך להתעסק עם הנוסעים וגם הוא אמור להתעסק עם - -

משה גפני: למה ההרגשה שלנו, חברי הכנסת, שאתם מאוד משקיעים בעניין של הכבישים.

משה גפני: אני לא מביע עמדה, אני אומר למה זה.

משה גפני: בכבישים, במסילות ברזל, בכל הדברים האלה, ברכבת הקלה.

משה גפני: למה יש לנו רושם שאתם לא עוסקים בנושא של התחבורה הציבורית.

משה גפני: עוסקים כמובן, זה לא יכול לפעול בלי שתעסקו בזה אבל לא זה ההדגשים של שר התחבורה, של המנכ"לית.

משה גפני: למה זה הרושם?

משה גפני: זה רושם מוטעה?

אריה זדה: כעיקרון, אנחנו בתחבורה הציבורית רואים גידול ניכר מאוד הן בתקציבים - -

משה גפני: כן, את זה גברת הומינר אמרה אבל.

משה גפני: ..

אריה זדה: - - אנחנו יכולים לראות את זה בגידול שאנחנו מקבלים, בסובסידיות מדי שנה בשנה.

אריה זדה: אם אני אתייחס רק לתוספות שירות אז מ-2015 ועד היום היה לנו גידול של 30% בתקציב התחבורה הציבורית, באוטובוסים.

אריה זדה: מלבד זה היה 45% בגידול בסובסידיות.

אריה זדה: כלומר, זה אומר דרשני.

אריה זדה: ברכבת 13% גידול, ברק"ל גם היתה תוספת דומה.

אריה זדה: אנחנו מקבלים מדי שנה, אפשר להגדיר את זה בין 100,000,000 ל-200,000,000 שקל לתוספות שירות בלבד.

משה גפני: מה אני יכול להגיד כתוצאה מהדיון כאן ביום הסביבה בכנסת שתעשו בנושא של התחבורה הציבורית?

משה גפני: יהיה איזה שינוי או משהו?

משה גפני: תגידו.

משה גפני: אני יכול ללכת אתכם גם בכוח.

משה גפני: סתם, סתם.

משה גפני: מה יהיה שינוי כתוצאה מהדיון הזה?

אריה זדה: יהיו שינויים רבים ויפים.

משה גפני: התחבורה הציבורית.

אריה זדה: דיברנו קודם כל על שכר הנהג וגם הסביבה שעוטפת אותו ועוד הרבה דברים נוספים.

אריה זדה: מעבר לזאת, הנושא של טעינה ללא נהג, הוא נושא משמעותי.

אריה זדה: זאת אומרת, אנחנו התחלנו בירושלים איזה שהוא פיילוט ואנחנו ממשיכים בכל רחבי הארץ.

אריה זדה: כבר אין טעינה אצל הנהג.

אריה זדה: כלומר, הנוסע אמור להטעין את זה וזה מאוד משמעותי.

משה גפני: טוב, ולהפעיל את האוטובוסים בגז?

מיטל הומינר: אני אתן התייחסות קצרה על זה: אנחנו עוברים עכשיו על פיילוט בירושלים

משה גפני: על גז.

מיטל הומינר: על חשמל.

משה גפני: וגז לא?

מיטל הומינר: גז לא.

מיטל הומינר: כרגע אנחנו עובדים - -

קריאה: לא צריך גז.

קריאה: חשמל.

קריאה: אוטובוסים חשמליים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אנחנו לקחנו מהציבור כמה מיליארדים כדי שיפעילו תחנות גז.

משה גפני: לא משנה, חשמל זה בסדר, אני גם בעד חשמל אבל היה פה דיון קשה יותר, ששם היינו צריכים לאשר את הצו של המיסוי והיה דיון קשה.

אריה זדה: יש היום במכרזים של התחבורה הציבורית, הם מחויבים בכל אזור עירוני להקצות לפחות 50% אוטובוסים חשמליים.

משה גפני: כמה יש היום?

אריה זדה: זה בהתהוות וזה הולך וקורה.

משה גפני: אנחנו את התשובות האלה שומעים בהרבה דיונים אדוני.

משה גפני: בסדר, לפחות מחשבה טובה, הקדוש ברוך הוא מצרפה למעשה.

משה גפני: דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך אדוני היושב ראש.

דב חנין: תודה גם על רשות הדיבור.

דב חנין: גם על ההחלטה שלך לקיים את הדיון הזה ביום הסביבה וגם על המחויבות שלך, ארוכת השנים, לעניין הסביבתי.

דב חנין: באמת הערכה גדולה על הפעילות והעשייה שלך בתחום הזה.

דב חנין: ההחלטה למקד את הדיון, כשאנחנו מדברים על תחבורה ציבורית דווקא בסוגיית הנהגים, היא החלטה מאוד נכונה מכיוון שאם אני יכול לבודד נתון אחד, שאם נעשה בו שינוי גדול ומשמעותי, אנחנו נשדרג מאוד את התחבורה הציבורית, זה הסיפור של הנהגים.

דב חנין: יש לנו מחסור דרמטי בנהגים.

דב חנין: אני יושב עם מפעילי תחבורה ציבורית, אני מדבר על הרחבת שירות.

דב חנין: אומרים לי: בסדר, יש כבר אוטובוסים, יש הכל.

דב חנין: נהגים, תביא לנו נהגים.

דב חנין: עכשיו, אני שומע את הדברים שאתם אומרים, נציגי משרד התחבורה, ואני יודע שאתם ערים לבעיה וגם מנסים לטפל ולקדם והיה הסכם ב"אגד" - -

משה גפני: והם אנשים טובים דרך אגב.

דב חנין: - - והם אנשים טובים אבל אנחנו צריכים פה מהפכה בגישה.

דב חנין: אני לא יודע מי מייצג בדיון הזה את משרד האוצר - -

משה גפני: מורגנשטרן, הוא עוד לא דיבר.

דב חנין: אני מקדים אותו, זה מצוין.

דב חנין: משרד האוצר, זה אנשים שמחזיקים באיזו שהיא דת שאני לא מאמין בה.

דב חנין: לא בטוח שגם אתה מחזיק בדעה כזאת - -

משה גפני: גם אני לא מאמין בדת הזאת.

דב חנין: בדיוק.

דב חנין: הדת הזאת היא דת שאומרת שהשוק עובד.

דב חנין: השוק עובד, ואם יש לנו - -

משה גפני: מורגנשטרן נעלב.

דב חנין: בדיוק.

דב חנין: ואם יש לנו איזו בעיה בשוק אז אנחנו משחקים קצת עם ההיצע, משחקים קצת עם הביקוש כדי שהדברים יאוזנו.

דב חנין: בואו נראה מה קורה בתחום הנהגים: אנשים בישראל, כולל אנשים שמחזיקים ברישיונות נהיגה לאוטובוס, לא רוצים לנהוג באוטובוס.

דב חנין: למה?

דב חנין: מה זה אומר?

דב חנין: זה אומר שכנראה לא כדאי להם.

דב חנין: הרי זו התיאוריה שלכם, לא התיאוריה שלי.

דב חנין: אם זה לא כדאי להם, אז מה עושים לפי התיאוריה שלכם?

דב חנין: מעלים את השכר, נכון?

דב חנין: יוצרים כדאיות יותר גדולה.

דב חנין: יוצרים כדאיות גדולה כדי לספק את הצורך שלהם.

דב חנין: משום מה לא עושים את זה.

דב חנין: הדת הזאת של כללי השוק ומנגנוני השוק נעצרת כשמדובר ברעיון הפשוט הזה של להעלות בצורה דרמטית את השכר ואת התנאים של העובדים.

דב חנין: זה אומר, אדוני היושב ראש, ואני אומר לך את זה בצער: אני מאוד מאוד מכבד אנשים דתיים, מאוד מכבד אנשים דתיים ומאוד מעריך אותם - -

משה גפני: רק שיאמינו בדת נכונה.

דב חנין: - - לא, גם אם הדת לא נכונה אבל הדבר היחיד שמעצבן אותי - -

תמר זנדברג: - - -

דב חנין: בדיוק.

דב חנין: הדבר שהכי מעצבן אותי זה דתיים מזויפים.

דב חנין: אם אתה רוצה להיות דתי, תהיה דתי.

דב חנין: אתה מאמין במנגנוני שוק, אין לך מספיק נהגים, תשפר את התנאים שלהם כדי שכל בן אדם בישראל יגיד: אני לא רוצה להיות חבר כנסת, אני רוצה להיות נהג.

דב חנין: זה היה פעם לדעתי.

דב חנין: אני זוכר שפעם לעבוד ב"אגד", זה היה הדבר הכי מכובד.

דב חנין: איפה היינו?

תמר זנדברג: כי זה היה בעל מניה.

משה גפני: להיות נהג ב"אגד" היה דבר מכובד.

דב חנין: ולכן, אני מסיים פה בכמה נקודות מאוד מעשיות: יש פה שורה של דברים שאתם צריכים לטפל בהם, ולטפל בהם בדרך אחרת.

דב חנין: הנושא של שכר הנהגים צריך שינוי גדול.

דב חנין: אני אומר לכם את זה עכשיו פה, אחרי ההסכם ב"אגד", 43 שקלים לא מספיק.

דב חנין: לא מספיק.

דב חנין: אני רוצה שאנשים טובים ילכו לעבוד בנהיגה.

דב חנין: זה עולה כסף, זה יחזיר הרבה יותר כסף.

דב חנין: תשתיות – המילה "רווחה" שנאמרה פה על הנהג היא מילה נהדרת אבל היא נורא רחוקה מהמצב במציאות.

דב חנין: לא רק שאין רווחה, אין שירותים.

דב חנין: אין מקום לעשות פיפי.

דב חנין: מה אתה רוצה מהבן אדם הזה?

דב חנין: איפה הוא יתפנה?

דב חנין: זה דברים שלא יאומנו.

דב חנין: ככה אנחנו מצפים מאנשים במאה ה-21 לעבוד?

דב חנין: זה לא יקרה.

דב חנין: כל הסוגיה של מסופים, מסופי קצה - -

משה גפני: כן, זה עלה קודם.

דב חנין: - - הפרטתם את התחבורה הציבורית לחברות שונות אז כל פעם מתחלף הזכיין באזור X ובאזור Y. הנהג עובר מחברה לחברה וצריך להתחיל את הוותק שלו מאפס.

דב חנין: למה?

דב חנין: זה יתכן דבר כזה?

דב חנין: זה הגיוני דבר כזה?

דב חנין: בקיצור, אתם לא רואים את הנהגים.

דב חנין: אתם פשוט לא רואים את הנהגים.

דב חנין: וכל עוד אתם לא רואים את הנהגים, אתם גם לא רואים את התחבורה הציבורית ולא תהיה תחבורה ציבורית.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש עכשיו מנציגי הארגונים באמת בקצרה.

משה גפני: אני באיחור גדול.

משה גפני: גיל יעקב, מנכ"ל 15 דקות, צרכני תחבורה ציבורית.

יעקב גיל: תודה אדוני היושב ראש.

יעקב גיל: באמת בקצרה: קודם כל, תודה רבה על הדיון החשוב.

יעקב גיל: אני רוצה להביא את הזווית של הציבור והנוסעים בהיבט של ההשקעה בתחבורה הציבורית.

יעקב גיל: אנחנו מפעילים פרויקט פניות ציבור שמסייע לאנשים להוסיף שירות, לדרוש דרישות ממשרד התחבורה ואנחנו מקבלים הרבה מאוד תשובות בזמן האחרון ממשרד התחבורה: כן, אנחנו מעוניינים בפתיחת קו לא חשוב איזה אבל אין כרגע תקצוב.

יעקב גיל: ואז אנחנו הולכים אחורה לבקשה התקציבית של משרד התחבורה, לתקציב 2017-2018, הם עשו בדיקה מאוד מרשימה כמה שירות חסר, כמה נדרש כדי להשלים את הפער והגיעו לסכום של לפחות מיליארד שקלים ואחר כך, ראש הרשות לתחבורה ציבורית גם טען שזה שני מיליארד שקלים אבל בפועל, בסוף מה שתוקצב מתוך הבקשות התקציביות של משרד התחבורה, תוקצב 250,000,000 תוספת שירות.

יעקב גיל: זאת אומרת, עכשיו מחלקים את ה-250,000,000 האלה בכל הארץ, ומה שקורה זה עוד טפטופים – פה קו, שם קו.

יעקב גיל: אין פה איזו שהיא בשורה, וצריך פעם אחת ולתמיד לדבר על הפער הזה ולעשות את השדרוג, להוסיף את הסכום באיזו שהיא תכנית של שנתיים, שלוש להדביק את הפער.

יעקב גיל: לא יתכן שמשרד התחבורה מעוניין בקווים אבל אין להם תקציב, ומשרד האוצר יושב בדיונים ואומר שאין בעיה של תקציב.

יעקב גיל: זה פשוט לא סביר.

משה גפני: תודה רבה.

יעקב גיל: רק אני רוצה לחזק את הנושא של הנהגים – תשובה נוספת שהציבור מקבל זה באמת אנחנו מעוניינים לפתוח את הקו החדש אבל כרגע אין נהגים.

יעקב גיל: אז לכן, צריך פה לעשות מהלך - - -

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מברך אתכם על העבודה שלכם.

משה גפני: יובל קמינצ'יק בבקשה.

יובל קמינצ'יק: בשם ארגון חברות האנרגיה הירוקה, אני רוצה להגיד שעמדתנו כבר מתחברת באמת למה שיעל כהן-פארן הציגה, חברת הכנסת.

יובל קמינצ'יק: צריך לזכור שסקטור התחבורה זה אחד הסקטורים מזהמים ביותר, ובהקשר הזה הפתרון למעבר לתחבורה ציבורית מעבר למעבר לאוטובוסים - צריך גם להגיד שצריך לדבר על הנושא של החשמול של התחבורה הציבורית.

משה גפני: גז טבעי אתם לא...

יובל קמינצ'יק: אני אתייחס בקצרה: מה שאנחנו מכירים מהמפעילים, שהם פשוט רוצים לחשמל, הם לא רוצים לעבור לגז טבעי.

משה גפני: למה?

יובל קמינצ'יק: מהסיבה הפשוטה שהקמת תשתית חשמל הרבה יותר פשוטה מגז טבעי מבחינת סטטוטוריקה וכל מה שנלווה לזה.

יובל קמינצ'יק: צריך לזכור שחשמל יש בכל מדינת ישראל וגז טבעי עדין לא מגיע לנקודות הקצה ולחניוני האוטובוסים.

משה גפני: למה נראה לי שאתם קטנים.

משה גפני: ..

משה גפני: אנחנו נלחמנו על זה שיהיה גז טבעי, נלחמנו על זה שיפעילו.

משה גפני: הרי לא ילכו לצו אם לא יהיו תחנות תדלוק של גז טבעי.

משה גפני: זאת אומרת, הם רוצים חשמל לא בגלל שהוא יותר – מה את רוצה להגיד?

חגית נובו: אני מהמשרד להגנת הסביבה.

חגית נובו: חשוב לי להגיד שאין קשר בין הדברים.

חגית נובו: אפשר עדין להקים תשתיות לתדלוק באמצעות גז וזה יופנה לסקטורים אחרים כמו משאיות, ואנחנו תומכים כרגע - -

משה גפני: ולמה לא תחבורה ציבורית?

חגית נובו: כי במרכזי הערים יש לנו בעיה קשה של זיהום אוויר.

חגית נובו: 80% מזיהום האוויר מתחבורה נגרם מרכבי דיזל.

חגית נובו: כן, אוטובוסים, כמה שאנחנו - -

משה גפני: וגז טבעי מה?

חגית נובו: גז טבעי – כל הפליטות מגז טבעי דומות לפליטות מדיזל.

חגית נובו: בסופו של דבר הם צריכים לעמוד באותו תקן "יורו 6".

חגית נובו: כשאתה מביא אוטובוס חשמלי, זה אפס פליטות בשטח.

משה גפני: ואם אני מביא עם גז טבעי?

חגית נובו: הוא פחות מזהם מאוטובוס ישן אבל חשוב להגיד - -

תמר זנדברג: מה עם חשמל שמיוצר באמצעות גז טבעי?

יובל קמינצ'יק: זה הפתרון לאוטובוסים.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: תודה.

משה גפני: תמשיך בבקשה.

יובל קמינצ'יק: אני חייב רק להוסיף לאותה נקודה שצריך לזכור שהאוטובוסים, כשמדברים על סקטור התחבורה של אוטובוסים עירוניים, יש להם נתיב שמאוד קל לתכנן אותו והם נמצאים בחניית לילה לפחות שמונה שעות כל יום ולכן, הפתרון של טעינה חשמלית זה הפתרון המושלם לסקטור הזה.

יובל קמינצ'יק: וצריך לזכור שגז טבעי בסוף זה דלק פוסילי, ומדובר בבערה פנימית - -

תמר זנדברג: אגב, התחבורה הציבורית מושבתת לשמונה שעות כל יום?

תמר זנדברג: עד 24 בלילה ומחמש כבר מתחילים לנסוע.

יובל קמינצ'יק: אבל יש כמה שעות שבהן הם נמצאים בחניונים ויכולים להיטען בחשמל.

משה גפני: כשנגיע לגשר נעבור אותו.

יובל קמינצ'יק: עוד הערה פרקטית לנושא הזה: בדיון שהזכרת אותו פה, שהיה במרץ בנושא של הצווים, אחד הדברים שמופיע בסיכום הדיון זה שיהיה הטבת פחת מועט לאוטובוסים חשמליים, 33% לשלוש שנים.

יובל קמינצ'יק: למיטב ידיעתנו הנושא הזה לא מקודם, תקוע לחלוטין - -

משה גפני: בסדר, יש כמה דברים במדינה שעדין לא מסודרים.

משה גפני: דרך אגב, אני רוצה להגיד לכם שאני רואה את החשמול של הרכבת, מאוד עצוב.

משה גפני: זה נראה נורא ואיום.

משה גפני: אתם ראיתם איך זה נראה?

משה גפני: יש פתרונות, אנחנו בעידן אחר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: דוקטור יונתן אייכנבאום מ"גרין פיס".

יונתן אייכנבאום: כן, שלום וברכה.

יונתן אייכנבאום: קודם כל, לגבי פליטות.

יונתן אייכנבאום: זה נכון, גז יותר נקי כמובן מנפט, אין שום ספק.

יונתן אייכנבאום: בוא נדבר שנייה על גזי חממה: מבחינת פליטות גזי חממה מאוטובוס על גז או אוטובוס על נפט, זה כמעט אותו דבר.

יונתן אייכנבאום: חשמלי פי 2 פחות לפי תמהיל החשמלי, מחשמל שמיוצר מגז לצורך העניין.

יונתן אייכנבאום: הנקודה שלי היא כזאת:

יונתן אייכנבאום: הגענו לאיזו תובנה – מה שהיינו רוצים לראות זה מצב שבו משרד התחבורה שם את הפחתת הזיהום התחבורתי כאחד היעדים שלו.

יונתן אייכנבאום: אחד היעדים האסטרטגיים.

יונתן אייכנבאום: מתים מדי שנה יותר מ-1100 אנשים, מקרים של תמותה מוקדמת כתוצאה מזיהום אוויר תחבורתי, 1100 מקרים בשנה.

יונתן אייכנבאום: זה משהו מטורף.

יונתן אייכנבאום: כל מה שמשרד התחבורה משקיע ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים, נכון שישקיע כך אבל בסופו של דבר, יש לצד הזה גם את הנושא הזה.

יונתן אייכנבאום: חריגות זיהום מטורפות בכל מקום.

יונתן אייכנבאום: אתה מסתכל על נתונים של בר-אילן בירושלים, אתה נחרד.

יונתן אייכנבאום: זה עשרות אחוזים של חריגות מהזיהום ואנשים נושמים יום יום אוויר מזוהם.

יונתן אייכנבאום: אוטובוס שהוא לא תקן "יורו 6", שהוא תקן יחסית נקי, מזהם כמו 20,30 ואפילו אם זה דגמים ישנים יותר 40 רכבים.

יונתן אייכנבאום: כלומר, הדבר הזה, כמובן שאנחנו מבקשים ממשרד התחבורה לאמץ את העיקרון הזה כעיקרון אסטרטגי, בדיוק כמו שעשה משרד האנרגיה.

יונתן אייכנבאום: ומלבד חשמול אוטובוסים, שלושה נושאים שלעניות דעתי צריך לקדם: נתיבים ותחבורה ציבורית, להגדיל את התקציבים.

יונתן אייכנבאום: להגדיל תקציבים לנתיבים לאופניים כי אנשים מפחדים לנסוע באופניים כי זה ממש מסוכן ללא נתיבים ייעודיים.

יונתן אייכנבאום: והנושא הרביעי – נושא של נסיעה משתפת.

יונתן אייכנבאום: כלומר, נסועה משתפת כמו שנקרא - - -

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מירב דוד מ"לובי 99".

משה גפני: בבקשה בקצרה קצרה.

מירב דוד: ממש בקצרה: אדוני היושב ראש, אמרת למשרד התחבורה שהם לא משרד אקדמי וגם הדיון הזה הוא איננו דיון אקדמי.

מירב דוד: אנחנו פנינו לחברי הכנסת וגם אליך בעניין שכר הנהגים בגלל שזה חסם שהוא בעיקרו - -

משה גפני: בעיקר על שכר הנהגים אנחנו מדברים היום.

מירב דוד: נכון, והוא בעיקרו תקציבי ולכן מאוד מתאים לדיון בוועדה הזאת.

מירב דוד: אז מאחר וזה לא דיון אקדמי, אנחנו מבקשים מאדוני היושב ראש לפנות למשרד התחבורה ולשר התחבורה בעקבות הדיון הזה, ולנסות לבקש ממנו להקים שולחן עגול עם נציגי הארגונים ונציגי העובדים - -

משה גפני: אני אעשה את זה, אני אדבר אתו.

מירב דוד: הוא ידע לעשות את זה ל- - - ואנחנו חושבים.

מירב דוד: ..

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני אדבר אתו.

משה גפני: מיה, מנכ"לית עמותת "צלול".

מאיה יעקבס: תודה רבה.

מאיה יעקבס: אני פה בשני כובעים: קודם כל, כמנכ"לית "צלול", זה ארגון ששומר על הים אבל אולי רבים לא יודעים שזיהום תחבורה הוא זיהום אוויר חמור מאוד, שני אחרי התעשייה, וזיהום האוויר פוגע גם בים ומייצר התחמצנות של המים, דבר שפוגע בייצור החמצן על ידי הים.

מאיה יעקבס: אבל אני כאן גם בכובע שני, כחברת הנהלה במטה המאבק לבינוי שפוי בארץ.

מאיה יעקבס: חשוב מאוד לעשות תכנון אורבני שלוקח בחשבון את הנושא של התחבורה הציבורית.

מאיה יעקבס: שכונות שלמות נבנות כיום כשאין שום גישה ושום עדיפות לתחבורה ציבורית שמגיעה לתוכן, ואפרופו בחוסר בנהגים יש צורך כבר היום, עוד לפני הבינוי של השכונות הגרועות מאוד שצריך למנוע את בנייתן, ביצירת שאטלים ממרכזי הערים לתחנות הרכבת שנמצאות בשוליים, ואין גישה ישירה ואנשים עומדים בפקקים כדי להגיע לרכבת כדי לנסוע למרכזים האורבניים, מה שמוביל לדבר הבא: יש צורך בשלוש רשתות מטרופוליניות מרכזיות: אחת לגוש דן, אחת לחיפה ואחת לבאר-שבע.

מאיה יעקבס: שלושת הערים האלה מהוות מרכזים חשובים מאוד, ובלי יכולת של גישה ותחבורה ציבורית הפריפריה הזאת הופכת לפריפריה חברתית חמורה מאוד, הרבה יותר – צריך לזכור את הגודל של ישראל.

משה גפני: טוב.

מאיה יעקבס: כמה דברים נוספים - -

משה גפני: אחרונים ובקצרה.

מאיה יעקבס: אנחנו בשנת בחירות ברשויות המקומיות, וראשי רשויות נמנעים מסלילת נתיבי תחבורה ציבורית כרגע כי הם לא רוצים להרגיז את הציבור.

מאיה יעקבס: אז צריך ללחוץ עליהם מהממשלה, בעיקר במשרד התחבורה.

מאיה יעקבס: יש פער וקושי למשרד התחבורה ולמשרד להגנת הסביבה מול רשויות מקומיות, בראשן עיריית תל-אביב בכל מה שקשור לתחבורה ציבורית נקייה.

מאיה יעקבס: זיהום האוויר בתל-אביב הוא חמור מאוד.

מאיה יעקבס: השבוע התפרסם גם על נת"ע דרך אגב, זה אמנם בשוליים של זה אבל יש בעיה חמורה מאוד עם כל מה שקשור לרכבת הקלה.

מאיה יעקבס: היא לא הולכת להיות מסוגלת להתמודד עם כמויות הנוסעים שיהיו בה, היא לא תיתן את המענה הנדרש באמת אבל העיכובים אבל חייבים לטפל בדבר הזה.

משה גפני: יש שם בעיות גדולות.

משה גפני: אני הייתי אתם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: קרני גילון, תכנית "הרצליה איכות חיים".

משה גפני: למה לא בני ברק איכות חיים?

משה גפני: לא חשוב, הרצליה אני בעד.

משה גפני: בקצרה.

משה גפני: אל תתרחבי לישובים הסמוכים.

קרני גילון: "הרצליה איכות חיים" זה ארגון ששם לעצמו למטרה להילחם בתכנית המתאר המטורפת של הרצליה, שהולכת להכפיל ולשלש את מספר התושבים בעיר בלי לדאוג בכלל לתשתיות, וזה כולל כמובן תשתיות תחבורה.

קרני גילון: אבל מה שאני רוצה להגיד כאן בנושא הסיפור של האוטובוסים, אז אני לא בטוחה שלהגדיל את השכר של הנהגים פה יפתור את הבעיה של הסעת המונים.

קרני גילון: יש כמויות אדירות שנוסעות, מדובר על עוד X שנים ל-8,000,000 אנשים בגוש דן.

קרני גילון: אני לא חושבת שזה באמת הפתרון הנכון.

קרני גילון: דיברת על מדינות אירופה, בכל המדינות האלה יש מטרו.

קרני גילון: אם יהיה מטרו, אנשים יעזבו את - -

משה גפני: נכון, אין שאלה.

משה גפני: אני מזדהה עם הדברים שלך אבל אני יכול להגיד לך שיש עוד ישובים בארץ שמגדילים את מספר התושבים שבהם ואת האוכלוסייה ואת המשפחות בסדרי גודל מאוד גדולים.

משה גפני: גם הרצליה אבל לא רק.

משה גפני: אני לא בטוח שהמדינה ערוכה לעניין הזה עם התחבורה הציבורית אבל בסדר, אנחנו דנים על העניין.

משה גפני: אני אדבר עם שר התחבורה ואנחנו נתקדם עם העניין.

משה גפני: יונתן סורוצקין, בבקשה.

יונתן סורוצקין: אני מפורום "קהלת".

יונתן סורוצקין: תודה רבה על הכינוס של הדיון.

יונתן סורוצקין: אנחנו מאמינים שזה דיון מאוד מאוד חשוב.

יונתן סורוצקין: דבר ראשון, אני רוצה לציין שבפורום "קהלת" וגם אני באופן אישי, אנחנו מאוד אוהבים אוטובוסים.

יונתן סורוצקין: גם הצד הימני-כלכלי של המפה כן מאמין בפתרונות תחבורתיים.

יונתן סורוצקין: היתה פה התייחסות לבעיה של נהגים, של נתיבי תחבורה ציבורית, של תשתיות, של פקקים, של תמותה מזיהום אוויר ואנחנו רוצים להציע פתרון, לשים אותו על השולחן: כשיש לנו בעיה עם סיגריות למשל, אנחנו לא אומרים: קחו רישיון לעשן ותעשנו חופשי ושתלמו את העלות של הסיגריות.

יונתן סורוצקין: אנחנו ממסים סיגריה סיגרה.

יונתן סורוצקין: ומה שאנחנו צריכים לעשות פה נקרא אגרות גודש דינמיות.

יונתן סורוצקין: אנחנו צריכים לגבות מהאנשים את המחיר האמתי שהם מפילים על הפקקים.

יונתן סורוצקין: אנחנו צריכים לגבות את השימוש בכביש.

יונתן סורוצקין: זה יאפשר לנו לצמצם את הפקקים, זה פקקים שהאוטובוסים עומדים בהם.

יונתן סורוצקין: זה יאפשר לכל אוטובוס לעשות יותר מחזורים, יותר נסיעות.

יונתן סורוצקין: האיכות של התחבורה הציבורית רק יעלה מזה.

יונתן סורוצקין: מהכיוון השני, גבייה של אגרות גודש תאפשר את המימון של הדברים שאנחנו רוצים.

יונתן סורוצקין: אפשר להוסיף חלק מאגרות הגודש לכיוון של שכר של נהגים, של פיתוח של מסופים, של חניונים, של תשתיות חשמל של הדברים האלה.

יונתן סורוצקין: כלומר, מכל הכיוונים מדובר ב"ווין-ווין".

יונתן סורוצקין: והדיבורים של רק להגדיל את ההוצאה מבלי להיכנס לתחום של ההכנסה, של מאיפה יגיע הכסף לכל התשתיות האלה ולכל השכר, אז אנחנו מוצאים פתרון לעניין הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: דניאל מורגנשטרן הבלתי נלאה.

דניאל מורגנשטרן: לך מגיע אות ידיד הסביבה בכנסת.

משה גפני: רק בקצרה.

דניאל מורגנשטרן: ממש טלגרפית: תראו, אם לא יקוצר משך הזמן של היציאה מהמוצא עד היעד בכל אמצעי התחבורה יחד, לא עשינו שום דבר.

דניאל מורגנשטרן: עכשיו, מה שצריך לעשות זה קודם כל לעצור את תהליכי הפרבור העירוני, ורמזה על זה מאיה.

דניאל מורגנשטרן: אנחנו בונים את ערינו ואת יישובינו במקומות שהם בלתי נסבלים.

דניאל מורגנשטרן: מודל מפורבר של מגורים ותעסוקה הוא מודל בלתי אפשרי לשירות על ידי תחבורה ציבורית.

דניאל מורגנשטרן: את זה אנחנו צריכים לזכור, וכל מתכננינו שכחו את זה, זו בעיה.

דניאל מורגנשטרן: שימו לב, אמצעי התחבורה היעיל ביותר זה תעבורה מסילתית, רכבת ישראל נאמר.

דניאל מורגנשטרן: אבל רכבת ישראל, אני משתמש בה לא מעט, היא מגיעה לקצה גבול הקיבולת שלה בחלק מהקווים בחלק משעות היום, בחלק מימי השבוע.

דניאל מורגנשטרן: הרכבות פשוט מפוצצות - -

תמר זנדברג: ואגב זה עוד לפני – אחד החסמים לשימוש ברכבת זה מגרשי החניה בתחנות.

משה גפני: דובר על זה.

דניאל מורגנשטרן: להכפיל אותם, תמר.

משה גפני: דני, אני חייב לסיים.

דניאל מורגנשטרן: לשים פלטה ולהכפיל את - -

תמר זנדברג: תחבורה ציבורית, תשים אוטובוסים.

דניאל מורגנשטרן: אם אנחנו לא נקצר את זמני הסבב של האוטובוסים, לא עשינו שום דבר משום שהאוטובוסים הם חלק מעמוד השדרה המטרופוליטני ושל התחבורה הציבורית הבין-עירונית.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מור גלבוע, מנכ"ל "מגמה ירוקה", יש לך דקה.

משה גפני: בבקשה.

מור גלבוע: אנחנו מברכים על הדיון, וטוב שאנחנו כאן ביום הסביבה.

מור גלבוע: וכמו שיונתן אמר, יום הסביבה חובה להזכיר ולזכור – 2200 אנשים מתים בכל שנה בישראל - -

משה גפני: אני רוצה להגיד לך משהו, לא על חשבונך: אני תמיד הייתי בדיונים מהסוג הזה, עם "מגמה ירוקה" ועם ארגוני הסביבה.

משה גפני: מאז שהתדרדרתי ליושב ראש ועדת הכספים אני עוסק בכסף כל הזמן.

משה גפני: גם עכשיו, אני עוד מעט צריך את הרשות לניירות ערך.

משה גפני: הדיון הזה מחזיר אותי כמה שנים אחורנית, אני בתוך העניין.

דב חנין: משה מרגיש כמה שנים יותר צעיר.

מור גלבוע: וזה דבר מצער בפני עצמו.

משה גפני: אמרתי שדב הוא האדמו"ר שלי בנושא סביבה.

מור גלבוע: הוא האדמו"ר של רבים מאתנו.

מור גלבוע: בכל מקרה, 2200 אנשים מתים כל שנה מזיהום אוויר, מחציתם מתחבורה.

מור גלבוע: אני גר בתל-אביב, חצי מיליון רכבים נכנסים.

מור גלבוע: אני גר בעיר התשיעית הכי יקרה בעולם, ואני מרגיש שהיא חצר אחורית מוזנחת ומזוהמת בכל מה שקשור לזיהום אוויר.

מור גלבוע: זה בלתי אפשרי.

מור גלבוע: הרכבת הקלה ב-2012.

מור גלבוע: חייבים פתרונות עד שיהיו את הפתרונות האלה, שלא נדבר על זה שגם ב-2021 הרכבת הקלה כבר לא תעמוד בביקושים.

מור גלבוע: נתיבי תחבורה - -

משה גפני: היא גם יוצרת בעיות, זה לא סיפור פשוט אבל צריך להתקדם.

מור גלבוע: - - הערים חייבות, עיריית תל-אביב-יפו חייבים נתיבי תחבורה ציבורית בתוך הערים.

מור גלבוע: נתיבי תחבורה ציבורית בינעירוניים.

מור גלבוע: כביש 4, כביש 5, זה לא רק זיהום אוויר.

מור גלבוע: אנשים תקועים שם, אנשים מבזבזים את כל הזמן שלהם.

מור גלבוע: מיליארדים של שקלים למשק.

מור גלבוע: יותר נהגים זה אומר יותר אוטובוסים, זה אומר שהתחבורה הציבורית סוף כל סוף באמת תוכל להיות יותר אטרקטיבית, פחות כלי רכב פרטיים, קצת חזון, קצת יוזמה וכסף שצריך לקדם את זה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מורגנשטרן, אל תשאיר אותנו עם אמירות שבלוניות שהיה ככה ויש ככה.

משה גפני: משהו רציני.

משה גפני: אני הולך לשבת עם שר התחבורה.

משה גפני: אני אמרתי פה שאני הולך לשבת, שבאמת יעשה שולחן עגול.

משה גפני: אנחנו נמצאים בעידן אחר.

משה גפני: אתם, במשרד האוצר, גם צריכים לשנות את הדבר הזה.

משה גפני: אחרת זה יתפוצץ לכם בפנים.

משה גפני: אנחנו לא נשתוק עם העניין הזה.

משה גפני: גם כשיגיעו העברות למשרד התחבורה, אני אשאל מעת לעת - -

מאיה יעקבס: - - -

משה גפני: את יותר חכמה ממני אבל אני, יש לי יותר כוח.

מאיה יעקבס: חס וחלילה.

מאיה יעקבס: רק דבר אחד – עידוד צמיחה כלכלית על ידי ייבוא רכבים היא פשוט טעות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בבקשה.

אלי מורגנשטרן: אז אני ארצה לדבר על כמה נקודות ואתחיל עם הנושא של נהגים ואחר כך אדבר על הנושא של תשתיות וזיהום האוויר.

אלי מורגנשטרן: בנושא של הנהגים - אין שאלה שיש לנו בעיה של מחסור בנהגים.

אלי מורגנשטרן: כל בעיה שיש, יש דרכים שונות לטפל בה - -

תמר זנדברג: אין בעיה אמרת?

אלי מורגנשטרן: אמרתי שאין ספק שיש בעיה של מחסור בנהגים.

תמר זנדברג: סליחה, חשבתי שאתה אומר שאין בעיה.

אלי מורגנשטרן: אבל בשביל לטפל בבעיה של מחסור בתחום הנהגים, יש תחומים שונים במשק עם בעיות דומות של כוח אדם, וצריך לנסות בדרכים שונות.

אלי מורגנשטרן: אחת הדרכים היא באמת שכר הנהגים.

אלי מורגנשטרן: בשנת 2016 משרד האוצר אכן התערב והעלה את שכר הנהגים אבל צריך לזכור שזה לא שכר שהמדינה משלמת.

אלי מורגנשטרן: זה שכר שהוא מכרז שחברות פרטיות עושות, שהמפעילים עושים - -

תמר זנדברג: אבל ברגע שהמכרז כל כך קבוע, עם איזה מרכיבים אפשר לשחק?

תמר זנדברג: התדירות קבועה, המסלול קבוע, אז מה נשאר?

תמר זנדברג: זה מה שנשאר, לשלם שכר.

אלי מורגנשטרן: אני לא מתווכח על זה.

אלי מורגנשטרן: אני אומר שבאמת היתה העלאה פעם אחת, היתה התערבות של המדינה בשכר ובוחנים את זה כל הזמן, האם צריך לעלות יותר ואם ניתנות תוספות.

תמר זנדברג: תכניסו את זה כמרכיב חובה של שכר מינימלי לנהגים במכרז.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: בסדר, רבותי, תמר, הנושא נמצא על השולחן.

משה גפני: הלאה.

אלי מורגנשטרן: מעבר לסיבה הזו למחסור בכוח אדם, יש גם סיבות אובייקטיביות אחרות כמו למשל הנושא של הכשרת נהגים.

אלי מורגנשטרן: הבדיקות הרפואיות שלהם מרב"ד – מרכז רפואי לבטיחות בדרכים שאנחנו מכירים, שיש שם צוואר בקבוק של בערך שנה או לפרקי זמן מאוד ארוכים בהכשרה של נהגים חדשים.

אלי מורגנשטרן: עשינו כמה פעולות בנושא הזה, אחת כבר נעשתה, הפעולה השנייה תעשה בשנת 2019.

אלי מורגנשטרן: אז קודם כל, התחלנו בבדיקות רפואיות נוספות מעבר למרב"ד, שהאפשרות קיצור של הזמנים, אפשר להגיד כמה זמן זה ייקח, זה ייקצר בכמה חודשים את זמן ההמתנה לקבלת האישור, ובשנת 2019 אנחנו מקווים שהבדיקות הרפואיות של הנהגים המקצועיים יעברו ממשרד הבריאות למשרד התחבורה, ואז תהיה אפשרות לתת טיפול קצר ומקצועי לנהגים המקצועיים.

אלי מורגנשטרן: זה גם ודאי יפתח את אחד מצווארי הבקבוק המשמעותיים, אנחנו צריכים לראות איך זה ישפיע.

אלי מורגנשטרן: מקווים שזה יכניס כבר בשלב הראשון כמה אלפי לומדים חדשים, ומן הסתם חלק מאוד גדול מהם יגיע לעבודה בפועל.

אלי מורגנשטרן: אנחנו גם רוצים לתמרץ את החברות לעשות הכשרות לנהגים, אז בצד ההכשרה, מעבר לצד של הבדיקות הרפואיות תהיה השקעה ותהיה פתיחה של עוד עובדים נוספים.

אריה זדה: זה גם תימרוץ להקמת בתי ספר ללימודי נהיגה על ידי המפעילים עצמם, לתת להם תמריצים להוספת נהגים חדשים.

דניאל מורגנשטרן: תנסו לשלב יותר נהגות.

דניאל מורגנשטרן: הנהגות מצוינות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הלאה.

אלי מורגנשטרן: אני רוצה רק להגיד - אתחבר לעוד מקום שמשפיע על הבחירה של בן אדם בין לעבוד כנהג אוטובוס, כמו שיושב ראש הוועדה אמר קודם, בין להיות חבר כנסת לבין להיות נהג אוטובוס - -

משה גפני: לא, אני לא אמרתי את זה.

משה גפני: אמר את זה דב חנין.

משה גפני: אני יודע שלהיות נהג אוטובוס יותר טוב מחבר כנסת.

אלי מורגנשטרן: כן, יותר משתלם.

אלי מורגנשטרן: אז צריך גם שתהיה סביבת עבודה נעימה, שיהיה מקום שנחמד לעבוד בו.

משה גפני: אם היה נהג אוטובוס במשכורת של חבר כנסת אז הבעיה היתה נפתרת.

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: דווקא בתחום של סביבת עבודה, זו העבודה שהכי פחות מתגמלת.

אלי מורגנשטרן: אנחנו עושים הרבה מאוד פעולות לשיפור של סביבת העבודה, בין היתר הרבה פחות התעסקות במכירת כרטיסים - -

משה גפני: אמרת את זה קודם.

אריה זדה: אני אמרתי.

אלי מורגנשטרן: אבל הנושא הנוסף המאוד משמעותי זה הסיפור של הנהיגה עצמה, של נתיבי תחבורה ציבורית כי כיום, גם מבחינת הנוסעים וגם מבחינת הנהגים ההבדל בין רכב פרטי לבין אוטובוס זה בין לעמוד בפקק לבד לבין לעמוד בפקק באוטובוס צפוף.

אלי מורגנשטרן: ברור שזה לא אטרקטיבי, והשאיפה שלנו זה להביא למצב שתהיה לנו רשת של נתיבי תחבורה ציבורית גם בינעירוניים וגם עירוניים בכל סביבות המטרופולינים.

אלי מורגנשטרן: בשלב הזה כבר יצאו לדרך 160 קילומטר של נתיבי העדפה ברשויות מקומיות במרכז הארץ במסגרת תכנית "מהיר לעיר".

אלי מורגנשטרן: המכרזים הראשונים מתפרסמים כבר בשבועות הקרובים, ויש לנו 100 קילומטר של נתיבי העדפה של נתיבים מהירים ב - -

משה גפני: טוב.

משה גפני: כמה כסף אתם מעבירים עכשיו לנושא של תחבורה ציבורית, שכר נהגים?

משה גפני: כמה כסף אתם מעבירים לעניין הזה?

אריה זדה: הנושא של שכר הנהגים - שוב, אנחנו נמצאים במגעים עם מפעילי התחבורה הציבורית להעלות להם את השכר ולהשוות אותו לפחות להסכמים - -

משה גפני: אבל כמה כסף משרד האוצר מעביר למשרד התחבורה כדי להפעיל את ההעלאה הזאת שנהגים יבואו?

אריה זדה: הכוונה היא לשכר.

אריה זדה: כיום בחלק מהאשכולות הנהגים מרוויחים 39 שקלים, בחלק זה 43 שקלים.

אריה זדה: אנחנו פועלים בכדי - -

משה גפני: לא, אני חייב לסיים.

משה גפני: אני מודה לכם על הדיון הזה.

משה גפני: אני אפנה לשר התחבורה ואבקש ממנו, אני לא יודע אם הוא יסכים אבל אני אבקש ממנו ואני אסביר לו גם את חשיבות העניין.

משה גפני: אנחנו נמצאים בפתחה של תקופה חדשה מבחינת העניין הזה.

משה גפני: עברנו את התקופה הקודמת והוא ירוויח גם, המשרד ירוויח אם יישב עם המשרד להגנת הסביבה וכמובן עם משרד האוצר, עם הארגונים שעוסקים בעניין ולעשות שולחן עגול בעיקר כדי לטפל בעניין של התחבורה הציבורית.

משה גפני: לתחבורה הציבורית יש הביטים רבים, הראשון שבהם זה הנהגים.

משה גפני: אם אין נהגים, אין תחבורה ציבורית.

משה גפני: אם יש נהגים ממורמרים אז המציאות היא מציאות בלתי אפשרית.

משה גפני: המסופים, שזה גם שירות לנוסעים אבל זה בעיקר שירות לנהגים, לא בכל מקום יש מסוף.

משה גפני: לא בכל מקום יש מקום שבו התחבורה הציבורית, יש לה את השירותים שהיא זקוקה להם כדי להפעיל את זה.

משה גפני: כמובן נתיבי תחבורה ציבורית וכל מה שאתה אמרת אבל זה לא מספיק עם כל הדברים האחרים.

משה גפני: ההחלטה שלנו, אם אתם מסכימים אתי כמובן, זה שחייבים לתת עדיפות לתחבורה הציבורית מעבר לכל דבר אחר כולל הנהגים כולל מה שאמרנו בדיון הזה.

משה גפני: אני אדבר עם שר התחבורה ואדווח לחברי הוועדה, אתם תדעו מזה גם כן.

משה גפני: אם הוא יקים שולחן עגול, הוא יעשה דבר נכון.

משה גפני: אני אסביר לו גם את החשיבות של העניין, וקחו בחשבון שיגיעו לפה פניות של משרד התחבורה, אני אשאל את השאלות האלה.

משה גפני: אני אשאל כל הזמן מה התקדם עם הנושא הזה של התחבורה הציבורית.

משה גפני: תודה רבה לכל המשתתפים ותודה רבה על הדיון.

משה גפני: הישיבה נעולה.