ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 667, 2018-07-03 11:11

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 3 ביולי 2018, כ' בתמוז תשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא: לימודי השפה הערבית בבתי הספר במערכת החינוך העברית – לציון יום השפה הערבית – דיון יזום של חה"כ יוסף ג'בארין.

יעקב מרגי: הוא יגיע, יוסף, ניתן לו לדבר, אבל מאחר וחבריו לסיעה כאן, לי אין ספק שהוא ישמח שהם יתחילו ולאחר מכן נצרף אותו לדיון.

יעקב מרגי: אני חושב שזה יום חשוב שהכנסת מציינת אותו, למרות שאני מכיר, חברים, ראשי ועדות שאחרי הלילה של אתמול קיצרו את הלו"ז שלהם.

יעקב מרגי: לי לא אפשרו, כפו עלי את הדיון בבוקר.

יעקב מרגי: רציתי לדחות.

יעקב מרגי: אמרתי, אם אני לא דוחה דיון אחד, לא דוחה גם את השני.

יעקב מרגי: אני כמעט ער מאתמול בשעה 5:00 בבוקר, אז קצת הבנה, אין קריאות ביניים.

יעקב מרגי: הדיון צריך להיות רק ברשות דיבור ולנסות לא להרים את הקול.

יעקב מרגי: אנחנו ניתן לחברי הכנסת להתחיל כסדר ישיבתם וימחלו לי אלה שהגיעו לפני/אחרי.

יעקב מרגי: נעשה את זה ידידותי ומהיר.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה לך אדוני היושב ראש.

דב חנין: בוקר טוב, היום הזה הוא יום מרגש, יום חיובי, יום אופטימי.

דב חנין: מהבוקר אני משתתף בדיוני ועדות ואני שומע את חבריי מדברים בשפה הערבית.

דב חנין: הצליל הנעים שלה, המוזיקה שלה, ואני אומר לעצמי, הלוואי שנגיע ליום שלא יהיה לנו יום שפה ערבית בכנסת אלא כל יום יהיה יום שפה ערבית ויום שפה עברית וכולנו נוכל לדבר בשפה שנוח לנו לדבר.

דב חנין: אני מבין ערבית ואני מדבר קצת ערבית, אבל כשאני מדבר בציבור, אני תמיד מדבר בעברית, למה?

דב חנין: כי חשוב לי לדבר מדויק.

דב חנין: אני מסתכל על חבריי הערבים ואני אומר שגם להם יש את הזכות כמו שלי לדבר בשפה שהכי נוח להם, שהכי מדויק, הכי מתאים להם.

דב חנין: אמנם יש אצלנו חבר כמו חבר הכנסת זוהיר בהלול שהעברית שלו יותר טובה מאשר של חברי הכנסת היהודים, אבל עדיין גם זכותו כמו כל חברי הכנסת הערבים, לדבר בשפה הערבית כשהוא רוצה לבטא את עצמו בשפתו.

דב חנין: שפה יכולה להיות גשר, צריכה להיות גשר, והדיון הזה עכשיו כאן בוועדת החינוך על איך אנחנו מרחיבים את מקומה של השפה הערבית במערכת החינוך העברית, הוא דיון חשוב, הוא דיון מרכזי.

דב חנין: נמצאים איתנו חוקרים שעוסקים בנושא הזה הרבה שנים.

דב חנין: אני מברך אתכם על העבודה שלכם ובאמת מקווה שהדיון הזה יהיה דיון מעשי.

דב חנין: אני מקצר, כי יש כאן כל כך הרבה אנשים שיכולים לתרום לדיון.

דב חנין: תודה, אדוני היושב ראש.

יעקב מרגי: יש לנו עוד מצגת, אז אנא התחשבותכם באורך הדיבור.

יעקב מרגי: לא לחזור על דברים.

יעקב מרגי: לקצר.

יעקב מרגי: יוסי יונה.

יוסי יונה: אדוני, אני באמת שמח לדבר בשפה הערבית, אבל בגלל שרובנו כאן לא דוברים ערבית.

יעקב מרגי: אבל תן לנו בגלל שאתה מומחה שפה הערבית.

יוסי יונה: אני לא מומחה לשפה הערבית.

יעקב מרגי: אתה מומחה לשפה הערבית.

יעקב מרגי: הייתי אצלך באיזו סיעה שאפילו כתבת מאמר ונאמת, אז דבר כמה משפטים לטובת אלה שמבינים כדי שנצלול ככה.

יעקב מרגי: יש לה צליל נעים.

יוסי יונה: (אומר דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) אדוני היו"ר, אני שמח להיות כאן, בישיבה החשובה הזו, לרגל יום השפה הערבית, וכמו שאתם יודעים, באופן מסורתי אני נושא דברים ביום המיוחד לשפה הערבית בפרלמנט, והיום אנו מדברים על היוזמה הסעודית לשלום, אני קורא לראש הממשלה נתניהו לקבל את היוזמה הסעודית, וזה מציאותי.

יעקב מרגי: אני ידעתי שאני מאתגר אותך.

יעקב מרגי: עכשיו יוסי, תחזור לעברית.

יוסי יונה: גם הפנייה שלנו, בעיקר זה אנשים שדוברים ערבית, אלה שקובעי המדיניות במשרד החינוך.

יוסי יונה: יש לנו פה את הדוחות הללו.

יוסי יונה: זה מאוד מצער.

יוסי יונה: כפי שאתם כולכם יודעים, אלה שמכירים אותי, אני מאוד אוהב את השפה הערבית.

יוסי יונה: תמיד כשאני מדבר ערבית עם אנשים, שואלים אותי, תגיד, אתה למדת?

יוסי יונה: אתה היית ב-8200 או היית במוסד?

יוסי יונה: לא, לא הייתי בשום מקום, משום שגם בסדר ללמוד בגלל שיקולים שכאלה, אבל אני למדתי את השפה הערבית כי אני אוהב את השפה.

יוסי יונה: אני חושב שהשפה הזאת יפהפייה.

יעקב מרגי: זה גם מהבית.

יוסי יונה: בעיקר זה אוניברסיטה, אבל מה שחשוב להגיד, ופה אני רוצה לומר את הדבר שאני תמיד אומר.

יוסי יונה: השפה הערבית, תופתעו, היא גם של היהודים.

יוסי יונה: קודם, שתי השפות הן שפות אחיות תאומות.

יוסי יונה: זה אחד.

יוסי יונה: דבר שני, כשמישהו חושב על ההיסטוריה היהודית, לא יכול שלא לחשוב על העובדה המאוד פשוטה, שמיטב התיאולוגיה היהודית, הפילוסופיה היהודית נכתבה בשפה הערבית, זאת אומרת, אם אנחנו היהודים חוזרים להיסטוריה שלנו ושואלים את עצמנו, תגידו, מה ההיסטוריה שלנו היהודית, אנחנו לא יכולים, גם אם נרצה ונתאמץ ונכחיש, כמו שהיום מכחישים בחברה הישראלית, לא נצליח, כי אנחנו מסתכלים אחורה, ההיסטוריה היהודית כרוכה בטבורה, אדוני היושב ראש, בשפה הערבית.

יוסי יונה: נחשוב על הרמב"ם - - -

יעקב מרגי: הרמב"ם עצמו עם הגרסאות.

יוסי יונה: בוודאי.

יוסי יונה: דבר אחד שאני אמרתי ואני אחזור עליו, בנאום הראשון שלי בכנסת, כי גם מבחינת השירה הערבית הקלאסית, אני שואל יהודים אם שמעו על בן עדייה.

יוסי יונה: היהודים לא יודעים.

יוסי יונה: הוא היה אחד מהמשוררים החשובים ביותר.

יוסי יונה: לפני בוא האיסלם כתב לחצי האי ערב שירה ערבית קלאסית מדהימה שהשפיעה על התפתחות השירה הערבית הקלאסית.

יוסי יונה: אני אומר, ההיסטוריה שלנו כרוכה באמת בטבורה בתוך השפה הזאת.

יוסי יונה: היא שפה גם שלנו.

יעקב מרגי: תעשה טובה, אנחנו רבים על כל כך הרבה דברים, אל תוסיף לנו את השפה גם.

יוסי יונה: לא, היא גם שלנו.

יוסי יונה: אני לא טוען לבעלות, אלא אני אומר, ההיסטוריה שלנו כרוכה בשפה הזאת.

יוסי יונה: אני אוהב את השפה הזאת ומאוד מצער אותי גם שהמצב העגום שלה כפי שעולה מתוך הדוחות הללו, שהיא לא מקבלת עדיפות מנקודת מבטם של קובעי המדיניות בחברה הישראלית, בממשלת ישראל וכו'.

יוסי יונה: כמו שראינו כאן, אפילו היא לא נתפסת כמקצוע חובה לבגרות.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע בהמשך גם את משרד החינוך, לפני סוף הדיון.

יוסי יונה: אני אגיד משהו, שוב, אם תרצו, אידיאי גדול.

יוסי יונה: חבר'ה, אנחנו במזרח התיכון.

יעקב מרגי: לא מרגישים?

יוסי יונה: מבחינת השפה.

יוסי יונה: תסתכל על סדרי העדיפויות של אנשים: צרפתית, אנגלית, רוסית, לא יודע, והשפה הערבית נדחקת לקרן זווית באופן שהוא יותר מעיד לטעמי על איזושהי בעיה פסיכולוגית מאשר על איזו הבנה ריאלית של המציאות, לכן אנחנו בכל הזדמנות אומרים, מדינת ישראל, ממשלת ישראל, האחראים על מערכת החינוך במדינת ישראל, הדבר הזה הוא חיוני, הדבר הזה הוא דבר הכרחי.

יוסי יונה: אלה מכם שהם דוברים יותר משפה אחת, כאשר אתם שולטים בשפה מסוימת, זו לא עוד שפה, זו תרבות אחרת.

יוסי יונה: זה כאילו יש לכם עוד חיים.

יוסי יונה: ככה באמת אני חש כשאני מדבר בשפה הערבית ולכן מאוד חשוב שאנחנו מקיימים את המפגש הזה ומעלים שוב את חשיבותו של הנושא הזה, ואני מאוד מצטער שלמרות הדיונים המתמשכים מזה ארבע שנים, אנחנו עוסקים בנושא הזה של השפה הערבית, לא נעשה די כדי להכיל אותה, כדי לשלב אותה.

יעקב מרגי: ישנן הצעות חוק שתקועות.

יעקב מרגי: נשמע גם עליהן.

יוסי יונה: תודה רבה אדוני היושב ראש.

יעקב מרגי: ואאל יונס.

ואאל יונס: (אומר דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) אדוני היו"ר, מר יעקוב מרגי, תודה על היום הזה של השפה הערבית.

ואאל יונס: השפה הערבית היא שפה רשמית במדינה, ויש להתייחס אליה כשפה מקבילה לשפה העברית ולא כשפה שניה.

ואאל יונס: יש ללמד את השפה הערבית בבתי הספר היהודיים החל מגיל כיתות יסודי, ועל כן נהיה אנחנו גאים כשיהודי מדבר בערבית, ונוכל להבין אותו טוב.

ואאל יונס: יהיה יחס ידודותי ואהבה בין האנשים בזכות השפה.

ואאל יונס: השפה הערבית לא נמצאת רק בישראל, ואנחנו בישראל 20% מהאוכלוסיה, ויש לקחת את השפה הזו במלוא הרצינות.

ואאל יונס: השפה הערבית היא שפה בינלאומית, ואני אביא דוגמא מהמונדיאל ברוסיה, מי שדיבר ברוסית, או באנגלית או בערבית, היה אפשר להבין אותו.

ואאל יונס: אדוני היושב ראש, אני דיברתי עכשיו באופן כללי.

ואאל יונס: עכשיו נתמקד בעניין.

ואאל יונס: אני חושב שצריך באמת שמשרד החינוך יתעשת ויתחיל ללמד את הילדים הקטנים בכיתה א'-ב' את השפה הערבית כשפה שהיא מקבילה לשפה העברית ופשוט היא השפה שמדברים בה בעולם הרבה אנשים.

ואאל יונס: הגיע הזמן שאנחנו רוצים ללמוד עם אחר ורוצים ללמוד תרבות אחרת ורוצים ללמוד על דרך חיים של עם.

ואאל יונס: צריך באמת ללמוד את השפה ואז אנחנו נגיע לעמק השווה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זוהיר, בבקשה.

זוהיר בהלול: שלחתי הבוקר הזה הודעה לידידה שחוגגת יום הולדת.

זוהיר בהלול: כתבתי לה כדלקמן: שם כמובן בדוי.

זוהיר בהלול: כתבתי לה בעברית כי היא יהודייה.

זוהיר בהלול: השם, האחת והיחידה, השם, האהובה, המשיכי להעריף עלינו מאהבתך הכנה ולהפיץ עלינו ממנעמי רוחך.

זוהיר בהלול: את כמו מעיין לא אכזב שמימיו שוטפים את שדות נפשנו והופכים אותנו זכים יותר וטהורים יותר.

זוהיר בהלול: מברוק.

יעקב מרגי: מה היא ענתה לך בערבית?

זוהיר בהלול: לא, היא עדיין לא ענתה.

יעקב מרגי: היא המומה.

מאיר כהן: התשובה תהיה, מי זה המשוגע הזה?

זוהיר בהלול: גם אם הדברים האלה שלי אליה נשמעים באוזניכם כזורמים ממעיינות השפה העברית הכול כך עשירה ועטורה, השפה העברית עדיין איננה יכולה להגיע לקרסוליים של השפה הערבית.

זוהיר בהלול: אני אומר לאחיי היהודים, אתם גודעים במו לשונכם את העושר הלשוני שיש לכם בשפתכם.

זוהיר בהלול: זה דבר אחד.

זוהיר בהלול: השפה העברית היא עשירה אבל אנחנו גודעים את מעיינות השפה הזאת במו לשוננו מכיוון שהשפה העברית הפכה להיות שפה מאוד בנאלית, מאוד שטחית, אבל שתי השפות הן שפות אחיות.

זוהיר בהלול: איך אפשר לגדוע שפות תאומות סיאמיות בצורה כל כך מחרידה במדינה הזאת?

יעקב מרגי: תסביר איך גודעים.

זוהיר בהלול: עכשיו אני אומר לך.

זוהיר בהלול: א', לא מלמדים את השפה.

זוהיר בהלול: ב', הבניין הזה נוגס בלגיטימיות של השפה הערבית ומדיר אותה באופן קונסיסטנטי פעם אחר כך באמצעות חוק הלאום למשל.

זוהיר בהלול: חברי, חבר הכנסת ואאל יונס דיבר על השפה הערבית הרשמית, אבל חבר הכנסת ואאל יונס, אנחנו אולי שותפים לדבר עבירה מכיוון שהממשלה הזאת תחת אותה קורת גג מנסה להדיר את השפה הערבית.

זוהיר בהלול: השפה הערבית בעוד שנה-שנתיים תהיה מותרת רק אולי באמצעות ממשל צבאי שנחזיר אותו למחוזותינו.

יעקב מרגי: אני מקווה שלא.

זוהיר בהלול: אסור לנו להסכים לעובדה שהבניין הזה גם מדיר וגם מעמיד את השפה הערבית בעמדה נחותה יותר מאשר השפה העברית.

זוהיר בהלול: איך אפשר לקבל זאת כאשר עכשיו אם אני אשתמש בשפה הערבית או בשפה העברית, אני אמצא ערכים דומים כמעט בכל מילה שנייה.

זוהיר בהלול: שנייה-ס'נייה, אותו דבר.

זוהיר בהלול: ה-ש' הפכה ס'.

זוהיר בהלול: אחד זה וואחד.

זוהיר בהלול: אותו דבר.

זוהיר בהלול: כל המילים דומות.

זוהיר בהלול: אם עכשיו נעשה ניסיון, פיילוט, תמצאו כמעט 70%-80% אפילו במילים שאנחנו נשתמש בהן כאן, נמצא ערכים משותפים ולכן אני הייתי מצפה שביום השפה הערבית אנחנו נרים את נס המרד על כך שמנסים להוקיע ולהפקיע מאיתנו את שפתנו ואת מעמדה במדינה הזו.

זוהיר בהלול: (אומר דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) לכן, אני פונה אליך כבוד היו"ר, והשם שלך זה יעקוב מרגי, אולי זה בכלל יעקוב אלמרג', אתה יודע מה זה מרג'?

זוהיר בהלול: מרג' (עמק) מכיל את האדמה הטובה ביותר, כי הגשם מוריד את האדמה מהגבעות אל העמק.

זוהיר בהלול: העמק הוא עשיר, אני מבקש ממך, שהעמק שלך יהיה פורה גם בנושא הזה, כדי שתחזיר את הממשלה הזו ואת הקואליצה הזו מכוונתם ומזימתם להתנכל ולקבור את השפה הערבית ולהוריד אותה ממעמדה כשפה רשמית.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: יוסף.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אחרי יוסף נעשה הפוגה למצגת ונחזור אליכם.

מאיר כהן: משרד החינוך פה?

יעקב מרגי: כן.

יוסף ג'בארין: (אומר דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) כבוד היו"ר, ח"כ יעקב מרגי, כבוד הנוכחים, רציתי תחילה לברך אתכם בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: אני רואה מסביב הרבה פעילים מרכזיים בתחום ההגנה על השפה הערבית ועל התרבות הערבית ועל הזכויות התרבותיות והקולקטיביות של המיעוט הערבי, יישר כוח על העבודה ועל ההתעקשות ואנחנו חלק ממאמצים אלה.

יוסף ג'בארין: תרשו לי לעבור לשפה העברית.

יוסף ג'בארין: תודה לכבוד היושב ראש.

יוסף ג'בארין: שנה שלישית ברציפות שהאירוע בוועדה שלך הוא אחד האירועים המרכזיים.

יעקב מרגי: אמרתי בפתיחה שזה מתסכל, כי זה מרגיש שמגיע מהר.

יעקב מרגי: כמה החיים - - -

יוסף ג'בארין: רצים מהר, כן.

יוסף ג'בארין: שנה שלישית ברציפות, אחד הנושאים המרכזיים שאנחנו דנים בהם היום.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שאנחנו יוצאים גם מהדיונים הללו לפחות כאן בוועדת החינוך עם תחושה של התקדמות בנושאים הללו.

יוסף ג'בארין: יש אולי מאפיין מיוחד, שאנחנו מדברים אמנם על שפת התרבות, שפת הזהות, שפת הלאום של הציבור הערבי, אבל כשאנחנו דנים בהקשר של לימודים בבתי הספר העבריים, אי אפשר להתעלם מכך שציבור ניכר בתוך הציבור היהודי, זו שפת המורשת, זו השפה שאולי דוברים אותה בתוך הבית לפחות ההורים, אבל גם שלא נשכח, זו השפה של האזור.

יוסף ג'בארין: מדינת ישראל בתוך אזור שדובר את השפה הערבית ולכן אני חושב שכל כך מתבקש להדגיש את חשיבות הערבית וחשיבות לימודי השפה הערבית גם בקרב הציבור היהודי.

יוסף ג'בארין: נראה את הנתונים, מאוד מדאיגים, אפילו מאוד מקוממים.

יוסף ג'בארין: הצהרות שאנחנו שומעים מקברניטי משרד החינוך על כך שקיימת התקדמות משמעות בלימודי השפה הערבית בבתי הספר העבריים, כשאנחנו רואים את המחקרים היום, אנחנו רואים בעצם שאין כיסוי להצהרות הללו ושאין התקדמות משמעותית בתחום הזה, וזה באמת משהו שלא רק מצער, לדעתי הוא פוגע באופן קשה בניהול תקין של חברה שהייתי רוצה שתהיה חברה דו-לשונית.

יעקב מרגי: אני מבקש לקצר.

יעקב מרגי: הדיון יהיה שעה, לא שעה וחצי.

יוסף ג'בארין: יש לנו חלום לגבי השפה הערבית, אותו חלום שאנחנו רואים אותו ממומש במקומות אחרים.

יוסף ג'בארין: כשאני מבקר במדינות שיש יותר משפה רשמית אחת כמו למשל בקנדה, ואני מבקר בפרלמנט ואני מבקר בבתי המשפט, במשרדי ממשלה ורואה שמתייחסים לאנגלית וצרפתית באופן שווה ומכשירי התרגום זה משהו אינהרנטי ומוטמע בתוך החיים שם, אז אני מבין כמה אנחנו רחוקים מלתת את המעמד הראוי לשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: במציאות המצב הוא מאוד קשה.

יוסף ג'בארין: התקווה שלנו, שדרך דיונים כאלו נוכל לקדם את מעמד הערבית לפחות בהקשרים ספציפיים, אם לא בהקשר הכללי הרחב.

יוסף ג'בארין: היה לנו דיון מוקדם שנכח בו חבר הכנסת אמיר אוחנה, שהוא יושב ראש הוועדה שעוסקת בחוק הלאום.

יוסף ג'בארין: הזהרתי אותו כפי שאנחנו כולנו מזהירים, על הסכנה שבביטול מעמדה של השפה הערבית כפי שמוצע בחוק הלאום.

יוסף ג'בארין: עדיין לא השתכנע כמובן, אבל אני רואה ביום הזה עוד מאמץ למאמצים שלנו לחסום את הצעת החוק המסוכנת שמבקשת לבטל את המעמד הרשמי של השפה הערבית.

יעקב מרגי: גבירתי, אבל ממש בקצרה.

יעקב מרגי: יש לך כמה דקות בודדות.

גילי רעי: קודם כול תודה רבה אדוני יושב ראש הוועדה, תודה רבה לחבר הכנסת ג'בארין על כך שיזם את הדיון, חברי הכנסת המכובדים, נציגת משרד החינוך והדוברים האחרים, מכובדיי, שמי גילי רעי, אני מעמותת סיכוי.

גילי רעי: זו עמותה משותפת ליהודים וערבים שפועלת לקידום שוויון וחברה משותפת בין האזרחים הערבים והיהודים בישראל.

גילי רעי: את השנה האחרונה אנחנו הקדשנו לעריכת מחקר על פי מודל שפיתחנו בעמותה, מחקר מדיניות שבוחן את המדיניות של לימודי הערבית.

גילי רעי: המחקר הזה עוסק בחסמים בלימוד הערבית במערכת החינוך העברית ומספק ניתוח מדיניות מקיף של הבעיות והחסמים הפוגעים בהיקף לימודי השפה ובמספר הלומדים אותה.

גילי רעי: המחקר גם מספק המלצות מדיניות קונקרטיות שבאמצעותן ניתן להסיר את החסמים, ואני אגיע גם לזה בסוף דבריי.

גילי רעי: אני רוצה לפתוח בנתונים, זה בעמוד השני של המצגת שנמצאת בפני חברי הכנסת, וזה נתונים על תפוקות, על התוצאות של מערכת החינוך דהיום.

גילי רעי: החדשות הטובות הן, מערכת החינוך שלנו יודעת ללמד שפה זרה.

גילי רעי: אנחנו רואים את זה בממצאים בנוגע לידיעת השפה האנגלית.

גילי רעי: 60% מהיהודים מעל גיל 20 מדווחים שהם יודעים אנגלית ו-68% מהם מדווחים שהם למדו את זה בבית הספר.

גילי רעי: זה על פי סקר של הלמ"ס, הסקר החברתי של הלמ"ס משנת 2011.

גילי רעי: לעומת זאת במצב הערבית רק 8.6% מהיהודים מעל גיל 20 מגדירים את עצמם כבעלי ידע בשפה, ומתוכם רק 18.6% מדווחים שהם רכשו את הידע הזה במערכת החינוך, כלומר, מכלל האוכלוסייה היהודית בישראל, אנשים שלהם ערבית היא שפה זרה, רק 1.6% מדווחים שהם גם יודעים ערבים וגם למדו את זה בבית הספר.

גילי רעי: בזה אנחנו רוצים להתמודד.

גילי רעי: חשוב לי לציין, ישנן מגמות חיוביות ומגמות שליליות.

גילי רעי: לא הכול שלישי, וחשוב לי לציין גם את המגמות החיוביות, בראש ובראשונה ההצהרה של שר החינוך בדבר הכוונה להרחיב את חובת לימוד הערבית לכלל החינוך היסודי, הצהרה חשובה וחיובית ביותר.

יעקב מרגי: מתי הוא הצהיר ואם עבר לכלל מעשה?

גילי רעי: בזה הוועדה המכובדת הזו דנה.

יעקב מרגי: נשמע את זה אחר כך, אוקי, תודה.

גילי רעי: הדבר השני זה גידול הדרגתי במספר לומדי הערבית בכיתות היסוד, והדבר השלישי זה גידול הדרגתי בשילובם של מורות ערביות שמלמדות ערבית בחינוך העברי.

גילי רעי: לעומת זאת המגמות השליליות, ואל תתבלבלו, זה נכון שזה שלוש מול שלוש אבל עדיין המגמות השליליות, הנפח שלהן גדול יותר.

גילי רעי: בשני העשורים האחרונים חלה ירידה במספר לומדי הערבית בחטיבות הביניים.

גילי רעי: למרות שמדובר בחטיבות ביניים במקצוע חובה, חלה ירידה של 70% במספר הנבחנים בבחינות הבגרות בעקבות רפורמה שעשה השר שי פירון שביטל בעצם את היכולת להיבחן ביחידה אחת עד שלוש, וישנו מחסור מתמשך במורים שמתאימים, שעברו את ההכשרה המתאימה, ואנחנו גם רואים שבמסגרות ההכשרה אין שינוי במספר, זאת אומרת שאם רוצים להגדיל את מספר הלומדים, צריך גם להגדיל את מספר המורים המוכשרים לכך.

יעקב מרגי: ללמד את השפה?

גילי רעי: ללמד ערבית כשפה שנייה.

יעקב מרגי: כי לא חסר לנו מורים בארץ.

גילי רעי: בהחלט, ומורים מצוינים.

גילי רעי: אני רוצה להציג עכשיו את החסמים.

גילי רעי: החסמים מסבירים אולי בפעם הראשונה את הסיבות שבגינן - - -

מאיר כהן: יש עלייה, אמנם לא גדולה של אחוזי הניגשים ל-5 יחידות בערבית בתיכונים.

מאיר כהן: יש עלייה של 1% מ-2008.

גילי רעי: נכון, יש עלייה של 1%.

גילי רעי: חבר הכנסת ג'בארין קיבל עכשיו מידע עדכני מהממ"מ, אבל עדיין כשאנחנו משווים את זה, יש עוד עבודה לעשות ואני אתייחס לכך.

גילי רעי: החסמים שאני אציג כעת מסבירים אולי בפעם הראשונה את הסיבות שבגללן כל כך מעט בוגרים של מערכת החינוך העברית יודעים ערבית.

גילי רעי: החסמים האלה מתחלקים לשלושה סוגים: בראש ובראשונה חסמים במדיניות החינוך הלשוני, וכאן חשוב לציין, הערבית היא מקצוע חובה, אבל בעצם אין חובה ללמדו.

גילי רעי: זו לא חובה לעבור מבחן בגרות בערבית כתנאי לתעודת הבגרות.

גילי רעי: בהקשר הזה, הערבית נמצאת במקום יותר נחות מחינוך גופני.

גילי רעי: יש תחליף ללימודי ערבית בצורת לימודי השפה הצרפתית, ואנחנו יודעים שישנה מדיניות של פטורים לתלמידים ליקויי למידה שמוצאים משיעורי הערבית לחיזוקים במקצועות אחרים.

גילי רעי: אולי הדבר המרכזי והחשוב מכל זה חלוקת השעות.

גילי רעי: שעות שבועיות הן המשאב היקר ביותר למנהל או מנהלת בית ספר, והיום בעצם רק השעה השלישית היא שעה ייעודית צבועה.

גילי רעי: השעתיים הראשונות המוקצות ללימודי השפה הערבית אינן חובה ללימודי השפה הערבית, ומנהלת בית ספר שנמצאת במצוקת שעות, יכולה להשתמש בשעתיים האלה לצורך נושאים אחרים.

יעקב מרגי: משרד החינוך, להתייחס לנקודות האלה בהתייחסות שלכם.

גילי רעי: ואני אשמח לשמוע כמובן את התייחסות משרד החינוך.

מאיר כהן: זה הדבר הכי מותרע, וזה כבר 30 שנה.

גילי רעי: בפועל זה אומר שמשרד החינוך מתמרץ את לימודי הערבית, אבל אין לו יכולת לאכוף.

גילי רעי: החסמים השניים עוסקים בתחום המעקב והפיקוח.

גילי רעי: אני לא אכנס פה לפרטים, אבל זה ברור לכול שאם אין לנו בייסליין של כמה לומדים, קשה לקבוע עד כמה אנחנו רוצים להרחיב את היקף הלמידה.

גילי רעי: אם אין לנו סולם אחיד שקובע לאיזו רמה אנחנו רוצים להגיע, קשה לקבוע יעדים.

גילי רעי: הממשלה הזו מצטיינת בקביעת יעדים ועבודה לפי תוכניות עבודה והיא צריכה לעשות את אותו הדבר בלימודי הערבית.

יעקב מרגי: וכאן לא נקבעו יעדים.

גילי רעי: טרם.

יעקב מרגי: תודה.

גילי רעי: הדבר האחרון והוא לא קשור רק למשרד החינוך, והוא קשור לדברים שאמרו גם חלק מחברי הכנסת המכובדים, המוטיבציה.

גילי רעי: ישנן שלוש משקולות כבדות שמנמיכות את המוטיבציה ללמוד ערבית: האחת היא תחושה של חוסר אפקטיביות בלמידה.

גילי רעי: הרבה תלמידים יהודים לומדים ערבית, אבל בסוף הלימודים לא מסוגלים לשוחח בערבית.

גילי רעי: הדבר השני זה סיבות מעשיות לשימוש בשפה.

גילי רעי: מה לעשות, ערבית היא לא כמו אנגלית, אנחנו לא צריכים אותה להשכלה אקדמית או לעולם התעסוקתי, והדבר האחרון, וזה מתקשר להשתלבות שלנו במרחב, זה היעדר רצון בהיכרות או בקרבה תרבותית לחברה הערבית, שכאן אחרי הדברים היפים ששמעתי גם מיושב ראש הוועדה וגם מחברי הכנסת, ברור לי שאפשר לשנות את המצב הזה.

גילי רעי: אני רוצה להצביע על מספר המלצות לשינוי המדיניות, ליצור תמריצים, להוסיף שעות עידוד, להרחיב את שנות הלימוד לכיתות היסוד, לקבוע רף מינימלי בערבית כתנאי לקבלת תעודת בגרות כמו היחידה שיש במדע וטבע בחברה, להגביר כמובן את הפיקוח ולקבוע בייסליין ויעדים, להגיע אליהם, ולבסוף, לחולל מוטיבציה.

גילי רעי: משרד החינוך רק השבוע בישר לנו על הישגיו המצוינים בזכות קמפיין לימודי המתמטיקה.

גילי רעי: אין סיבה שהמשרד לא יזום קמפיין רחב היקף שיעודד את לימודי הערבית ויגדיל את המוטיבציה לכך, וכמובן גם משרד החינוך וגם משרדים אחרים כמו משרד התרבות, יכולים ליצור ולתקצב פלטפורמות למידה ואירועי תרבות וימי שיא כדי להגביר את המוטיבציה.

גילי רעי: אלה הן ההמלצות שלנו.

גילי רעי: כמו שאמרתי, יישום שלהן, גם אם בהדרגה, יכול לחולל מהפכה של ממש וסוף-סוף להביא אותנו להשיג את היעדים היפים שנשמעו בהצהרות שר החינוך, ראש הממשלה וחברי הכנסת.

יעקב מרגי: מבחינתי, יש לי הסיכום לדיון הזה.

יעקב מרגי: הדף הזה יהיה הסיכום של הדיון הזה.

גילי רעי: בשמחה, תודה רבה.

גילי רעי: כפי שהבטחתי, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

גילי רעי: לאחר מכן אתן לד"ר יוני מנדל ממכון ון ליר.

מסעוד גנאים: (אומר דברים בשפה הערבית לבלן התרגום החופשי) אנו נתחיל בערבית, ולאחר מכן בעברית.

מסעוד גנאים: ראשית כל, תודה ליקר יוסף על היום הזה.

מסעוד גנאים: יום השפה הערבית בכנסת, אומנם הוא מגיע כדי להתריע על החשיבות של השפה הערבית, אבל אני מקווה שיהיו תוצאות.

מסעוד גנאים: אני חושב שהשפה הערבית בעיני הרוב היהודי- - -יש הבדל.

מסעוד גנאים: כשאני שומע את השפה הערבית מיוסי יונה, למשל, זה שונה ממה שאני שומע מאבי דיכטר.

מסעוד גנאים: כשאני שומע את אבי דיכטר מדבר בערבית, זו שפה ערבית שב"כניכית הנשענת על "דע את אויבך", כאשר אני שומע יוסי יונה, שפה ערבית, תרבותית, של שלום, של הידברות, של אנושות, אין בה מלחמה, אינה שפה עם נשק, עם שב"כ, זה המסר בסוף.

מסעוד גנאים: שאני זוכר שאנחנו למדנו עברית, למדנו תנ"ך בתיכון, מבראשית ברא אלוהים את השמיים ואת הארץ עד מגילת רות.

מסעוד גנאים: אנחנו למדנו את זה, לכן תמיד אומרים, אנחנו כערבים מכירים את האחר, היהודי, יותר מאשר שהיהודים מכירים אותנו.

מסעוד גנאים: אנחנו לא רק מכירים את היהודי, יעקב, לא רק מכירים אותך ואת היהודי בגלל המחסום והחייל או מס הכנסה והשוטר.

מסעוד גנאים: לא, בגלל שלמדנו גם את התנ"ך ואת הספרות העברית.

מסעוד גנאים: אנחנו למדנו את השורשים האלה של התרבות היהודית שהטיב יוסי יונה כאשר אמר שהיא חלק מהתרבות הערבית, במיוחד ליהודים שחיו בספרד ובצפון אפריקה ובכל מדינות ערב.

מסעוד גנאים: אתה לא יכול להבין את התיאולוגיה והפילוסופיה של הרמב"ם בלי להכיר את אל מילכלאם של הפילוסופיים המוסלמים בימי הביניים, בתקופה העבאסית, משום שהוא היה מושפע מאל מילכלאם של המועתזלה והאשערים אלה שלמדו היסטוריה מכירים ויודעים על מה אני מדבר, לכן היא נטמעה.

מסעוד גנאים: אתה לא יכול להפריד, לכן הציונות עשתה עוול כאשר עשתה את המעשה הזה שאת כל היהודים מארצות ערב, היא ניתקה אותם מזהות התרבותית שלהם.

יעקב מרגי: למה כשצעקנו על זה, לא הזדהית איתי?

מסעוד גנאים: אני הזדהיתי איתך והזדהיתי עם המוזיקה המזרחית והמרוקאית.

מסעוד גנאים: אני לא רוצה להאריך בדבריי.

מסעוד גנאים: אני חושב, אדוני היושב ראש, שעל משרד החינוך ועל כולנו, כאשר אומרים שעל התלמיד היהודי ללמוד ערבית, לא רק זו שפה כדי שיכיר אותנו, איך להתעסק איתנו, יעני, אלא כדי להבין אותנו כבני אדם.

מסעוד גנאים: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

זוהיר בהלול: זה היה אחד מהנאומים המופלאים של מסעוד.

זוהיר בהלול: אפשר למחוא כפיים?

יעקב מרגי: לא, אסור בוועדה.

יעקב מרגי: כאילו מחאנו כפיים.

יעקב מרגי: יש לך דקה-דקה וחצי.

יעקב מרגי: קח את המשפטים הכי חזקים שלך.

יהונתן מנדל: דקה וחצי?

יעקב מרגי: אתה דוקטור.

יעקב מרגי: זו האומנות שלך.

יעקב מרגי: אני מאמין שאתה תביא לנו את המשפטים - - -

יהונתן מנדל: (אומר דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) מר יוסף, יישר כוח על היום הפורה הזה, המוצלח והחשוב בפני האיום למחוק את המעמד של השפה הערבית, ועל כל המאמצים שעשית ועודך עושה למען חיזוק מעמדה של השפה הערבית.

יהונתן מנדל: אני אתחיל ואגיד משהו אחד על המצב של הערבית באופן כללי ואז משהו ספציפי, כי חבר הכנסת מרגי מבקש לקצר.

יעקב מרגי: אני פשוט רוצה לתת לכמה שיותר אנשים.

יהונתן מנדל: אני אתחיל ואומר שאנחנו היום מקדישים את הדיון למצב של הוראת הערבית בבתי הספר היהודיים.

יהונתן מנדל: אי אפשר לנתק את זה מהמצב של הערבית בארץ בכלל.

יהונתן מנדל: הרי משרד החינוך בלעדית לזה שיש את חוק הלאום שמבקש למחוק את השפה הערבית.

יהונתן מנדל: משרד החינוך לא אחראי לזה שהתוכנית היחידה שיש בפריים-טיים היא פאודה, תוכנית שמדברים ערבית של מסתערבים.

יהונתן מנדל: משרד החינוך לא אחראי לזה ששרת התרבות לא חושבת שבאירוויזיון מותר להגיד מסא (א)לח'יר או אסור להגיד מסא (א)לח'יר.

יהונתן מנדל: במילים אחרות מה שאני רוצה לומר, זה שהמצב של הערבית בארץ גרוע.

יהונתן מנדל: אגב, באמת אפשר לעשות את ההשוואה בין המצב - - -

יעקב מרגי: אבל זה לא הדיון עכשיו.

יהונתן מנדל: נכון, אבל אני אומר שאנחנו צריכים לדבר על גידום הערבית בבתי הספר.

יהונתן מנדל: צריך לזכור שלעשות את הקידום הזה בלי לקדם את הערבית במרחב הציבורי, לא עשינו שום דבר.

יעקב מרגי: קח עוד משפט חזק.

יהונתן מנדל: לגבי קידום הערבית בבתי הספר.

יהונתן מנדל: הייתה לי הזכות ביחד עם חברים מיוזמות אברהם שנמצאים כאן עכשיו, ומארגונים אחרים, לנסות ולחשוב בעצם על כל הבעיות האקוטיות שקיימות בשדה הוראת הערבית ולנסות ולבנות תוכנית שלד של עקרונות חדשים להוראת הערבית.

יהונתן מנדל: אני אציין כמה מהם עכשיו: ראשית, לא לחשוב על הערבית רק כשפה שנלמדת מכיתה ז' עד ט' או ה'-ו' כשפת בחירה אלא כשפה שנלמדת בצורת חובה מכיתה א' ועד י"ב.

יהונתן מנדל: דבר שני, לימוד של הערבית המדוברת והספרותית בצורה משולבת, לא לעשות את ההפרדה הזאת ביניהן כמו שהיא קיימת היום, לקדם מורים ערבים מכיתה א' ועד כיתה י"ב, לשנות את התכנים שנלמדים לבגרות ב-י' ו-י"א ו-י"ב בגלל שמתחילים ללמוד את השפה הזאת כבר מכיתה א', לנתק את הקשר מחיל המודיעין ומהצבא על מנת לתת לשפה הזו מקום אזרחי, ואסיים רק במילה אחת - הדרך לשיפור עוברת בסופו של דבר במוכנות לקרוא, להבין, לקבל טעויות מן העבר.

יהונתן מנדל: הביקורת שלנו היא לא נגד משרד החינוך של שנת 2018, היא כנגד המערכת כולה שמשנת 48' לדעתנו לא מלמדת ערבית בצורה נכונה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: יישר כוח יוסף, תבורך, הבעיה הקשה ביותר של השפה הערבית, לא הכול אותו דבר, לא הכול באותה רמה, זה לא מביא לשום דבר אלא אם אנחנו מזהים איפה הבעיה העיקרית, מה בראש סדר העדיפויות.

ג'מאל זחאלקה: אחר כך באים דברים אחרים.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה העיקרית, שבוגרי בתי ספר תיכוניים ערביים בארץ לא יודעים לכתוב בשפה הערבית, כלומר, הערבית שלהם היא קלוקלת.

יעקב מרגי: כן, אבל זה לא הדיון.

יעקב מרגי: אנחנו מודעים.

יעקב מרגי: היו דיונים על זה.

ג'מאל זחאלקה: לא, זו השפה הערבית.

ג'מאל זחאלקה: גם השפה הערבית.

יעקב מרגי: בסדר.

ג'מאל זחאלקה: לכן צריך לעשות שינוי.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו צריכים להיות משוגעים על השפה הערבית כמו שהצרפתים מטורפים על הצרפתית שלהם.

ג'מאל זחאלקה: אם לא יעשה הדבר הזה, לא יהיה אפילו צורך שילמדו בבתי הספר היהודיים, כי הערבים יתחילו לדבר איתם עברית, לא ירצו לדבר ערבית.

ג'מאל זחאלקה: לא יודעים לכתוב בערבית, זה יש בעיה.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע שדיברנו על זה הרבה בוועדה הזאת, ומשרד החינוך התחיל לעשות דברים אבל אלה דברים קטנים.

ג'מאל זחאלקה: היום אומרים לך תלמידים שלומדים בבתי הספר, המקצוע הכי קשה להם זו השפה הערבית.

ג'מאל זחאלקה: בורחים ממנו.

ג'מאל זחאלקה: ההכוונה החינוכית, בעיניי היא אנטי חינוכית, היא ללימודים אינסטרומנטליים לאתוס של היעילות ולא אתוס של הרוח, כי אתה לומד שפה, אתה לומד ספרות, הדמיון שלך מתחיל לפעול, הרגשות, המוסר וכל הדברים האלה שהיום אומרים לך, לך תלמד מתמטיקה, תלמד פיסיקה, תהיה מדען, תהיה מכונה.

ג'מאל זחאלקה: אם לא יינתן משקל, אני מקצין בכוונה, בתי ספר יתחילו להוציא מכונות במקום בני אדם, רובוטים במקום בני אדם, יעילות, כמה אתה תורם ולא שפה שהיא נותנת את האנושי שבתוכך.

ג'מאל זחאלקה: אני לא צריך להרחיב על חשיבותה של שפה, אבל מה שצריך לעשות זה שינוי מהותי בלימודי ערבית בבתי הספר הערביים.

ג'מאל זחאלקה: יש הרבה מה לעשות.

ג'מאל זחאלקה: יש לי המון הצעות ואני קורא שאנחנו נערוך דיון על העניין הזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זינה חאג' יחיא, תלמידה, נציגת מועצת התלמידים והנוער הארצית, שמקפידים לפקוד אותנו בוועדה כאן, בניגוד לארגוני המורים והסתדרות המורים.

יעקב מרגי: הסתדרות קצת יותר.

יעקב מרגי: בבקשה.

זינה חאג' יחיא: אני מצטערת שהקול שלי רועד, אני קצת מתרגשת.

יעקב מרגי: מותר לך.

זינה חאג' יחיא: קוראים לי זינה, אני בת 16 מטייבה.

זינה חאג' יחיא: אני יושבת ראש מועצת התלמידים אצלנו בטייבה, גם ראשת החברה הערבית במחוז מרכז.

זינה חאג' יחיא: אני פה מייצגת את מועצת התלמידים והנוער הארצית.

זינה חאג' יחיא: אני אתחיל בלשים דגש על מה שאמר חבר הכנסת ואאל, שהשפה הערבית צריכה להיות במקביל לשפה העברית.

זינה חאג' יחיא: זה אומר שהלימוד של השפה הערבית צריך להיות כמשהו שחייב להילמד, להתחיל ללמד את זה יותר מהגיל הרך.

זינה חאג' יחיא: אני ממש מודעת לכל תוכניות הלימוד שעושים ומחדשים כל הזמן, וכמה משקיעים כספים בשביל לקבל את השפה הערבית בבתי הספר במגזר היהודי, אבל כשזה בא ליישום, כתלמידים, אנחנו לא מרגישים את זה.

זינה חאג' יחיא: יש לי למשל חברים מהצפון ועד באר שבע.

זינה חאג' יחיא: כשאני אומרת שאני ערבייה, הם מאוד מתרגשים, כן, אני יודע להגיד וואחד, תנין, תלאתה.

זינה חאג' יחיא: כאן זה נגמר.

זינה חאג' יחיא: זה מאוד עצוב, כי אנחנו במועצת התלמידים והנוער הארצית לוקחים את דו-השיח כדרך לקירוב, כדרך לדו-קיום.

זינה חאג' יחיא: ההצלחה שלנו ממש מתבססת בלימוד של השפה.

זינה חאג' יחיא: אם אני עכשיו יושבת בשיח שיש לי חמישה חברים ערבים ואחד יהודי, אני צריכה לדבר בעברית כי הוא צריך להבין.

זינה חאג' יחיא: משהו בפלטפורמה של בתי הספר צריך להשתנות.

זינה חאג' יחיא: זה אומר שאי אפשר שילמדו בחטיבה ערבית כבחירה ואחרי זה כמה תלמידים באחוז ממש נמוך ייגשו לבגרות.

יעקב מרגי: זינה, קחי הצעה אחת חזקה מבחינתך כאחת מהשטח, כתלמידה.

זינה חאג' יחיא: ללמד ערבית מדוברת וגם עברית מדוברת.

יעקב מרגי: איפה?

יעקב מרגי: גם במערכת החינוך הערבית, גם במערכת החינוך היהודית?

זינה חאג' יחיא: כן, שזה יכנס לא כתוכנית.

זינה חאג' יחיא: שיהיה לזה יותר שעות בבתי הספר.

יעקב מרגי: חלק בלתי נפרד ממערכת השעות.

יעקב מרגי: איפה את למדת, אם אפשר לשאול?

זינה חאג' יחיא: אני בטייבה.

יעקב מרגי: והעברית שלך מבית הספר או מהבית?

זינה חאג' יחיא: לא, זה מהבית.

זינה חאג' יחיא: תלמידים ניגשים ל-5 יחידות בעברית, אבל אחרי בית הספר הם ממש לא יודעים לתקשר, לא יודעים לדבר עברית מדוברת כי אנחנו בבית ספר לא לומדים עברית מדוברת.

יעקב מרגי: תודה רבה לך זינה.

יעקב מרגי: תודה שבאת ותרמת לדיון.

סאלח סעד: זה יכול להתממש אם מאיר כהן יהיה שר החינוך.

מאיר כהן: תהיי ראשת העיר בטייבה.

מאיר כהן: את תהיי?

זינה חאג' יחיא: כן.

מאיר כהן: רק על זה מגיעות לך - - -

יעקב מרגי: אם את חולמת על זה, תצליחי.

יעקב מרגי: חנין.

חנין זועבי: תודה יוסף על היוזמה, וכמובן תודה לנוכחים, כולנו מבינים שהיום הזה הוא לא פתרון, הוא מסמן בעיה, ומה שיוסף רצה להגיד, הבעיה אינה בעיה של שפה, היא בעיה של המיקום של הערבים הפלשתינים בארץ הזאת.

חנין זועבי: אנחנו לא מטעים את עצמנו.

חנין זועבי: אנחנו יודעים שהבעיה יותר מעמיקה מבעיה טכנית, ללמד את השפה הערבית.

חנין זועבי: היא הבעיה לקבל את הקיום הערבי הפלשתיני כחלק מהמקום, ויש בעיה פסיכולוגית מאוד עמוקה, אחרת, ש-65% מהחברה הישראלית תופסת את עצמה כחלק מהמערב ולא כחלק מהאזור.

חנין זועבי: אנחנו בפני הבעיה בה' הידיעה של בני אדם שהיגרו למקום הזה.

חנין זועבי: אנחנו מקבלים אותם בשוויון, אבל הם רוצים לראות את עצמם - - -

מאיר כהן: תפסיקי עם הפוליטיקה.

חנין זועבי: אני לא רוצה להיות שטחית.

חנין זועבי: אנחנו לא שטחיים כאן.

חנין זועבי: אנחנו יכולים לדבר עם אינטליגנציה גבוהה ועם יושר אינטלקטואלי.

מאיר כהן: תפסיקי לבלבל את המוח עם האינטליגנציה - - - .

מאיר כהן: את לא יכולה כל הזמן - - -

חנין זועבי: אתה תפסיק עם הגזענות.

חנין זועבי: אתה מטיף מוסר.

מאיר כהן: תכבדי את האזרחים - - -

חנין זועבי: אתה לא מכבד את הנוכחים.

מאיר כהן: אני אלמד אותך מה זה לכבד.

חנין זועבי: אתה לא מלמד אותי כלום, אתה רק גזען.

נורית קורן: אנחנו לא גזעניים, את גזענית.

מאיר כהן: כזה דיון מכובד, שומעים אנשים מכובדים.

מאיר כהן: את נכנסת, מקלקלת הכול.

חנין זועבי: אני רוצה לקלקל את הגזענות שלך, כי אתה חלק מהבעיה.

מאיר כהן: את הבעיה הגדולה.

חנין זועבי: אתה חלק מהבעיה, אתה לא חלק מהפתרון.

יעקב מרגי: את רוצה שאני אנעל את הדיון בלי סיכום?

חנין זועבי: יש רגעים שאתה חושף את האמת שלך.

חנין זועבי: אתה לא אוהב את הרגעים האלה.

חנין זועבי: אני חושפת את האמת שלך.

יעקב מרגי: חנין, את רוצה שאני אנעל את הדיון בלי סיכום?

יעקב מרגי: יום חגיגי, את מקלקלת אותו.

מאיר כהן: אפילו לחברים שלך נמאס מהגזענות שלך.

יעקב מרגי: תודה.

חנין זועבי: אתה מייצג את החברים שלי?

חנין זועבי: אתה מייצג את יוסף?

חנין זועבי: אל תשלה את עצמך.

מאיר כהן: אני באתי לכאן לכבד 20% מהאזרחים.

חנין זועבי: אתה לא מכבד אותם.

מאיר כהן: ואת מקלקלת אותם.

חנין זועבי: אז תשתוק ותכבד.

מאיר כהן: לא, אני לא אשתוק.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה בלי סיכום.

מסעוד גנאים: יעקב, תחזור.

יעקב מרגי: אני קורא את הסיכום.

יעקב מרגי: אין דיון.

סאלח סעד: אדוני היושב ראש, עם כל הכבוד, יש חברי כנסת - - -

יעקב מרגי: לא עם כל הכבוד, שחברי הכנסת יכבדו את עצמם.

יעקב מרגי: אם לא את עצמם, את האורחים.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, יכולתי אחרי הלילה של אתמול לבטל את כל הדיונים.

יעקב מרגי: חנין, את עושה זאת כל דיון, כל ועדה.

יעקב מרגי: את מקלקלת לשולחים שלך.

יעקב מרגי: אל תפריעי לי.

יעקב מרגי: אני קורא את הסיכום.

תאבת אבו ראס: זה ממש משפיל אותנו.

יעקב מרגי: אתה מוכן להקשיב רגע?

תאבת אבו ראס: תעשה לנו כבוד.

תאבת אבו ראס: צריך להשתיק אותו.

תאבת אבו ראס: הפטרוניות שלו הבעיה.

תאבת אבו ראס: מה זה משנה, מסכים, לא מסכים איתה?

תאבת אבו ראס: הפטרוניות שלו הבעיה.

יעקב מרגי: אתה מוכן להקשיב?

תאבת אבו ראס: אני מוכן.

יעקב מרגי: תקשיבו, בלי שום קשר, לא כל מי שהגיע, יכול לדבר.

יעקב מרגי: הדיון צריך להסתיים ב-12:00.

יעקב מרגי: דיברו שישה-שבעה חברי כנסת.

יעקב מרגי: נתנו את כל הבמה.

יעקב מרגי: כל חברי הכנסת שרוצים להתחשב בחברים ובאורחים, יקצרו.

יעקב מרגי: אני אומר תודה, תודה, תודה.

יעקב מרגי: קראתי למאיר כהן ולחנין שבע פעמים.

סאלח סעד: מה אשמת האחרים?

יעקב מרגי: אני לא מאשים אף אחד.

סאלח סעד: תוציא את חנין ואת מאיר כהן.

סאלח סעד: מה אכפת לנו?

יעקב מרגי: תן לי רגע.

חנין זועבי: כי זה המחנה הציוני.

חנין זועבי: אני ומאיר וזהו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הסיכום של הדיון היום זה המסמך שהגישה תנועת סיכוי.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.