הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 229, 2018-07-09 10:37

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב.

יפעת שאשא ביטון: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לזכויות הילד בנושא הצעת חוק פעוטות בסיכון (הזכות למעון יום) (תיקון מס' 4), התשע"ח-2018, הצעת חוק ממשלתית, והצעת חוק פעוטות בסיכון (הזכות למעון יום) (תיקון – סיכום מידע רפואי), התשע"ו-2016, הצעת חוק פרטית של חברי הכנסת מירב בן ארי, אחמד טיבי ויצחק וקנין והשר אלי כהן שבהיותו חבר כנסת היה שותף לרעיון.

יפעת שאשא ביטון: אני מאוד שמחה ומברכת על הזכות של הוועדה לדון בהצעה כל כך חשובה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקיים מרתון של דיונים בשאיפה שבאמת נצליח להעביר את זה.

יפעת שאשא ביטון: לצערנו הרב יש תינוקות בסיכון שזקוקים לנו בנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, נתחיל עם המציעים, אחר כך נשמע את משרד הרווחה ואחר כך נתחיל בהקראת החוק.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: האמת היא שחוות דעת רפואית על ידי רופא הייתה תמיד שם אבל אין כמו אחיות מוסמכות שמכירות את המצב הרפואי של פעוט בסיכון.

אחמד טיבי: לכן ביקשתי מחברתי מירב בן ארי להגיש הצעת חוק ומכאן היא תמשיך.

מירב בן ארי: זה חוק טוב.

מירב בן ארי: הגיעו עובדות סוציאליות ואמרו שיש בירוקרטיה קשה.

אחמד טיבי: פנו גם אחיות.

מירב בן ארי: פנו אלינו גם אחיות ולכן הגשנו את הצעת החוק כבר לפני שנתיים.

מירב בן ארי: עכשיו זה מתחבר להצעה הממשלתית.

מירב בן ארי: אנחנו מתייחסים לסעיף אחד שמדבר על העניין של חוות הדעת הרפואית.

מירב בן ארי: זה יקל.

מירב בן ארי: הרבה פעמים האחיות מכירות הרבה יותר טוב את הפעוטות מאשר הרופא שמתחלף כל הזמן.

מירב בן ארי: האחות מכירה ויודעת.

מירב בן ארי: לכן היא פונה לתת חוות דעת רפואית על מצב הסיכון בו נמצא הפעוט.

מירב בן ארי: לכן הגיע החוק הזה ואני מודה לך על הדיון ואני מתנצלת שאני אאלץ לעזוב בגלל שאני בוועדת הגיוס.

קארין אלהרר: אני אייצג אותך נאמנה.

מירב בן ארי: אני בטוחה.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת קארין אלהרר, רוצה לומר משהו?

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: כשנגיע לסעיפים הרלוונטיים, אתייחס.

יפעת שאשא ביטון: משרד העבודה והרווחה.

מירב בן ארי: לא מצביעים על מיזוג?

יפעת שאשא ביטון: נשמע את משרד העבודה והרווחה ואחר כך נצביע על המיזוג.

אודיה איפרגן: אנחנו מודים לוועדה על שהתגייסה להעלות את הדיונים בנושא במהירות מרבית.

אודיה איפרגן: מדובר בהצעת חוק מטעם הממשלה שלמעשה מבוססת על הניסיון שנצבר בשטח בהפעלת החוק מאז נכנס לתוקפו.

אודיה איפרגן: ההצעה מתמקדת בשלושה נושאים עיקריים.

אודיה איפרגן: נושא אחד הוא הנושא שמשתלב עם הצעת החוק הפרטית, שזה להגמיש את הקריטריונים.

אודיה איפרגן: זו הגמשה אבל זו הגמשה שהיא משקפת את מה שקורה בשטח.

אודיה איפרגן: המידע ישקף בצורה יותר נכונה את היותו של הפעוט מוכה או מוזנח באופן קשה.

אודיה איפרגן: נושא שני שנבקש להתמקד בו הוא הנושא של ייעול עבודת הוועדות שדנות היום לפי החוק.

אודיה איפרגן: היום, לפי החוק, מדובר בוועדה שמכונה ועדת תכנון, טיפול והערכה.

אודיה איפרגן: מדובר בוועדה רב-מקצועית ואנחנו סברנו – וזה גם מה שקורה בפועל בשטח – שנכון לחלק את הדיונים בוועדות האלה לשני סוגים.

אודיה איפרגן: יש ועדה מצומצמת יותר שהמבנה שלה קבוע בחוק ולמקרים המורכבים תהיה הוועדה המורחבת.

אודיה איפרגן: זה נועד לייעל את העבודה, זה יאפשר תדירות גבוהה יותר של הסתמכות הוועדה וזה לטובת כל הצדדים.

אודיה איפרגן: יש תיקונים נוספים.

אודיה איפרגן: נושא אחד הוא הנושא של הוספת קריטריון נוסף של היותו פעוט בסיכון כאשר ההורה מוכר גם להימורים בנוסף לאלכוהול ולסמים.

אודיה איפרגן: מדובר בנושא שהוכר על ידי המשרד כאשר מדובר בהתמכרות מוכרת.

אודיה איפרגן: תיקון נוסף הוא תיקון שקשור לנושא של תקנות בנושא של השתתפות ההורים.

אודיה איפרגן: למעשה בנושא השתתפות ההורים כבר היום אין תקנות שקבועות בחוק, אבל משרד הרווחה ומשרד האוצר כבר השקיעו בנושא וזה פורסם באתר המשרד וגם הגענו להישג גדול – ורד, המפקחת הארצית תרחיב – בדרגות השתתפות נמוכות מאוד ועובדים לפי זה.

אודיה איפרגן: הסיבה שלא פורסמו התקנות היא בגלל שהנוסח הקודם של החוק דרש שגם דרך חישוב ההכנסה תהיה בתקנות וזה יצר בעיות משפטיות מאוד מורכבות.

אודיה איפרגן: אולי כשנגיע לסעיף עצמו, אני אתמקד בו.

קארין אלהרר: ראיתי בנוסח הממשלתי שבמידה והורי הפעוט לא מצליחים לשלם, בעצם מוציאים את הפעוט מהמסגרת.

אודיה איפרגן: לא.

אודיה איפרגן: זה לא בנוסח.

אודיה איפרגן: אין לזה התייחסות.

אודיה איפרגן: בחוק כתובים שני דברים.

אודיה איפרגן: האחד, שחייב ישתתף בהוצאות שהותו של הפעוט במעון יום לפי הדרגות שייקבעו, ושנית, לפעוט יש זכות למעון יום.

קארין אלהרר: אני אשמח לקבל הבהרה מה ההורה אמור לעשות.

ורד כרמון: אני אתייחס כשנגיע לסעיף.

קארין אלהרר: איך למשל הוא יצא לעבודה וכמה זה יקל על הפעוט בסיכון.

יפעת שאשא ביטון: זה סעיף מאוד מאוד חשוב.

יפעת שאשא ביטון: הסוגיה הזו היא בכלל חשובה, הסוגיה שאנחנו מתמודדים אתה גם היום.

יפעת שאשא ביטון: כשנגיע לסעיף, אנחנו נצלול פנימה כי בסופו של דבר אנחנו לא ניתן שעל רקע כלכלי פעוטות סיכון ייפלטו החוצה.

יפעת שאשא ביטון: נגיע לשם ואז נעמיק.

יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה, התייחסות נוספת?

אודיה איפרגן: זה בתמצית.

יפעת שאשא ביטון: כשנתחיל להקריא את החוק, נצלול לסעיפים.

יפעת שאשא ביטון: נעבור להצבעה על המיזוג.

שמרית גיטלין שקד: אנחנו בסעיף 84ד.

שמרית גיטלין שקד: יש לוועדה סמכות, באישור ועדת הכנסת, למזג הצעת חוק שהועברה אליה אחרי הקריאה הראשונה, זו הצעת החוק הממשלתית, עם הצעת חוק באותו נושא שהועברה אליה אחרי הדיון המוקדם, זו הצעת החוק הפרטית, ולדון בהן על בסיס הנוסח שאושר בקריאה הראשונה ולהביאן כהצעת חוק אחת לקריאה שנייה ולקריאה השלישית.

שמרית גיטלין שקד: זאת אומרת, היא משולבת בתוך הממשלתית.

שמרית גיטלין שקד: כמובן שמות היוזמים מופיעים על גבי הצעת החוק.

שמרית גיטלין שקד: אנחנו נכין הצעת חוק אחת.

יפעת שאשא ביטון: מי בעד אישור מיזוג שתי הצעות החוק?

יפעת שאשא ביטון: מי נגד?

יפעת שאשא ביטון: מי נמנע?

יפעת שאשא ביטון: בעד – פה אחד

יפעת שאשא ביטון: מיזוג שתי הצעות החוק אושר פה אחד.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: בהצלחה.

שמרית גיטלין שקד: כמובן זה מועבר לאישור ועדת הכנסת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניתן התייחסויות קצרות לפני שנתחיל בהקראת החוק.

ישראל אליסף: אני מייצג הורים כבר הרבה שנים.

ישראל אליסף: אני חושב שעיני הורים רבים נשואות עכשיו למה שקורה בתהליך החקיקה.

ישראל אליסף: אבל לפחות ממה שפורסם, הדבר הזה לא פחות מהזוי בגלל שאחרי כל הרעש הציבורי, המענה – לפחות מה שאני מבין – האמיתי לבעיה יינתן בעוד שש שנים.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אתה מערבב כאן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא בחוק הפיקוח.

יפעת שאשא ביטון: סביר להניח שאם היינו בחוק הפיקוח, החדר היה קצת יותר רוחש ומלא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בחוק פעוטות בסיכון וזאת סוגיה אחרת לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: המועצה לשלום הילד רוצה להתייחס או תוך כדי?

לירון אשל: תוך כדי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוברים להקראת החוק.

שמרית גיטלין שקד: הצעת חוק פעוטות בסיכון (הזכות למעון יום) (תיקון מס' ), התשע"ח-2018

שמרית גיטלין שקד: בחוק פעוטות בסיכון (הזכות למען יום), התש"ס-2000 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 1 –

שמרית גיטלין שקד: ""אחראי" – הורה או אפוטרופוס.

שמרית גיטלין שקד: "ועדה" – ועדת פעוטות בסיכון או ועדת תכנון טיפול והערכה.

שמרית גיטלין שקד: "ועדת פעוטות בסיכון" – ועדה כאמור בסעיף 3א.

שמרית גיטלין שקד: "מחלקה לשירותים חברתיים" – המחלקה לשירותים חברתיים ברשות המקומית שבתחומה נמצא מקום מגוריו של האחראי על הפעוט".

אודיה איפרגן: הגדרת אחראי היא הגדרה מקובלת.

אודיה איפרגן: מדובר בהורה או אפוטרופוס.

אודיה איפרגן: לגבי ועדה, היה לנו חשוב כי אנחנו עכשיו יצרנו שני סוגי ועדות, ועדת פעוטות בסיכון וועדת תכנון וטיפול.

אודיה איפרגן: יש סעיפים שמתייחסים לשתי הוועדות ולכן זה הרבה יותר נוח להבין שנכתוב מילה כוללת, ועדה, כאשר הכוונה היא לשתיהן.

קארין אלהרר: את יכולה להסביר להדיוטות כמוני מתי זה הולך לוועדת פעוטות בסיכון ומתי זה הולך לוועדת תכנון טיפול והערכה.

אודיה איפרגן: כן.

אודיה איפרגן: זה מפורט בהמשך.

קארין אלהרר: בסדר.

אודיה איפרגן: גם ורד כמובן תרחיב עת נגיע לסעיף הרלוונטי.

אודיה איפרגן: ועדת פעוטות בסיכון, הפנינו להגדרה המפורטת בסעיף 3א וגם בזה נדון בוועדה שם.

אודיה איפרגן: מחלקה לשירותים חברתיים.

אודיה איפרגן: הייתה מחשבה שצריך להגדיר את זה למרות שזה מושג מקובל.

יפעת שאשא ביטון: גם היום המחלקה שמטפלת, המחלקה לשירותים חברתיים ברשות המקומית שבתחומה נמצא מקום מגוריו של האחראי על הפעוט.

אודיה איפרגן: כן.

אודיה איפרגן: כל הנושא הזה של מי המחלקה שמטפלת מוגדר וזה נוגע להרבה סוגיות של טיפולי הרווחה כי זה גם שאלה של מי מממן מבין המחלקות.

אודיה איפרגן: זה גם מי מטפל אבל גם מי מממן.

אודיה איפרגן: זאת ההגדרה המקובלת וכך עובד משרד הרווחה.

שמרית גיטלין שקד: בהגדרה "משפחתון", במקום "והרווחה" יבוא "הרווחה והשירותים החברתיים".

שמרית גיטלין שקד: זה תיקון טכני.

שמרית גיטלין שקד: כיום ההתייחסות היא למשרד העבודה והרווחה ומחר ההתייחסות תהיה למשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

"משפחתון" יבוא: ""עובד סוציאלי המטפל במשפחה" – עובד סוציאלי במחלקה לשירותים חברתיים, המטפל בפעוט ובמשפחתו".

"משפחתון" יבוא: בהגדרה "השר", במקום "והרווחה" יבוא "הרווחה והשירותים החברתיים".

"משפחתון" יבוא: בסעיף 3 לחוק העיקרי –

"משפחתון" יבוא: סעיף 3 לחוק מגדיר מה הם מצבי סיכון.

"משפחתון" יבוא: מצב סיכון כיום, הסעיף הראשון מתייחס למצב שלפי דעתו של עובד סוציאלי ועל סמך חוות דעת רפואית, הפעוט מוכה או שצרכיו אינם נענים עקב הזנחה מתמשכת.

"משפחתון" יבוא: התיקון הראשון מבהיר שמדובר על עובד סוציאלי המטפל במשפחה.

"משפחתון" יבוא: התיקון השני כותב שכבר אין צורך בחוות דעת רפואית אלא ניתן להסתפק במידע רפואי בכתב מרופא או מאחות.

"משפחתון" יבוא: אני מציעה שאודיה תסביר את הרציונל.

ורד כרמון: כמו שהיה בהצעת החוק של חברת הכנסת בן ארי.

ורד כרמון: אנחנו מפעילים את החוק בהחלה מלאה מעל 10 שנים וכבר מתחילת הדרך טענו שאחיות מכירות הרבה יותר טוב את האימהות, את ההורים בכלל, גם את האבות ואת התינוקות ולמי שיש באמת מידע שוטף, בעיקר על הנושא של הזנחה, כאשר בפעוטות הזנחה מתמשכת יכולה להיות גם כמה ימים של אי טיפול נכון, הגיינה, תזונה וכל דבר אחר, ואז לכן הרחבנו, ביקשנו הרחבה לחוות דעת גם של רופא או אחות.

ורד כרמון: בדיונים שקיימנו עם משרד הבריאות, גם עם הייעוץ המשפטי וגם עם גורמי מקצוע, הגענו להסכמה שבעצם מידע רפואי ישקף יותר נכון את מה שעושים אנשי המקצוע כאר לעתים הם גם משתתפים בוועדות והם נמצאים בקשרי גומלין.

ורד כרמון: זאת הרחבה שהיא עונה כמו כפפה ליד לצרכים שבשטח.

יפעת שאשא ביטון: כבת לאחות שהייתה 41 שנים במערכת, אני מכירה את זה מקרוב.

יפעת שאשא ביטון: הרבה פעמים הן נכנסות עם המטופלים לרופא כדי להסביר.

ורד כרמון: נכון.

ורד כרמון: ברשויות מסוימות אחיות חברות בדיונים.

שמרית גיטלין שקד: הסעיף היום מדבר על אחד מהורי הפעוט שאינו מתפקד כראוי מחמת אלימות במשפחה הפרעה נפשית, מחלת נפש, אלכוהוליזם, התמכרות לסמים, מוגבלות שכלית התפתחותית, נכות קשה, עבריינות או מחלה כרונית של אחד מבני המשפחה.

שמרית גיטלין שקד: כרגע מוצע להוסיף עילה חדשה לסעיף:

ורד כרמון: סתם להכביר מילים, אין לי רצון.

ורד כרמון: אני חושבת שפשוט קיבלנו פנייה כזו וראינו שיש צורך.

ורד כרמון: זה תחום מטופל במשרד ויש לו את ההנחיות.

ורד כרמון: הוספנו אותו כדי לפתוח שער יותר רחב.

אודיה איפרגן: כמובן לא הכוונה שכל אחד שמהמר פעם בשבוע אלא מישהו שמוכר על ידי המחלקה כמי שמכור להימורים.

אודיה איפרגן: לכן היה לנו חשוב שיהיו קריטריונים לעניין התמכרות להימורים.

אודיה איפרגן: צריך יהיה חוות דעת שבאמת מדובר בהורה כזה.

ורד כרמון: אני חושבת שחלק ממה שכתוב בסעיפים של החוק, בעצם כתוב שבמידה ואחד מההורים יש לו את אחד מהקומפוננטים, בעצם זה גם פוגע בטיפול בפעוט ובהתפתחותו.

ורד כרמון: זה לא עצם זה שזה מתקיים.

יפעת שאשא ביטון: התמכרות להימורים, כאשר מדובר בהתמכרות במובן הפתולוגי, יש לזה השלכות רוחב על כל המשפחה.

שמרית גיטלין שקד: בפסקה (5), אחרי "רופא" יבוא "מומחה ברפואת", אחרי "בתחום התפתחות הילד" יבוא "או רופא מומחה בנוירולוגיית ילדים והתפתחות הילד".

שמרית גיטלין שקד: העילה שבפסקה (5) מדברת על פעוט שהוא מעוכב התפתחות על סמך אישור רופא מומחה ברפואת ילדים, בעל ניסיון בתחום התפתחות הילד או רופא מומחה בנוירולוגיית ילדים והתפתחות הילד.

שמרית גיטלין שקד: זה סעיף חדש שמוצע להוסיף.

שמרית גיטלין שקד: מה שקראתי עכשיו, זה התיקון.

שמרית גיטלין שקד: היום זה פעוט מעוכב התפתחות על סמך אישור רופא ילדים.

שמרית גיטלין שקד: כרגע מוצע לתקן ולומר על סמך אישור רופא מומחה ברפואת ילדים או פסיכולוג התפתחותי.

שמרית גיטלין שקד: מוצע עכשיו להוסיף אפשרות נוספת, לקבל אישור מרופא מומחה בנוירולוגיית ילדים והתפתחות הילד.

אודיה איפרגן: התיקון הוא לפי משרד הבריאות.

אודיה איפרגן: לא שינינו שום דבר מהותי כאן אלא הלכנו לפי הגדרות משרד הבריאות בתקנות הרופאים.

אודיה איפרגן: הם אמרו שזאת מומחיות.

עדינה יוסף: אני נוירולוגית ומומחית בנוירולוגיה של הילד והתפתחות הילד.

עדינה יוסף: זה מקצוע, זה תחום, זאת התמחות שהוכרה ב-2012.

עדינה יוסף: זה כולל בתוכו את הרופאים שבעבר הגדרנו אותם כמומחים בהתפתחות הילד ונוירולוגים.

עדינה יוסף: זאת התמקצעות או תת מומחיות או התמחות-על אחת.

עדינה יוסף: לכן זה בא בשורה אחת.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להבין.

יפעת שאשא ביטון: זה או רופא או אחות או אלה?

אודיה איפרגן: לא.

אודיה איפרגן: רופא או אחות, זה סעיף אחר שנועד לקבוע מידע מהם, נועד לקבוע אם הפעוט מוכה או סובל מהזנחה מתמשכת.

אודיה איפרגן: סעיף (5) מדבר על פעוט מעוכב התפתחות.

קארין אלהרר: פעוט מעוכב התפתחות לא הולך למעון יום שיקומי?

ורד כרמון: לא בהכרח.

ורד כרמון: יש הפרדה.

ורד כרמון: לפי חוק מעונות יום שיקומיים יש קטגוריה מסוימת כאשר מדרגה מסוימת הוא עובר.

ורד כרמון: כל אלה שלא, הולכים למעונות הרגילים.

אודיה איפרגן: כמובן צריך להיות גם מניעת הוצאתו מביתו.

אודיה איפרגן: זאת אומרת, עצם זה שהוא מעוכב התפתחות, זה לא עומד בפני עצמו.

אודיה איפרגן: זה צריך להיות בשילוב עם נסיבות משפחתיות של סיכון.

רז משגב: אני עוסק בתחום הזה באופן פעיל.

רז משגב: גם פעיל חברתי.

רז משגב: לטעמי חסרה כאן הגדרה של עוד מקצוען וזה פסיכולוג התפתחותי חינוכי.

שמרית גיטלין שקד: זה נמצא כבר היום בסעיף.

ורד כרמון: זה קיים בחוק המקורי.

אודיה איפרגן: זה לא מופיע בתיקון.

אודיה איפרגן: אנחנו רק אמרנו מה צריך להוסיף לנוסח הקיים.

אודיה איפרגן: לא שינינו את מה שקיים היום.

שמרית גיטלין שקד: בנוסח הקיים היום, יש כבר אפשרות כזאת.

אודיה איפרגן: יש פסיכולוג התפתחותי.

שמרית גיטלין שקד: זה לא קיים בהצעת החוק כיוון שזה כבר קיים בחוק.

שמרית גיטלין שקד: כפי שאמרה אודיה, כל אחת מהעילות האלה לא עומדת בפני עצמה אלא שבעצם הזכאות היא לפעוט בסיכון.

שמרית גיטלין שקד: פעוט בסיכון הוא פעוט הנמצא במצב שיש בו חשש ממשי להתפתחותו התקינה, שהוועדה קבעה לגביו כי הוא נמצא במצב סיכון ומצב סיכון זה כל אחד מהמצבים עליהם דיברנו עכשיו, ועקב כך הוא צריך לשהות במעון יום כדי למנוע את הוצאתו מביתו.

שמרית גיטלין שקד: כלומר, אלה תנאים מצטברים שרק בהתקיימם יש זכאות למעון יום לפי החוק.

שמרית גיטלין שקד: אחרי סעיף 3 יבוא: "3א.

שמרית גיטלין שקד: ועדת פעוטות בסיכון

יהיה כלהלן: מנהל המחלקה לשירותים חברתיים או עובד סוציאלי מהמחלקה שהוא מינה, שאינו העובד הסוציאלי המטפל במשפחה, והוא יהיה יושב ראש הוועדה.

יהיה כלהלן: מדריך ראש צוות, אם קיים בעל תפקיד כאמור במחלקה, הממונה על העובד הסוציאלי המטפל במשפחה.

יהיה כלהלן: בפסקה זו "מדריך ראש צוות" – עובד סוציאלי העובד במחלקה לשירותים חברתיים, אשר אחראי על צוות עובדים במחלקה, לפי קביעת מנהל המחלקה.

יהיה כלהלן: 3ב.

יהיה כלהלן: התנאים לדיון בוועדת תכנון טיפול והערכה

יהיה כלהלן: צריך להיות: היא תקבע אם הפעוט בסיכון לעניין סעיף 2.

יהיה כלהלן: סעיף 2 מדבר על פעוט בסיכון.

יהיה כלהלן: עניינם של אחים נוספים במשפחה נדון בפני הוועדה לתכנון טיפול והערכה.

יהיה כלהלן: קיים חשש כי הפעוט מוכה לפי סעיף 3(1).

אודיה איפרגן: כמו שאמרתי בהתחלה, היום הגדרת הוועדה בחוק, כל הסיפור של ועדת תכנון טיפול והערכה שכולנו מכירים אותה, בעצם לא מוסדרת היום בחוק.

אודיה איפרגן: היא מוסדרת בתקנות הפיקוח על המעונות ושם יש את הרכב הוועדה וכתוב שהוועדה מורכבת מכך וכך ושהיא מוסמכת לקבוע את דרכי הטיפול בקטין.

אודיה איפרגן: זאת בעצם הוועדה שהיום החוק הפנה אליה.

אודיה איפרגן: מה שעלה מהשטח – ורד תרחיב – שלמעשה יש לנו מגוון רחב של פעוטות שאנחנו רוצים לתת להם זכות למעון יום.

אודיה איפרגן: יש באמת מקרים קלים יותר, משבר תקופתי שהמשפחה נמצאת ואתה לא צריך להפעיל את כל הארסנל הכבד של ועדת תכנון טיפול והערכה עם כל אנשי המקצוע.

אודיה איפרגן: היא כוללת למשל עו"ס לחתימות.

אודיה איפרגן: אין שום סיבה שעו"ס לחתימות במקרה פשוט יחסית, במיוחד אם גם קיימת הסכמה של המשפחה, תורכב הוועדה מכל הגורמים האלה, מה גם שיש לזה השלכה של זמנים.

אודיה איפרגן: עד שאתה מכנס ועדת תכנון טיפול ואתה מתאם, מזמין את ההורים, התדירות היא אחרת והמטרה היא באמת לייעל את העניין ולקבוע שבמקרים – לא קבענו את המקרים המצומצמים אתא קבענו את המקרים המורכבים.

אודיה איפרגן: המקרים הפשוטים יחסית יהיו בוועדה עם הרכב מצומצם כמו שקבענו והמקרים המורכבים – ורד תרחיב – וזה עולה בקנה אחד גם עם התזכיר שבמקביל הופץ של ועדת תכנון טיפול והערכה.

אודיה איפרגן: יש במקביל קידום של הצעת חוק מטעם הממשלה בעניין הזה.

אודיה איפרגן: בעצם זה נועד לתת מענה מיטבי, יעיל יותר ומותאם.

ורד כרמון: אני אולי אומר במילים מאוד פשוטות כך שיהיה קל להבין.

ורד כרמון: כאשר החוק חוקק, דובר על ועדת החלטה.

ורד כרמון: ועדת תכנון טיפול והערכה נכנסת פעם ראשונה בחוק האומנה ועכשיו אנחנו עסוקים בתזכיר החוק לוועדות.

ורד כרמון: אנחנו עשינו עבודת מטה מאוד רחבה אצלנו במשרד בשירות ילד ונוער ובעצם עשינו איזושהי האחדה של כל אוכלוסיית היעד של אותם ילדים עד גיל שלוש וקבענו קריטריונים, היכן דנים בכל המשפחה.

ורד כרמון: לוועדת תכנון וטיפול באה כל המשפחה ודנים בכל ילדי המשפחה, ילד ילד, והרבה פעמים ממש שוכחים אפילו להגיע לפעוט ואומרים, מעון וכולי.

ורד כרמון: בפועל כאשר המקרים הם מאוד מורכבים כמפורט בסעיף 3ב, בהתאם לתע"ס ולתזכיר החוק, תהיה הוועדה הרחבה יותר.

ורד כרמון: במקרים הפחות מורכבים, זאת ועדה מצומצמת שהיא גם מונעת את הסרבול ואת הזמן שמתבזבז.

ורד כרמון: היא גם יישומית.

ורד כרמון: אני אזכיר שהחוק התקבל בלי תקינה עת הוא התקבל.

ורד כרמון: היום כבר לא היינו מסכימים לכך.

ורד כרמון: בעצם בפועל הוא עובד בשדה באופן מאוד מאוד יעיל.

ורד כרמון: קבענו כאן בתיקונים שכאשר נקבעת זכות למעון ועולות עילות נוספות, ממילא תמיד יש את האפשרות להגיע לוועדה.

יפעת שאשא ביטון: זה אמור לקצר תהליכים.

ורד כרמון: כן.

ורד כרמון: קיצור תהליכים, ייעול, זמן לפעוט.

אודיה איפרגן: גם כוח עבודה ברשות המקומית.

קארין אלהרר: אני שמה לב שבהרכב ועדת פעוטות בסיכון, רובו ככולו מורכב מעובדים סוציאליים כאלה ואחרים.

ורד כרמון: הוא לא.

קארין אלהרר: מומחה מקצועי אחר שקבע יושב ראש הוועדה, אם קבע.

קארין אלהרר: למה שלא ישב?

ורד כרמון: בוועדות תכנון טיפול והערכה, כשיש תזכיר חוק, יש כבר דיונים עם נציגי משרד הבריאות ובגיל הרך מדובר על נציגי משרד הבריאות.

ורד כרמון: כיוון שמדובר בעשרות אלפי פעוטות בסיכון ודיונים שמתקיימים בכל מחלקה כמעט בכל שבוע וכולי, אי אפשר היה לחייב את האחיות להגיע לכל דיון ודיון אלא יש חובת העברת מידע בכתב.

ורד כרמון: עם זאת אני רוצה לציין שבמקרים מורכבים של בריאות נפש או של בעיה שעולה בטיפת חלב, אני יודעת שהם מוזמנים ובהרבה מאוד מקומות גם מגיעים.

ורד כרמון: לא יכולנו לכתוב את זה כמשהו מחייב.

אודיה איפרגן: הייתה לזה עלות תקציבית.

ורד כרמון: עלות תקציבית מאוד גדולה.

יפעת שאשא ביטון: מעבר לתקציב, בעצם הוועדה מקבלת את כל החומר הנדרש.

ורד כרמון: מגורמי המקצוע.

יפעת שאשא ביטון: כאן יצרנו איזושהי הקלה שזה כבר לא רק רופא אלא גם אחות.

קארין אלהרר: מה מעמדם של ההורים בוועדה?

אודיה איפרגן: יש תקנות לדרכי פנייה לוועדה.

אודיה איפרגן: יש חובה להזמין את ההורים.

ורד כרמון: את שניהם.

רז משגב: מדוע זה לא מופיע בהצעת החוק, שהחובה קיימת?

אודיה איפרגן: זה בתקנות.

אודיה איפרגן: החוק קבע בסעיף 5 שהשר הממונה על ביצועו של חוק זה יתקין תקנות לרבות בדבר דרכי הפנייה לוועדה וסדרי פעולתה.

אודיה איפרגן: כל ההסדרה נמצאת בתקנות שמחייבות הזמנת ההורים, קובעת מה קורה אם הורה לא מגיע וכולי.

ורד כרמון: התקנות עברו בוועדת העבודה והרווחה.

ורד כרמון: בהחלט שני ההורים מוזמנים ושניהם מגיעים ויש ממש צורך לדייק את זה עם זמנים.

ורד כרמון: זה מאוד מאוד מפורט.

רז משגב: והיכן מופיעה זכות הייצוג של ההורים?

אודיה איפרגן: יש זכות ייצוג.

רז משגב: אני שואל את האלה משום שדווקא בנקודה הזו, בתקנות התע"ס, אתם לא מאפשרים זכות ייצוג או שהתקנות שותקות.

רז משגב: זכות הייצוג חייבת להיות מוגדרת.

אודיה איפרגן: בתזכיר שמסדיר עכשיו את הנושא של ועדות תכנון טיפול והערכה היה דיון סביב נושא הייצוג ואני מאמינה שהנושא הזה יידון בהרחבה בכנסת.

אודיה איפרגן: יכול להיות שככל שזה יעבור שם, יהיו לזה השלכות על החוק הזה אבל בכל מקרה יש הבדל די משמעותי בין המטריה שאנחנו עוסקים בה כי המטריה כאן היא כמעט תמיד דיונים בהסכמה.

יפעת שאשא ביטון: אבל אם הורים רוצים, הם יכולים.

יפעת שאשא ביטון: אני למשל מלווה איזשהו מקרה שהגיע עורך דין עם ההורים לוועדה.

ורד כרמון: זה יותר לוועדת תכנון טיפול והערכה אבל יש מקרים שהורים באים עם שכן או מישהו שמלווה אותם.

רז משגב: למה שכן?

רז משגב: הוא רוצה לבוא מיוצג על ידי עורך דין שמבין בתחום.

ורד כרמון: אני חושבת שזו לא הוועדה בה אנחנו צריכים לפרוץ את הדרך.

רז משגב: למה לא?

אודיה איפרגן: אני מציעה שהנושא זה יידון בהרחבה בתזכיר החוק של ועדות תכנון טיפול.

אודיה איפרגן: ככל שימצאו שיש צורך לעשות תיקון עקיף לחוק הזה, אני חושבת ששם יהיה המקום.

אודיה איפרגן: אי אפשר לקבוע מסמרות כאן.

אודיה איפרגן: זה דיון מעמיק ובאמת הנושא שלנו, לנו לא זכור נושא שהיו בו עימותים כשלא מדובר בוועדת תכנון טיפול.

רז משגב: בסעיף 3ב חייבת להופיע הגדרה.

רז משגב: לא יכול להיות שזה לא יינתן.

יפעת שאשא ביטון: אני מנסה להבין את המשמעות של הייצוג של ההורים.

יפעת שאשא ביטון: שוב, אני נתתי דוגמה למקרה שגם עסק בנושא כשהם הגיעו עם עורך דין וזה היה מאוד טבעי.

יפעת שאשא ביטון: כי הרי מה מהות החוק?

יפעת שאשא ביטון: מהות החוק היא לתת זכאות, לתת זכות לילד, לפעוט בסיכון להיכנס למעון.

יפעת שאשא ביטון: צריך להביא עורך דין כדי לא לאפשר את זה?

רז משגב: שאלה מצוינת.

רז משגב: התשובה היא מאוד פשוטה.

רז משגב: בדרך כלל התהליכים האלה הם תהליכים מקדמיים שאחר כך אנחנו רואים – אני אומר מניסיון של הרבה שנים בשטח של הרבה מאוד משפחות – שאחר כך מתחילים התהליכים כתוצאה מההבניה הזו בחוק נוער.

יפעת שאשא ביטון: אבל אז בוועדות תכנון טיפול יש את ייצוג ההורים.

רז משגב: אז כבר נעשו פעולות מסוימות שחלקן היו פוגעניות מבחינת הזכויות של ההורים.

רז משגב: זאת אומרת, להורים יש את הזכות לבוא מיוצגים.

רז משגב: ירצו, יממשו.

רז משגב: לא ירצו, לא יממשו.

רז משגב: אבל הזכות חייבת להופיע בסעיף 3ב, התנאים לכינוס הוועדה.

רז משגב: לטעמי משפט פשוט, להורים הזכות להיות מיוצגים ולהביא כל בעל מקצוע שיחפצו להסתייע בו, אם זה פסיכולוג, אם זה רופא.

יפעת שאשא ביטון: תבדקו את הסוגיה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך גם עכשיו, אחרי שאני שומעת את דבריך שהם דברי טעם, בנקודה הספציפית הזאת של זכאות של ילד להיכנס למעון ובתנאים שהחוק בעצם מציע, לא רואה כאן דרמה, מה גם שאני יודעת שבשלבים המאוחרים של התהליך הרי לא כל פעוט בסיכון מוצא מהבית.

יפעת שאשא ביטון: אני מכירה את זה מקצועית מהשטח.

אודיה איפרגן: רובם לא.

יפעת שאשא ביטון: אני מרשה לעצמי לומר את זה בכזה ביטחון ועוד לפרוטוקול ועוד בדיון על חוק כי אני באמת מכירה את זה בשטח.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך הם יכולים להיות מיוצגים אם חלילה זה מתפתח לאיזשהו הליך אחר.

יפעת שאשא ביטון: אני באמת לא מזהה כאן את הדרמה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבדוק את זה בכל מקרה לקראת מחר.

אודיה איפרגן: לטעמנו זה רוח הדברים.

אודיה איפרגן: מוקד הדיון הוא סביב ועדת תכנון טיפול והערכה ולא סביב עצם הנושא של קביעת הזכות אבל בכל מקרה באמת זה נושא שממילא יידון סביב תזכיר חוק של ועדת תכנון טיפול.

אודיה איפרגן: ככל שיהיה צורך, יעשו שם תיקון עקיף.

יפעת שאשא ביטון: בסדר.

יפעת שאשא ביטון: רשמנו את הדברים.

רז משגב: יתרה מזו, אם נסתכל בסעיף 3ב, יש סעיף קטן (3), יש כבר הליכים משפטיים.

רז משגב: זאת אומרת, בחלק מהמקרים.

יפעת שאשא ביטון: אם יש הליכים משפטיים, הוא כבר מיוצג.

רז משגב: לא תמיד.

יפעת שאשא ביטון: אבל זה נוגע לערוץ אחר.

רז משגב: זה באותו ערוץ.

יפעת שאשא ביטון: זה לא באותו ערוץ.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים כאן על נקודה אחרת בזמן ובתהליך.

יפעת שאשא ביטון: זה לא אותו דבר.

יפעת שאשא ביטון: זה לא אותו סיפור.

יפעת שאשא ביטון: אם יש הליכים משפטיים או אם יש ועדת תכנון טיפול או אם יש משהו אחר, יש את הכללים של ייצוג ההורים.

יפעת שאשא ביטון: כאן אנחנו רוצים לתת לילד זכות.

דבי גילד חיו: שיהיה ברור לפרוטוקול שהם עוד לא הסכימו לייצוג הורים שם.

אודיה איפרגן: לכן הדיון המהותי צריך להיות.

דבי גילד חיו: אני רק אומרת שיהיה ברור לפרוטוקול שזה עוד לא הוסכם.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו את החוק.

יפעת שאשא ביטון: בסדר.

יפעת שאשא ביטון: הנושא הזה של ייצוג הורים הוא מאוד מאוד חשוב.

יפעת שאשא ביטון: הוא נמצא כאן גם על שולחן הוועדה הזו אבל חשוב לא לערבב את הכול.

רז משגב: הוא מהותי משום שהרבה מאוד פעמים – שוב, מניסיון – התהליכים האלה הם מה שנקרא הפתיחה של התגלגלות.

רז משגב: אם בתחילת התהליך לא מקבלים ייצוג כמו שצריך, אחר כך קשה מאוד לסייע כי כבר נעשו הרבה נזקים גם מבחינה משפטית וגם מבחינה טיפולית וזאת מסיבה פשוטה, שארסנל הפעולות של שירותי הרווחה הוא מאוד מוגבל.

יפעת שאשא ביטון: הבנו.

יפעת שאשא ביטון: הבנתי את הרעיון.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מסכימה אתו עד הסוף אבל אני בהחלט מבינה את הרציונל ממנו אתה מביא את הדברים.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, אנחנו ננסה לחשוב על זה לקראת מחר.

אודיה איפרגן: אתה בעצם מביע חשש שהולכים לקראת הוצאה מהבית אבל זו בדיוק החלופה שעשינו כאן - - -

יפעת שאשא ביטון: מה שנקרא, בונים לו תיק.

אודיה איפרגן: זאת בדיוק החלופה שעשינו, שהמקרים שהם באמת מקרים מורכבים, ממילא יגיעו לוועדת תכנון טיפול וועדת תכנון טיפול זו סוגיה ידועה וזה יידון שם.

רז משגב: זאת אותה גברת בשינוי אדרת.

אודיה איפרגן: לא.

אודיה איפרגן: זאת לא אותה גברת.

רז משגב: אני נמצא בוועדות ואני מלווה הורים.

יפעת שאשא ביטון: אז הנה, אתה מלווה.

רז משגב: לא פעם אני צריך לריב.

רז משגב: לא פעם אני מונע קיום של ועדות.

יפעת שאשא ביטון: נשאיר את הדיון של ייצוג הורים למקום הרלוונטי לו גם בחקיקה.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו גם חוק שאנחנו מקדמים כאן.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, ניתן לו את המקום הראוי והמכבד שמגיע לו.

דבי גילד חיו: האגודה לזכויות האזרח.

דבי גילד חיו: אני רציתי לומר שלא ביקשנו בחוק הזה לא ייצוג ולא לצמצם את הקריטריונים אבל אני רוצה להעיר בהמשך לדברים שנאמרו כאן כדי שיהיו בראש.

דבי גילד חיו: בגלל שכאן מדובר במתן הטבה וסיוע והגנה על ילדים בסיכון כשהם עוד נשארים בבית, ההרחבה, גם של הקריטריונים של מתי להגדיר ילד בסיכון או אפילו אי ייצוג והשתתפות, זה עוד עושה שכל כי את באמת נותנת כאן הטבה ותומכת בילדים בסיכון.

דבי גילד חיו: החשש שלנו – אנחנו התלבטנו אם להתייחס לזה – הוא שזה ישמש, אפילו ההרחבה של הקריטריונים, אחר כך להליכים מקבילים.

דבי גילד חיו: לפחות צריך לזכור את זה.

דבי גילד חיו: כאן עושים הרחבה ואנחנו בעדה כי את נותנת הטבה.

דבי גילד חיו: לפעמים ההרחבות האלה שהן לא מוגדרות עד הסוף, אפילו את הזכרת למשל התמכרות להימורים שתיאורטית אם היינו רוצים להחליט, היינו צריכים להגדיר באמת מה זה אומר ובאיזו דרגה ומה המשמעות ולא להסתפק בהתמכרות.

יפעת שאשא ביטון: אין כאן הסתפקות.

יפעת שאשא ביטון: יש הגדרה מאוד מאוד ברורה של מהי התמכרות.

דבי גילד חיו: כתוב או התמכרות.

יפעת שאשא ביטון: אבל הסבירו כאן שזאת לא התמכרות של פעם בשבוע אלא יש הגדרה פתולוגית.

רז משגב: אבל זה לא מופיע בחוק.

דבי גילד חיו: זה לא מופיע.

רז משגב: גם לא בתקנות.

יפעת שאשא ביטון: חבל, אנחנו מתעכבים על משהו שאנחנו גם לא סגורים לגבי המהות שלו בנקודה הספציפית הזאת.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לספר לכם על מקרה אישי, לא אישי שלי אבל מקרה שאני מלווה כי בסוף זה תמיד ממחיש לנו איך זה קורה בשטח.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לומר לכם שבמקרה הספציפי שאני מדברת עליו, אלה ילדים שבבית המשפט הוחלט לגביהם שהם מוצאים מהבית, ובשביל שהם יישארו בבית יצרנו סדרה של טיפולים כדי שהם יקבלו אותם בתוך הקהילה.

יפעת שאשא ביטון: אחד מהם היה לתת את הזכות למעון.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, זה בדיוק בתהליך ההפוך של מה שאתה מתאר, של לבנות תיק כדי שהם יצאו החוצה.

יפעת שאשא ביטון: כאן אנחנו תפרנו איזושהי חליפה כדי שהם יוכלו להישאר בבית וילוו אותם שם.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני אומרת שאני מבינה את החשש שלכם, אני מבינה את הרציונל, זה לא שאני לא מבינה.

יפעת שאשא ביטון: גם אם אני לא עד הסוף מסכימה אתו בנקודה הספציפית הזאת, אבל צריך להבין שהפריזמה היא הרבה יותר רחבה מזה שעכשיו בונים תיק למשפחה.

יפעת שאשא ביטון: ועדיין אין טעם להתווכח.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כן נשב אחר כך ברמה המשפטית וננסה להבין אם יש משהו שצריך לחדד ואנחנו נתייחס לזה בדיון מחר.

רז משגב: נקודה נוספת מהותית.

יפעת שאשא ביטון: בהקשר הזה?

רז משגב: בהקשר הזה.

רז משגב: כל החומרים שנמצאים בידי שירותי הרווחה צריכים להיות מומצאים להורים זמן סביר לפני קיום הוועדה.

רז משגב: פרקטיקה, לא מקבלים שום חומר ונכנסים לישיבת הוועדה.

רז משגב: במקרה הטוב נותנים את החומר, במקרה הסטנדרטי לא נותנים שום מסמך להורים אלא מדברים בעל פה.

רז משגב: לא מנהלים פרוטוקולים בוועדות האלה.

ורד כרמון: ממש לא נכון.

אודיה איפרגן: יש כאן איזה בלבול.

אודיה איפרגן: אתה מדבר על ועדות תכנון טיפול.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא חומר שצריך להיות מומצא להורים.

רז משגב: ופרוטוקולים.

רז משגב: זמן סביר לפני.

אודיה איפרגן: אני חוזרת ומדגישה.

אודיה איפרגן: אתה מדבר על ועדות תכנון טיפול והערכה.

אודיה איפרגן: כל הסוגיה הזאת וכל הדברים שאתה מעלה צריכים להיות נדונים בחוק העיקרי שידון בוועדת תכנון טיפול שאלה ועדות באמת הרבה יותר טעונות.

אודיה איפרגן: החוק הזה, כל מהותו - - -

יפעת שאשא ביטון: מה הבעיה לנהל פרוטוקול?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא צריכים להחביא שום דבר.

ורד כרמון: אנחנו לא עושים פרוטוקול.

ורד כרמון: אנחנו עושים תיעוד וסיכום הדיון.

ורד כרמון: יש לי גם בתקנות וגם בהוראת התע"ס ועשינו על זה הרבה מאוד בקרות במהלך השנים.

ורד כרמון: אין דיון שלא יוצא סיכום.

ורד כרמון: יש סיכומי תיעוד הדיון, מה היו המטרות, מה היו המסמכים והעדויות שעלו, מה אמר ההורה, האם ההורים השתתפו או לא השתתפו.

יפעת שאשא ביטון: זה מופיע בתקנות בצורה מאוד מאוד ברורה.

יפעת שאשא ביטון: תיעוד בכתב לפי טופס 2 בתוספת השנייה.

ורד כרמון: עובד סוציאלי שמטפל במשפחה ועובד במחלקה לשירותים חברתיים, לפי כל הוראות העבודה, לפני ועדה הוא יושב עם ההורה, הוא מכין אתו, הוא מביא בפניו בדיוק את הדוח שהוא מגיש לוועדה וכולל כל המסמכים שעל פי רוב ההורה מביא אותם.

קארין אלהרר: אבל הערכה של העובד הסוציאלי, למה שהיא לא תהיה בפני ההורה?

ורד כרמון: אני חושבת שהיא כן בפני ההורה.

רז משגב: לא תמיד.

ורד כרמון: הרי מקריאים את הדוח בוועדה.

ורד כרמון: אם היא מוגשת לו בכתובים לפני או אחרי, על זה אני לא יכולה כרגע להתחייב.

יפעת שאשא ביטון: אם כן, בואו נסדר את זה.

ורד כרמון: הוא חשוף לכל המידע שעולה וגם את הדוח עצמו מקריאים בוועדה וגם את הסיכום עצמו מקבל ההורה עם ההחלטה.

יפעת שאשא ביטון: בואו נעשה סדר.

יפעת שאשא ביטון: אין כאן ויכוח במהות ובצורך וגם אתם אומרים שזה קורה, אתם לא יודעים לומר תמיד אם זה קורה לפני או אחרי, אז לא תהיה בעיה להסדיר את זה כי ממילא זה תהליך שהוא מקובל, שההורה באמת יקבל את הכול לפני שהוא מגיע לוועדה.

יפעת שאשא ביטון: שהוא באמת ידע על מה הוא ניגש, מה חוות הדעת של העובד הסוציאלי.

יפעת שאשא ביטון: לגבי מה קורה אחר כך בתיעוד של הדיון עצמו, יש תקנות מאוד מאוד ברורות שבעיני גם עונות על כל הצורך, תיעוד בכתב, עם עיקרי הדיון, עם קביעת הוועדה אם הוא בסיכון או לא, אם נקבע שהוא בסיכון – החלטת הוועדה לגבי דרכי הטיפול המומלצות על ידה, החלטת הוועדה לגבי הגורמים האחראים.

יפעת שאשא ביטון: בקיצור, יש כאן שורה שלמה של דברים.

יפעת שאשא ביטון: יש כאן תיעוד.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתנו הסיפור הזה מכוסה.

יפעת שאשא ביטון: מה שאנחנו נטפל בו זה מה קורה לפני מבחינת המידע שמובא בפני ההורים.

קארין אלהרר: אני רוצה הערה כללית.

קארין אלהרר: אין כאן איזשהו עניין של לעומתיות מול המשרד.

קארין אלהרר: יש כאן עניין של מינהל תקין.

קארין אלהרר: יש ועדה שהיא בעיני מעין שיפוטית, שיושבת ומתכנסת בעניינו של ילד.

קארין אלהרר: זו ועדה שאמנם יושב בה עובד סוציאלי ולא דרג משפטי, אבל עדיין זו ועדה שמקבלת החלטה בעניינו של ילד.

קארין אלהרר: אפילו למראית עין, אפילו בהתנהלות מול המשפחה, בעיני זה גם מגן על העובדים שאתם רוצים להגן עליהם בצדק רב, זה מייתר התעמתות אם וכאשר קורה דבר כזה.

יפעת שאשא ביטון: בסוף זה נותן כלים לכולם.

קארין אלהרר: אני באמת חושבת.

קארין אלהרר: גם להורים אין מה להתלונן וגם העובדים הסוציאליים אומרים שהם היו שקופים לגמרי ופרסו את כל המידע.

קארין אלהרר: זה נכון במיוחד כמובן לוועדת תכנון טיפול אבל אני חושבת שמקל וחומר, כי כאן באמת אין בסיס אפילו לעימות כי רוב ההורים היו רוצים את המעון הזה.

קארין אלהרר: זה פשוט עניין של התנהלות.

יפעת שאשא ביטון: זה ברמה של התחושה של ההורים.

יפעת שאשא ביטון: זה מוריד מתחים.

ורד כרמון: ברמה של הוראת התע"ס וגם האנשים שאנחנו מכשירים, הורים ועובדי משפחה.

ורד כרמון: בדיוק לפני שבוע היה סיום.

ורד כרמון: אנחנו ממש מנחים בכיוון הזה, שכל עובד משפחה אוסף את החומר, יושב עם ההורה, מתכונן אתו לוועדה, היושב ראש בודק שכל הדברים האלה נעשו.

ורד כרמון: יש את זה בתקנות.

ורד כרמון: רק כאשר הכול כבר מוכן, בעצם מגיעים לדיון בוועדה.

ורד כרמון: זה תהליך שקורה ומסכם את כל התהליך המקדים.

ורד כרמון: זה קורה.

שמרית גיטלין שקד: אין התייחסות לקבלת החומר.

אודיה איפרגן: זה לא בחוק.

אודיה איפרגן: בתקנות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתייחס לזה.

יפעת שאשא ביטון: מחר אנחנו נבוא עם תשובות ברורות היכן זה יהיה.

שלי שינברג: אני מטפלת מעל שבע שנים במשפחות במצוקה בבית שמש.

שלי שינברג: היום חזרתי מוועדה בבית שמש.

שלי שינברג: ליוויתי משפחה וביקשתי חומר שהועבר על סמך מישהו מהחינוך שהעביר מידע לגבי אותה משפחה, לגבי הילדה שלה.

שלי שינברג: העובדת הסוציאלית טענה שאסור לה לתת לי את החומר ולכן היא לא יכולה לתת לו אותו.

שלי שינברג: למשפחה.

יפעת שאשא ביטון: את החומר שהחינוך העביר.

שלי שינברג: כן.

שלי שינברג: שהעבירו אינפורמציה לגבי הילדה והיא טענה שאין לה רשות לתת לי את החומר.

אודיה איפרגן: זה משהו אחר.

שלי שינברג: מה זאת אומרת משהו אחר?

שלי שינברג: זה חומר שעל סמך החומר הזה הולכים לדון.

אודיה איפרגן: את מדברת על ועדת תכנון טיפול?

שלי שינברג: לגבי מעון לילדה.

ורד כרמון: הפסיכולוגית כתבה משהו לוועדה?

שלי שינברג: כן, היה מכתב שהיו אמורים להקריא אותו.

שלי שינברג: היא אמרה לי שהיא לא יכולה לתת לי את החומר.

שלי שינברג: היא רק אמרה בעל פה כל מיני דברים.

שלי שינברג: ביקשתי את המכתב אבל היא אמרה שאין לה רשות לתת לי אותו.

שמרית גיטלין שקד: ההתייחסות הייתה לחומר שעומד בפני הוועדה.

שלי שינברג: זה מהשטח.

שלי שינברג: מה שקורה בפועל.

שלי שינברג: זאת לא פעם ראשונה.

אודיה איפרגן: מה תפקידך?

שלי שינברג: אני סטודנטית למשפטים.

ורד כרמון: למה שייתנו לך את החומר?

קארין אלהרר: היא לא ביקשה בשבילה אלא היא באה עם המשפחה.

שלי שינברג: אני כבר שבע שנים עוסקת בעזרה למשפחות במצוקה.

קארין אלהרר: היא לא ביקשה את החומר לעצמה אלא להורים.

יפעת שאשא ביטון: אולי המקרה הפרטי הזה שווה בדיקה לגבי מה שקרה בבית שמש.

רז משגב: אם אפשר להעיר ולהאיר בנקודה הזאת.

שמרית גיטלין שקד: אודיה, ברמה העקרונית את מסכימה להעברת הדוח הסוציאלי, מידע שהתקבל מגורמים שלישיים?

רז משגב: מידע חקירתי.

אודיה איפרגן: כעיקרון, אני מרגישה לא בנוח לדון בכל הנושאים האלה.

אודיה איפרגן: אני חושבת שהדיון בכל הנושאים האלה צריך להיות בסיפור של תזכיר של ועדות תכנון טיפול וככל שצריך ייעשו תיקונים עקיפים.

אודיה איפרגן: באמת המהות של החוק הזה הוא חוק לא לעומתי.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

קארין אלהרר: חוק של מתן זכות.

יפעת שאשא ביטון: זה נכון.

יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה לגמרי.

קארין אלהרר: היא צודקת במובן הזה שזאת לא אכסניה שבה יש לעומתיות גדולה מול המשפחות.

רז משגב: לאו דווקא.

רז משגב: צריך להבין שסמכויות החקירה של עו"ס לחוק נוער או פעוטות בסיכון נובעות מסעיף 2 לחוק הסעד (סדרי דין).

רז משגב: יש להם סמכויות חקירה נרחבות ביותר.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, אבל זה לא לכאן.

יפעת שאשא ביטון: זה לא לסוגיה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: אתם מערבבים.

רז משגב: כאשר מביאים לוועדה משפחה וטוענים כלפיה טענות - - -

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אתה מתבלבל.

יפעת שאשא ביטון: הם לא קוראים למשפחה כדי לטעון בפניה טענות.

יפעת שאשא ביטון: המשפחה הזו מטופלת ברווחה בערוצים שונים ומגוונים.

יפעת שאשא ביטון: מתוקף הטיפול שמתקיים שם, שם כל השאלות שאתם אומרים וכל הסוגיות שאתם מעלים רלוונטיות וצריכות להידון שם.

יפעת שאשא ביטון: כאן הם נמצאים בערוץ אחר שמתוקף כל מה שטופל ברווחה, רוצים לתת להם את הזכאות למעון יום בתנאים כלכליים מועדפים או איך שלא תקראו לזה.

יפעת שאשא ביטון: זה הסיפור.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מנסים לקחת את כל הסל של הטיפול ברווחה ולהלביש אותו על החוק הזה שהוא בסך הכול מבקש לתת סעד לילד.

יפעת שאשא ביטון: בואו בבקשה נשמור על ההפרדה גם אם זה קצת קשה.

יפעת שאשא ביטון: לי חשוב שההפרדה הזאת תישמר.

יפעת שאשא ביטון: כל מה שאתם מעלים הוא רלוונטי ונכון לערוצי הטיפול האחרים.

ורד כרמון: אני רוצה להוסיף משפט אחד.

ורד כרמון: כשלא היה את החוק, בעצם היו מכסות מוגבלות וזה חשוב להיסטוריה.

ורד כרמון: היו מכסות מוגבלות.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אני מכירה את המשפחות שנלחמו בשביל זה.

ורד כרמון: עובד סוציאלי לפעמים לבד, אולי לפעמים עם עוד בן אדם, היו לו 100 מכסות ו-200 מועמדים והוא בשיקול דעת עצמאי שלו – שאי אפשר היה לראות – מחליט זה יקבל מעון וזה לא יקבל מעון.

יפעת שאשא ביטון: אנשים ברשות המקומית נלחמים על זה.

יפעת שאשא ביטון: אגב, מופיעה הסוגיה של המצ'ינג של הרשות, סוגיה מאוד כואבת.

יפעת שאשא ביטון: שוב, משפחות שנלחמות ולא מקבלות את זה כי לגזבר הרשות יש זמן עד שהוא חותם על כל המסמכים האלה.

קארין אלהרר: לא כי לגזבר אין זמן אלא מה אם הרשות ענייה?

רז משגב: אולי נאפשר להם הסטת תקציבים.

יפעת שאשא ביטון: נגיע לסוגיה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: מה שרציתי להמחיש לכם זה שאנשים נלחמים בשביל זה ולא מחפשים לברוח מזה.

יפעת שאשא ביטון: סטינו בדיון.

שמרית גיטלין שקד: אני רוצה להעיר לגבי משהו שקראנו כרגע.

שמרית גיטלין שקד: אחד השינויים שאני רואה כאן כשינוי משמעותי בחוק הזה, זה שהיום הוועדה מוסמכת לקבוע שהילד נמצא במצב סיכון, עקב כך הוא צריך לשהות במעון יום.

שמרית גיטלין שקד: אנחנו בעצם כתבנו בסעיף החדש שהקראנו שהוועדה גם מוסמכת לקבוע את דרכי הטיפול בעניינו.

שמרית גיטלין שקד: לפי הפרשנות של הממשלה, מכיוון שגם כך היום הוועדה שמחליטה היא ועדת תכנון טיפול, לדעתם זו סמכות של הוועדה הזו גם להחליט על דרכי הטיפול בילד אבל זה לא דבר שהיה קבוע במפורש בחוק.

שמרית גיטלין שקד: בעצם כאן אנחנו קבענו שהוועדה לא רק רשאית לקבוע האם זכאי למעון יום אלא גם זכאית לקבוע דרכי טיפול.

שמרית גיטלין שקד: בהתייעצות עם הממשלה אנחנו ניסחנו איזה שהן דוגמאות למה הן דרכי הטיפול, דרכי הטיפול שהקראנו בנוסח, כדי לתת איזושהי תמונה על דרכי הטיפול שהם רשאים לתת.

שמרית גיטלין שקד: קודם כל, אלה רק דרכי טיפול במסגרת הקהילה.

שמרית גיטלין שקד: זאת לא ועדה שיכולה להמליץ על הוצאה מהבית.

שמרית גיטלין שקד: הדוגמאות הן, כמו שהקראנו, טיפול על ידי עובד סוציאלי, הפניה לטיפול מקצועי או הפניה לשירותים ציבוריים שונים.

שמרית גיטלין שקד: אודיה, את רוצה להתייחס לזה?

אודיה איפרגן: כמו שפתחנו ואמרנו, הנושא לא מוסדר היום בחוק של ועדת תכנון טיפול אבל ההגדרה שהיום החוק מפנה אליה, זאת ההגדרה החוקית שהיום כולם עובדים אתה, שמהותה של ועדת תכנון טיפול והערכה, הקביעה היא מה הרכבה ותפקידה הוא לקבוע דרכי טיפול בקטין.

אודיה איפרגן: שם כתוב בקטין, כאן זה יהיה בפעוט.

אודיה איפרגן: החוק הזה בעצם נועד והוא מוגדר בסעיף 2 בצורה מאוד ברורה, שיש לוועדה סמכות לקבוע שהוא יכול לשהות במעון יום כדי למנוע את הוצאתו מהבית.

אודיה איפרגן: ברור שאנחנו לא מתכוונים לשים את הפעוט במעון, שגר ושכח.

אודיה איפרגן: ברור שזה חלק מכל ארסנל הטיפול בפעוט.

אודיה איפרגן: אתה לא רוצה להתעורר בגיל שלוש ולומר מה עשינו עם הילד הזה.

אודיה איפרגן: בסך הכול מה שעשינו, הכנסנו להגדרת הוועדה את ההגדרה שקיימת היום בתקנות, שבדומה לוועדת תכנון טיפול שממילא סמכותה היא לקבוע דרכי טיפול, וזה גם יוסדר באותו תזכיר, גם ועדת פעוטות בסיכון שהיא כמובן יותר מצומצמת, יותר מינורית, לצד הקביעה במעון יום, היא גם צריכה לקבוע את דרכי הטיפול.

אודיה איפרגן: ושוב, מדובר בדרכי טיפול שכל מהותם היא למנוע את הוצאתו מבית הוריו.

אודיה איפרגן: ליווי של העובדת הסוציאלית שמטפלת במשפחה, אם ההורה מכור וכולי.

ורד כרמון: אני רוצה לומר שהיום כאשר אנחנו מתעסקים בגיל הינקות ובגיל הרך, זה לא מספיק לשים פעוט במעון כשהוא במצב סיכון.

ורד כרמון: עם כל זה שהחוק הזה, רוב המקרים הם לא בוועדת תכנון טיפול והערכה, עדיין סעיפי החוק מגדירים את הפעוטות במצבי סיכון מאוד מאוד מורכבים.

ורד כרמון: אם הוא סובל מהזנחה מתמשכת, מישהו בקהילה צריך לטפל במניעת ההזנחה הזאת ולתת דרכי טיפול להורים להפנות לאחות, ללוות, לתווך.

ורד כרמון: לפעמים יש אימא בבריאות הנפש שצריכה הפניה לפסיכיאטר וצריך לעבוד על ההתקשרות וצריך לעבוד על מצבי טראומה.

יפעת שאשא ביטון: אבל זה תכנון טיפול.

ורד כרמון: זה אפשר לעשות גם רק עם הפעוט.

ורד כרמון: נגיד זה זוג צעיר בני 18, נולד להם ילד ועוד אין להם מיומנויות וכולי.

ורד כרמון: אנחנו מסייעים בידם כי יש להם קושי לתפקד ואנחנו מלווים אותם בדרכי הטיפול.

ורד כרמון: אנחנו עושים את זה.

ורד כרמון: אנחנו רוצים להסדיר את זה בחקיקה.

ורד כרמון: נראה לי שהחוק הזה בלי דרכי טיפול, הוא חוק שמאבד את השיניים שלו והוא נותן רק לחם לעניים.

ורד כרמון: יש לנו גם מענים טיפוליים וכולי, אבל ברוב המעונות השקענו הרבה מאוד משאבי טיפול.

ורד כרמון: צריך לטפל בקשר הורה-ילד.

ורד כרמון: אלה דרכי הטיפול.

אודיה איפרגן: למעשה החוק הזה הוא חוק שמבוסס על הסכמה.

אודיה איפרגן: אם אין הסכמת הורה, יצטרכו לפנות לחוק הנוער (טיפול והשגחה) וממילא נגיע לוועדת תכנון טיפול.

אודיה איפרגן: מדובר כאן באמת בתהליכים שנעשים בהסכמה עם ההורים.

אודיה איפרגן: לכן דרכי הטיפול הם גם בהסכמה כי ההורה מכור לסמים, אז אומרים לו שילך לטיפול ביחידה להתמכרויות.

אודיה איפרגן: אתה צריך להתאים את המענה לצד המענה לפעוט.

שמרית גיטלין שקד: לאו דווקא כשאת בוועדה את מבקשת את ההסכמה שלו לכל אחד מדרכי הטיפול.

שמרית גיטלין שקד: הוועדה קובעת מה הן דרכי הטיפול.

שמרית גיטלין שקד: יכול להיות שאם את תראי אחר כך שזה לא מיושם, את תלכי אתו אחר כך לבית משפט.

ורד כרמון: לא לבית משפט.

ורד כרמון: לוועדת תכנון טיפול.

יפעת שאשא ביטון: בוועדת תכנון טיפול יש את הסיפור של הייצוג.

רז משגב: אבל חלק גדל מהדברים אפשר למנוע כי עורכי דין שמיומנים ועוסקים בתחום הזה, הם לא מסתכלים על הכול מהזווית המשפטית.

רז משגב: הם מסתכלים גם על הזווית הטיפולית וגם על הצרכים של הילד וגם על בעיות שיש להורים.

רז משגב: זאת אומרת, משקללים את זה.

רז משגב: לכן זכות הייצוג חייבת להתחיל בנקודת האפס.

יפעת שאשא ביטון: נקודת האפס היא לא כאן.

יפעת שאשא ביטון: נקודת האפס התחילה כשהתחילו טיפול ברווחה.

יפעת שאשא ביטון: אתם כאילו לא מכירים את התהליך.

יפעת שאשא ביטון: המפגש של ההורים עם הוועדה של הזכאות למעון - - -

רז משגב: אחרי שהמשפחה כבר בתוך זה.

יפעת שאשא ביטון: בדיוק.

יפעת שאשא ביטון: היא לא נקודת האפס.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני אומרת שאנחנו כאילו כל הזמן מנסים להישאר שם.

יפעת שאשא ביטון: המקום של נקודת האפס, הייצוג והכול נמצא שם ולא כאן.

יפעת שאשא ביטון: כאן אנחנו אומרים שבגלל המורכבות של המקרה, רוצים לתת להם את הזכות הזאת.

רז משגב: לכן צריך לאפשר זכות ייצוג.

רז משגב: הבחירה היא של ההורים, מתי לממש את הזכות הזאת.

ורד כרמון: יש גם ועדת ערר לשירותי הסעד.

ורד כרמון: זאת אומרת, אם התקבלה החלטה בוועדה, זה סעד שניתן במחלקה, ניתן לפנות לוועדת ערר על כל מחלקה ושם יש גורמי משפט.

ורד כרמון: לעתים אנחנו מקבלים פניות כאלה.

יפעת שאשא ביטון: הם די רוצים את המעון והם רוצים אותו במחיר כזה.

יפעת שאשא ביטון: הרי זה הסיפור.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מפספסים את המהות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מנסים להיכנס לעומק של הדברים ולראות אותם בהשלכות משפטיות אבל זה הרבה יותר פשוט ממה שאתה אומר.

יפעת שאשא ביטון: ההורים נלחמים בשביל זה.

יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא מוותר על המעון כי אין מקום במעונות והם מקבלים עדיפות.

יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא מוותר על הזכות כמעט לא לשלם בכלל כאשר רוב האנשים שם נלחמים במחירים המטורפים שיש למעונות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים בסצנריו אחר לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: אף אחד כאן לא מחפש עכשיו את ההורים להפיל אותם.

יפעת שאשא ביטון: הם לא רואים את זה מהמקום הזה.

יפעת שאשא ביטון: שוב, כל מה שאתם אומרים הוא נכון וחשוב לערוצים האחרים ולא לערוץ הזה.

אודיה איפרגן: לסבר את האוזן.

אודיה איפרגן: יש הרי זכות להגיש ערר על החלטה של ועדה כזאת.

אודיה איפרגן: עד היום, במשך 10 שנים, הוגשו רק 10 ערערים וכולם היו על כך שהוועדה לא נתנה את הזכות למעון יום.

אודיה איפרגן: מעולם לא קיבלנו ערר על ועדה שנתנה זכות למעון יום וההורים טענו נגד זה.

ורד כרמון: אם ההורה לא רושם, העובד הסוציאלי מלווה אותם ובוחן אולי אפשר בלי זה לתת משהו אחר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ממשיכים.

שמרית גיטלין שקד: 3ג.

שמרית גיטלין שקד: תוקף החלטות הוועדות

שמרית גיטלין שקד: עניינו של פעוט שחלות לגביו הוראות סעיף 3ב שנדון בוועדה לפעוטות בסיכון, יובא בהקדם האפשרי לדיון לפני הוועדה לתכנון טיפול והערכה".

אודיה איפרגן: זה נועד ליתר ביטחון.

אודיה איפרגן: זה מקובל גם בעוד חוקים.

אודיה איפרגן: אנחנו לא רוצים שאם מישהו אחר כך יגיד שהוועדה הזו הייתה צריכה לדון ולא הוועדה הזו, אז לא יהיה תוקף להחלטת הוועדה.

אודיה איפרגן: זאת אומרת, לקחנו את זה מחוק הליכי חקירה והעדה כאשר יש סמכות מתי חוקר מיוחד יחקור ומתי המשטרה חוקרת.

אודיה איפרגן: גם שם נקבע שאם בטעות מישהו אחר חקר, עדיין - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל מה שחשוב זה שוועדה שרלוונטית לנושא הזה בכל היבט שהוא, היא צריכה לדון.

אודיה איפרגן: היא צריכה לדון.

אודיה איפרגן: לא לבטל.

אודיה איפרגן: בטעות נניח דנו בוועדת פעוטות בסיכון ולא במקום אחר.

יפעת שאשא ביטון: אתה באת למשבצת של הייצוג?

יפעת שאשא ביטון: בוא נסגור את הסיפור הזה ואת הפינה הזאת.

רז משגב: לא רק על זה.

יפעת שאשא ביטון: כי אתה תקוע שם.

יפעת שאשא ביטון: די.

יפעת שאשא ביטון: שמנו את זה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר המשכנו והתקדמנו.

יפעת שאשא ביטון: אגב, יהיו דיונים נוספים בוועדה בהקשרים אחרים בזכות הייצוג ואתה יותר ממוזמן לבוא ולשיר את זה כי זאת המהות של הדיונים.

יפעת שאשא ביטון: כאן אנחנו במקום אחר.

שמרית גיטלין שקד: תיקון סעיף 4 בסעיף 4 לחוק העיקרי –

שמרית גיטלין שקד: סעיף קטן (ג) – בטל.

שמרית גיטלין שקד: בפסקה (1), במקום "שבה מתגורר הפעוט" יבוא "שבה נמצא מקום מגוריו של האחראי על הפעוט" ובמקום "מיתרת עלות השהות של הפעוט במעון היום" יבוא "מעלות השהות של הפעוט במעון יום שנותרה לאחר ניכוי סכום השתתפות החייב כאמור בסעיף קטן (ב)".

במקום סעיף  יבוא: "(ה) השר ושר האוצר, באישור שר הפנים, ראים, בצו, לשנות את שיעור ההשתתפות של הרשות המקומית כאמור בסעיף קטן (ד)".

אודיה איפרגן: החוק היום קובע, הכלל הוא שחייב צריך להשתתף בחלק מסוים מעלות התשלום של הפעוט במעון יום.

אודיה איפרגן: יש לזה גם היבט כלכלי וגם היבט עקרוני.

אודיה איפרגן: חייב, עדיין יש לו אחריות כלפי הפעוט.

אודיה איפרגן: באמת נקבע שהשר יקבע כללים בדבר שיעור השתתפות החייב.

אודיה איפרגן: היום הכללים האלה נקבעו והם מפורסמים גם באתר המשרד, גם באתר של מעונות היום.

אודיה איפרגן: הגענו להישג וורד תוכל לפרט.

אודיה איפרגן: הצלחנו להוריד את דרגות ההשתתפות ההורים.

יפעת שאשא ביטון: בכמה הם משתתפים היום?

ורד כרמון: האגף למעונות יום מפרסם את הדרגות.

ורד כרמון: יש איזה 15 דרגות שונות.

יפעת שאשא ביטון: כן, אני מכירה את זה.

יפעת שאשא ביטון: כמה בפעוטות בסיכון ההורה משלם?

ורד כרמון: בפעוטות בסיכון, כל פעוט וכל משפחה בהתאם להכנסה ולתחשיב.

ורד כרמון: יש גם ועדות חריגים מחוזיות שיכולות להוריד עד לרמת 100, 200 ו-300 בבסיס ההחלטה.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אנחנו יודעים שבפעוטות בסיכון הסיפור הוא קצת אחר.

יפעת שאשא ביטון: אם הדרגות עצמן נקבעות גם לפי היקף המשרה של האם, אנחנו יודעים שיש מקרים בהם גם אם ההורים פיזית בבית בגלל שהתינוק בסיכון, אנחנו מוציאים אותו למעון.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש פרמטרים שהם לא רלוונטיים בחישובים עצמם ואלה המקרים הקשים.

יפעת שאשא ביטון: מה קורה במקרים כאלה?

ורד כרמון: הפרמטרים של ההורים שלא עובדים ושעובדים חלקית, הם כולם נדונים ברווחה ואז בכלל הם לא מגיעים לאגף למעונות יום.

ורד כרמון: הם נדונים רק ברווחה ושם יש לנו חמש דרגות שהן נמוכות מהדרגות שקיימות באגף המעונות עד לדרגת פטור מלאה של אי השתתפות.

ורד כרמון: גם במקרים החריגים שהורים עובדים אבל עדיין יש שם מצוקה מאוד מאוד גדולה שהעובדים הסוציאליים מכירים אותם ויש שם חובות אדירים, אב מובטל, אב בכלא וכל מיני דברים, אנחנו לכל אלה נותנים את אותן דרגות שקיימות בחישובים.

ורד כרמון: המינימום הוא 100 שקלים.

יפעת שאשא ביטון: אני מכירה מקרים שהגיעו אלי של אנשים שנמצאים במצוקות איומות וזה מעגל קסמים קשה שמצד אחד לא מכניסים את הילד למעון בגלל שהם לא עומדים ב-200 ו-300 השקלים, מצד שני, אם הוא לא ייכנס למעון, לעולם הם לא יצליחו לצמצם את הפער כי הם לא יוצאים לעבודה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש כאן משהו.

ורד כרמון: במשך חמש שנים, כשלא היו דרגות נמוכות והיו רק ועדות פטור ולא בבסיס התקציב, באמת הייתה בעיה והיינו דנים ב-400 מקרים בשנה לפטורים.

ורד כרמון: אמרנו שאלה כבר לא חריגים.

ורד כרמון: בעקבות ועדת העוני המשרד באמת קיבל כסף והצלחנו לייצר קריטריונים שמורידים את הדרגות עד 100 שקלים.

ורד כרמון: זה אומר שזאת חצי נקודת זיכוי.

ורד כרמון: אמרנו שיש משהו עקרוני שמאוד חשוב שהורה חייב להשתתף ולא לתת את הפטור.

ורד כרמון: לי יש סמכות לתת פטור אבל אני מוכרחה לומר שמאז שדירגנו את שלוש הדרגות הנמוכות, לא קיבלתי ולו פנייה אחת מהשדה לפטור.

ורד כרמון: אני חושבת שהמקרים שיוצאים מהמעונות הם לא המקרים של דרגות ההשתתפות האלה.

ורד כרמון: לדעתי אלה מקרים בודדים שבעצם לא מגיעים בתפר לידיעה של המחלקות לשירותים חברתיים.

ורד כרמון: אני מדברת רק על פעוטות בסיכון ולא על אוכלוסייה רחבה שלא משלמת.

ורד כרמון: משהו בהסדרה של הגעת המידע בזמן וקבלת הטיפול הנכון, כי לי לכאורה יש מספיק מכסות נמוכות להוריד את דרגות ההשתתפות ברגע שאני יודעת על זה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, האופציה הזו קיימת.

ורד כרמון: האופציה הזו קיימת ופתוחה ואני לא בעד פטור.

ורד כרמון: אני באמת חושבת שלהורים יש זכויות וחובות.

יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה.

יפעת שאשא ביטון: גם ההורים, בתחושה שלהם שהם שילמו.

ורד כרמון: אם הם היו גדלים בבית ולא במעון, זה היה עולה הרבה יותר מ-100 שקלים בחודש.

אודיה איפרגן: במקביל הייתה החלטת ממשלה להתקנת תקנות החובה והיה גם נספח ב' שאמר איזה תקנות צריך לבטל.

אודיה איפרגן: מלכתחילה הסעיף הזה נכנס לתקנות שיכולות להפוך להיות רשות או ביטול אבל אנחנו בחשיבה נוספת חשבנו שמה שנכון לעשות זה שדרגות ההשתתפות כן יהיו בתקנות אבל צורת החישוב, מדובר בצורת חישוב רוחבית במשרד הרווחה שמוסדרת בתע"ס שרלוונטית לבתי אבות, רלוונטית לקייטנות, רלוונטית לכל הדברים, אי אפשר להיכנס לזה בחוק הזה אבל הדברים מוסדרים.

אודיה איפרגן: מה נחשב הכנסה, מה לא נחשב הכנסה.

אודיה איפרגן: התיקון הזה נועד לדייק שיפורסמו הכללים.

שמרית גיטלין שקד: נאמר אולי עוד דברים שלא אמרנו.

שמרית גיטלין שקד: יש כאן בעצם ביטול ההשתתפות העצמית של מעונות יום.

אודיה איפרגן: נכון.

אודיה איפרגן: זה משהו שכבר בפועל בוצע.

אודיה איפרגן: הסדרנו את זה בחוק.

שמרית גיטלין שקד: החיוב של הרשות המקומית.

שמרית גיטלין שקד: כרגע מופיע שהרשות המקומית שבה מתגורר הפעוט צריכה לשאת ב-25 אחוזים.

שמרית גיטלין שקד: יש כאן תיקון שהרשות המקומית שבה נמצא מקום מגוריו של האחראי על הפעוט יישא בעלות של ה-25 אחוזים.

אודיה איפרגן: כן.

שמרית גיטלין שקד: יש כאן הוראה שאומרת שהשר ושר האוצר, באישור שר הפנים.

שמרית גיטלין שקד: כלומר, שר העבודה, שר האוצר ושר הפנים רשאים בצו לשנות את שיעור ההשתתפות של הרשות המקומית.

שמרית גיטלין שקד: כלומר, הם רשאים להתקין צו ולשנות את הסכום.

ורד כרמון: לא דיברנו על המצ'ינג.

אודיה איפרגן: פשוט שינינו שם בנוסח משהו.

אודיה איפרגן: היום זה כבר קבוע בסעיף 4(ה).

אודיה איפרגן: ביטלנו את אחוז ההשתתפות של המפעילים ועדכנו את הנוסח של הסעיף הזה.

יפעת שאשא ביטון: שאלה.

יפעת שאשא ביטון: עם כל הכבוד להרבה מאוד רשויות מקומיות שבאמת עושות את עבודתן נאמנה, יש גם הרבה מאוד רשויות, הרבה פעמים זה דווקא בפריפריה, שם הכי צריך את זה.

יפעת שאשא ביטון: פריפריה, בין אם היא חברתית ובין אם היא גיאוגרפית.

יפעת שאשא ביטון: אז הילדים פשוט לא מקבלים, לא מממשים את הזכות כי הרשות עוד לא חתמה על הטופס.

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו פותרים את הפלונטר הזה?

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לחייב רשות באופן אוטומטי?

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, משרד הרווחה, הרי אתם מתקצבים את הרשות, מעבירים כספים כל איקס זמן דרך המערכת והשאלה היא אם אי אפשר פשוט לנכות להם את הסכום של הפעוטות בסיכון?

יפעת שאשא ביטון: למה זה צריך להיות נתון לשיקול דעת של גזבר או ראש רשות?

ורד כרמון: במהלך כל השנים של הפעלת והחלת החוק, היו לנו אולי 10 רשויות שם נתקלנו בבעיה.

ורד כרמון: ממש בודדות.

ורד כרמון: לא ביחד אלא מעת לעת במקום ספציפי.

ורד כרמון: הפעלנו הרבה מאוד עבודה פיקוחית ולחצים על הרשות.

ורד כרמון: חוץ מרשות אחת שלא הגענו אתה להסכמה, שם פשוט ניכינו לה את החלק היחסי.

יפעת שאשא ביטון: אלה 10 רשויות שאתם יודעים עליהן.

ורד כרמון: זה כרגע לא פעיל.

ורד כרמון: לא קיבלתי כל פנייה בשנים האחרונות.

יפעת שאשא ביטון: מי פונה?

יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא רוצה לכבס את הכביסה המלוכלכת בחוץ.

יפעת שאשא ביטון: אני זוכרת ערימות של דפים שיושבים שם ומלחמות עולם.

ורד כרמון: אני לא יודעת על מה.

ורד כרמון: על פעוטות בסיכון, בגלל שזה בחוק וזה לא שירות כמו ללכת למועדונית או למרכז ילדים כי שם זה לא בחוק ואז לא חותמים, בגלל שזה שירות בחוק, הרשויות עברו הכשרה ונכתב בזמנו חוזר של המנכ"ל.

יפעת שאשא ביטון: שזה מחייב אותם.

ורד כרמון: בדיוק.

ורד כרמון: כן.

ורד כרמון: החוק מחייב אותם לחתום על זה.

ורד כרמון: מה שמגיע אלי זה גזבר שלא חותם למרות החוק ואז אנחנו מפעילים מנהל מחוז, לפעמים מנכ"ל, מנסים ללחוץ בכל הכיוונים.

ורד כרמון: אם לא, אנחנו פשוט מנכים.

יפעת שאשא ביטון: בינתיים הפעוט בבית.

יפעת שאשא ביטון: צריך להטיל איזושהי סנקציה שהיא הרבה יותר חדה וחותכת.

ורד כרמון: כל שנת הלימודים הזאת לא קיבלתי פנייה מאף רשות.

ורד כרמון: המפקחים מאוד מעורבים בזה כי יש יושב ראש ועדה והוא יודע אם לא חותמים.

ורד כרמון: לא קיבלתי אפילו פנייה אחת בשנה האחרונה.

דבי גילד חיו: אנחנו באמת הערנו שתי הערות לגבי הסעיף הזה של הכסף.

דבי גילד חיו: האחת, אנחנו קוראים לך להכניס כאן סעיף בחוק עצמו שלא יאפשר להוציא פעוט מהמעון, פעוט שהוכרז כפעוט בסיכון, גם אם להורים יש חוב.

דבי גילד חיו: צריך לטפל בחוב בנפרד מהעניין של זה.

יפעת שאשא ביטון: את יודעת מה יקרה אם יהיה סעיף כזה בחוק.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אני לגמרי בעד.

יפעת שאשא ביטון: את שמעת את השיח שניהלתי.

יפעת שאשא ביטון: ברגע שיש סעיף, לא משלמת.

יפעת שאשא ביטון: מה תעשי?

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך את זה וזה במקומות הכי קשים.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה את הרציונל שלכם.

יפעת שאשא ביטון: גם אני רוצה שזה יהיה כך.

יפעת שאשא ביטון: מה אמרנו עכשיו באופן לא פורמלי ולא כתוב בחוק?

יפעת שאשא ביטון: ניסינו לבדוק אם בכל קונסטלציה שלא תהיה, בסוף בסוף יש להם את המענה גם במקומות לא משלמים או לא מסוגלים לעמוד בתשלום.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני לא רוצה שמישהו מתוקף חוק יגיד שגם כך הם לא יכולים להוציא את הילד שלי מהגן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מכירים את זה בקונסטלציות אחרות של חוק חינוך חובה.

יפעת שאשא ביטון: ההורים שגם כך צריך לעשות אתם עבודה, לא רק כלכלית אלא יש הורים שצריך לעשות אתם עבודה על הורות, על אחריות, על חובות ועוד הרבה דברים אחרים שהם טיפוליים, אנחנו לא צריכים לתת להם שום חבל.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לדעת שלא יהיה ילד שימצא את עצמו בחוץ.

דבי גילד חיו: אני מבינה מה את אומרת וזה גם עושה שכל, אבל אני אומרת שמצד שני אנחנו מקבלים פניות, אנחנו ואנשים שאנחנו בקשר אתם, עובדים סוציאליים ואחרים, של מקרים קונקרטיים שכן מוציאים ילדים.

דבי גילד חיו: זה לא שזה לא קורה.

יפעת שאשא ביטון: תעבירו ונבדוק.

יפעת שאשא ביטון: את רוצה שנדבר על זה?

יפעת שאשא ביטון: אני קיבלתי פנייה כביכול מאוד מאוד קשה, קשה עד כדי כך שאני באופן אישי הרמתי טלפון למשפחה כדי להבין מה קורה, וזה גם בגזרה בה אני גרה, לא בקרית שמונה אבל בגזרה שם, כך שבכלל הרגשתי מחויבת, ומסתבר שמדובר בהורים שמשתכרים מעל 10,000 שקלים, נמצאים בדרגות מאוד מאוד נמוכות, מוצאים הרבה דברים לעשות עם הכסף אבל לא את ה-200 שקלים האלה לילד.

דבי גילד חיו: אני רוצה להשלים כמה משפטים ולהסביר.

דבי גילד חיו: הדברים שאת אומרת הם נכונים.

דבי גילד חיו: זה אותו סיפור של תשלומי הורים בבית ספר.

דבי גילד חיו: הרי יש השתתפויות הורים בהרבה מאוד דברים שקשורים לילדים אבל בסופו של דבר מדובר כאן במקרה הכי קיצוני של הגנה על ילדים.

דבי גילד חיו: לא רק שאלה פעוטות בסיכון אלא אלה פעוטות.

דבי גילד חיו: זאת אומרת, ילדים פצפונים שלא יכולים לדבר.

דבי גילד חיו: אין להם שום כלים.

דבי גילד חיו: המעון הזה, כל מה שהוא נועד זה להוציא את הילד מהבית שהוא יהיה רוב היום מחוץ לבית.

דבי גילד חיו: זו המטרה של המעון הזה.

דבי גילד חיו: זו המטרה המרכזית שלו.

דבי גילד חיו: שהילד יהיה מחוץ לבית.

דבי גילד חיו: אני יכולה להבין את הקושי מול ההורים.

דבי גילד חיו: זה בדיוק כמו שהחליטו במערכת החינוך שלא יוציאו ילדים מפעילויות אם ההורים שלהם לא משלמים, ואנחנו יודעים שהרבה מאוד הורים גם במקומות הכי חזקים במערכת החינוך בפרינציפ אומרים שהנם לא מוכנים לשלם, חוק חינוך חובה.

דבי גילד חיו: בהרצליה, היכן שאני גרה.

דבי גילד חיו: זה לא קשור למצב כלכלי.

דבי גילד חיו: אבל בכל זאת הוחלט שאסור להוציא את הילדים האלה מהפעילויות.

דבי גילד חיו: אז על אחת כמה וכמה במקרים האלה.

דבי גילד חיו: אני מבינה, צריך למצוא לזה אולי פתרון אחר, צריך לגבות אולי את החובות בצורה, למצוא דרך לעשות זאת, אבל אני אומרת שבמקרה הקיצוני הזה שמדובר בילדים קטנטנים שהם הוגדרו בסיכון בגלל המצבים הקיצוניים עליהם דיברנו, אי אפשר להשלים עם מצב שבגלל חוב כספי – לא משנה, גם אם אנחנו כאן בפלונטר ובעצם אנחנו בעקיפין מעודדים את ההורים לא לשלם – יש כאן בעיה.

דבי גילד חיו: הדבר השני שרציתי להתייחס אליו הוא ההשתתפות של המועצות המקומיות.

דבי גילד חיו: קודם כל, אנחנו יודעות, וגם את טיפלת בוועדה, שבעצם הרשויות צריכות לשלם על שלל ענייני רווחה את המצ'ינג.

דבי גילד חיו: אני בטוחה שאם הם היו צריכים לטפל בכמה מקרים אלה בלבד, הם היו עומדים ב-25 אחוזים האלה שהם צריכים לתת אבל הם צריכים המון.

דבי גילד חיו: אני מדברת עם ראשי ערים, אני וחברותיי באגודה, ואני בטוחה שגם את, שאומרים שהם לפעמים אפילו עד כדי כך הם מגיעים שהם בוחרים איזה טיפול לתת לפי מה שהם יוכלו לעמוד בו כלכלית.

דבי גילד חיו: אנחנו לא רוצים להיות במצב הזה.

דבי גילד חיו: אני יודעת שמה שאנחנו כתבנו כאן, אנחנו ארגון חוץ פרלמנטרי, אני לא בממשלה ואני לא צריכה להביא את הכסף - - -

יפעת שאשא ביטון: התפקיד שלך להביא את הקצה הזה של החבל והתפקיד שלנו לעשות איזונים.

דבי גילד חיו: אנחנו חושבים שהאידיאל הוא לא להטיל את החלק הזה.

דבי גילד חיו: הרי למה אנשים לא חותמים ברשויות המקומיות?

דבי גילד חיו: זה לא בגלל שלא מתחשק לו והוא מתעצל לשבת ולמלא את החתימה שלו.

יפעת שאשא ביטון: תתפלאי.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לספר לך.

יפעת שאשא ביטון: הייתי שם.

יפעת שאשא ביטון: מספיק מלחמת אגו קטנה בין הגזבר לבין ראש הרשות, ויחכו כל התינוקות.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך את זה באחריות מלאה.

יפעת שאשא ביטון: אני מרשה לך אפילו לצטט אותי.

דבי גילד חיו: אני יוצאת מנקודת הנחה שברוב המקרים שיש את הקושי עם המצ'ינג, הבחירה, מה שאמרתי קודם, שמעתי חד משמעית מאנשים ברשויות שונות, שזה נובע משיקולים כלכליים וקושי כלכלי.

דבי גילד חיו: אני חושבת שדווקא הילדים האלה נמצאים בדרך כלל ברשויות שיש להן הכי פחות כסף, והדרך הנכונה והראויה הייתה לא שהרשות המקומית תצטרך, וזה גם לא נכון בעיקר לגבי פעוטות בסיכון בגילים האלה, שהכסף הזה יבוא לא מהרשות המקומית.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שהבנתי את הרציונל.

יפעת שאשא ביטון: אגב, בעולם אידיאלי, תלוי בהשקפת עולם של כל אחד, המדינה הייתה נותנת הכול וההורים לא היו אחראים על כלום.

יפעת שאשא ביטון: גם את האוכל היה אפשר ללכת ולקבל בחינם כי התזונה של הילד היא הכי חשובה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא אומרת את זה בציניות.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת שיש דברים שאנחנו לא נכתוב אותם בחוק, אנחנו דווקא שמים על הכתפיים של המדינה יותר אחריות ואני אסביר.

יפעת שאשא ביטון: אני בדעתי האישית לא חושבת שהסעיף של אין להוציא ילדים יהיה כתוב בחוק.

יפעת שאשא ביטון: אבל זה אומר שאחרי שאנחנו ביררנו רגע לפני שאת דיברת שיש את הכלים בידיים של משרד הרווחה פעם אחת לפטור את המשפחה מתשלום בכלל, זה אומר שהיא צריכה לדעת לזהות מתי המקרה הוא מאוד קשה, ולחשוב על טובתו של הילד ולהציל אותו כי אם חס וחלילה יקרה משהו, זה יהיה על הראש שלהם.

יפעת שאשא ביטון: סליחה שאני אומרת את זה בצורה הכי בוטה אבל אני פשוט רוצה להמחיש את זה.

יפעת שאשא ביטון: יש למשרד הרווחה את הכלים לא להעביר את הכסף לרשות המקומית ולנכות לה את הסכומים שצריך בשביל שהילדים בסיכון, הפעוטות בסיכון, ייכנסו למערכת.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שהמדינה יש לה היום, כשאנחנו מדברים עוד לפני החוק, את הכלים לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני חושבת שלא נכון להשאיר את זה בחוק.

יפעת שאשא ביטון: נכון שאני שמה יותר אחריות על המדינה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא שמה עליה כסף אבל אני שמה עליה יותר אחריות.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזאת אמירה מאוד מאוד חשובה ולאפשר לה לעשות את התהליך הטיפולי עם אותן משפחות שכמו שדיברנו קודם, זה לא רק הסיפור של לשים את הילד במעון אלא הסיפור הוא הרבה יותר רחב והמענים צריכים להיות הרבה יותר רחבים.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה את מה שאת אומרת כי באינטואיציה ובבטן גם אני כל הזמן אמרתי שזה ייהרג ובל יעבור.

יפעת שאשא ביטון: מצד שני, כשאת מסתכלת על זה בפריזמה רחבה, את אומרת שיש לנו את הכלים לעשות את זה, האחריות שלנו לוודא שלא קורה כלום לילדים האלה ואנחנו משתמשים בהם כשצריך וזה לא יהיה בתוך החוק.

דבי גילד חיו: רציתי להציע עוד משהו שהוא הצעת ביניים.

דבי גילד חיו: אם נשאר בידיהם להחליט אם יקבלו פטור ואם לא.

דבי גילד חיו: אולי אפשר להציע שיוסיפו רובריקה נוספת בתשלומים שהיא לא או פטור מלא.

דבי גילד חיו: הרי אנחנו יודעים טוב מאוד שהמשפחות האלה גם לפעמים ב-100, 200 ו-300 שקלים לא יכולות לעמוד.

דבי גילד חיו: לא תמיד ילכו אולי לפטור מלא אבל אולי אפשר לפחות לעשות איזה הסדר ביניים במקרים.

יפעת שאשא ביטון: את יודעת כמה עולה מעון?

יפעת שאשא ביטון: מעון מפוקח.

יפעת שאשא ביטון: 2,700 שקלים במפוקח.

יפעת שאשא ביטון: מה זה שלב ביניים?

יפעת שאשא ביטון: 100 שקלים זה בכלל לא שלב.

יפעת שאשא ביטון: זאת אפילו לא מדרגונת.

יפעת שאשא ביטון: 200 שקלים, זה אפילו לא מדרגונת.

יפעת שאשא ביטון: באמת, אנחנו לא מדברים כאן על סכומים.

דבי גילד חיו: אני אסביר למה הכוונה.

יפעת שאשא ביטון: יש כאן אלמנט של אחריות של הורה שיודע מה בסדרי העדיפויות ומלמדים אותו להיות חלק מהאחריות על הילדים.

דבי גילד חיו: אנחנו יודעים שיש משפחות והרבה פעמים גם חד הוריות.

יפעת שאשא ביטון: יש גבול גם עד כמה אפשר להיות גרידי.

דבי גילד חיו: יש משפחות שמשתכרות באמת סכומים מאוד מאוד קטנים ואתם הן מפרנסות ילד, ילדה, לפעמים יותר, מעבר לשכר דירה ותשלומי מים והדברים הכי בסיסיים שאנחנו יודעים שגם להם האנשים האלה הרבה פעמים בחובות והם לא עומדים בזה.

דבי גילד חיו: לפעמים גם את ה-200 שקלים האלה, קשה.

יפעת שאשא ביטון: אבל בשביל זה יושב כאן צוות ואומר לך שיש לו את הכלים במקרים קשים כמו שאת מתארת, במקרים החריגים, לפטור אותם.

ורד כרמון: לא הייתה פנייה אחת.

ורד כרמון: גם במכתב שכתבתם לנו, אם יש מקרה, תמיד, גם כשיש הסדרה מלאה, יש מקרים פרטניים חריגים, כדאי לטפל בהם בזמן אמת ולא בדיעבד אחרי שנה או חצי שנה לכתוב מכתב ולומר שהייתה אלינו פנייה מכאן ומכאן כי אז אין לך מה לעשות וזה כמו פנייה אנונימית.

ורד כרמון: אם תהיה פנייה במקרה שיש מקרה חריג, אנחנו נטפל בזה און ליין.

יפעת שאשא ביטון: צריך לזכור שפעוטות בסיכון, כמו שאמרנו קודם, אלה לא אנשים שנמצאים במצוקות הכלכליות שזה על רקע של מצוקה כלכלית ואז לא תמיד הם ניגשים לרווחה ונניח הילדים לא מגיעים למעון מכל מיני סיבות.

יפעת שאשא ביטון: מדובר כאן על משפחות שנמצאות תחת העין של הרווחה בלי קשר לסיפור של המעונות.

יפעת שאשא ביטון: הם יודעים און ליין אם הילד נמצא או לא נמצא במעון.

יפעת שאשא ביטון: שוב אני אומרת לך ממקרים שאני מלווה פיזית של עובדים סוציאליים שמתקשרים ואומרים הנה, הם לא עומדים בהסכם, הילד לא הגיע למעון.

יפעת שאשא ביטון: אני מתקשרת למשפחה, הילד בכלל בקופת חולים.

יפעת שאשא ביטון: תביני עד כמה הפיקוח הוא מאוד מאוד צמוד ואני לא מדברת על מקומות קטנים אלא אני מדברת אתך על רשויות מאוד מאוד גדולות שם אני מלווה את המשפחות.

יפעת שאשא ביטון: אם כן, למה שאת חוששת, יש מענה.

יפעת שאשא ביטון: אני יותר רגועה גם אחרי ששמעתי וביררתי את זה לעומק.

יפעת שאשא ביטון: יש מענה.

יפעת שאשא ביטון: להכניס את זה בחוק, אני אומרת לך שאין לי מה ושלבי הביניים כבר קיימים.

יפעת שאשא ביטון: 100 שקלים זה אפילו לא שלב ביניים.

יפעת שאשא ביטון: 200 שקלים זה אפילו לא שלב ביניים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מתכנסים לסיום.

יפעת שאשא ביטון: מחר יש דיון נוסף.

יפעת שאשא ביטון: עלו כאן הערות שאנחנו נתייחס אליהן.

יפעת שאשא ביטון: ננסה לפתור את העניין של החומרים שצריכים להיות בשקיפות מול ההורים.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שלמרות שלא מדובר כאן בשום עניין דרמטי כמו שהגדרתי את זה, עדיין כשיש שקיפות, יש פחות מתח ויש פחות חשש מהמקום של הם עושים לי את זה כי.

יפעת שאשא ביטון: אז לא, לא עושים לך את זה כי אנחנו מתכננים משהו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עושים את זה כי אתה זכאי וכי אנחנו רוצים לבוא לקראתכם.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שבתהליך כזה, זה באמת יוצר יותר אמון.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נלבן את הסוגיה הזאת בהצבעה.

אודיה איפרגן: אני חושבת שבכל מקרה, המקום לזה הוא בתקנות ולא בחוק.

שמרית גיטלין שקד: הוועדה לא יכולה לתקן תקנות.

אודיה איפרגן: ההצעה שלי.

אודיה איפרגן: אנחנו צריכים לראות גם מבחינת השטח אם לא יותר נכון לעשות דיון מעקב בתחילת המושב הבא, לראות את הבדיקה שלנו, אם אנחנו מתכוונים לתקן את התקנות, כן או לא.

אודיה איפרגן: לחוק הזה, זה לא רלוונטי.

שמרית גיטלין שקד: העמדה המהותית שלכם, האם אתם בעד או נגד.

אודיה איפרגן: האם לתקן את התקנות או לא.

יפעת שאשא ביטון: בדיוק.

יפעת שאשא ביטון: לומר באיזה ערוצים אפשר לעשות את זה, מה הדרך, כדי שלפחות נוכל להתבסס על משהו גם בביקורת עתידית.

יפעת שאשא ביטון: מחר אנחנו נשלים את הדיון בסוגיה הזו ונצביע על החוק.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות לכל אחד ואחת מכם באופן אישי, גם על ההערות שכולן הן חשובות גם אם לא קיבלנו אותן עד הסוף, אבל הדיון היה חשוב.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.