הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 259, 2018-07-03 09:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום ה-3 ביולי 2018.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו עוסקים בנשים יוצרות בשפה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: הישיבה הזו היא באה כישיבה שהיא חלק מישיבות הוועדות השונות אשר מתקיימות היום בכנסת ביוזמת חברי, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, אשר יזם יום השפה הערבית זו השנה השלישית כבר מאז שנכנסת לכנסת.

עאידה תומא סלימאן: יוזמה מאוד מבורכת שנותנת חשיפה לשפה הערבית דווקא בימים האלה שהשפה הערבית ואלה שמשתמשים בשפה הערבית, הערים ואלה שאוהבים את השפה הערבית למרות שזו לא שפת אם שלהם, נאבקים על מעמדה במדינה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום נדבר על הנשים אשר יוצרות בשפה הערבית ואני רוצה רק להדגיש דבר אחד: רציתי, כשנאמר שיש את היום המיוחד, חשבתי לי שאולי כדאי באיזשהו שלב לדבר על איך השפה יכולה באמת גם כן להיות כלי שחושף את השוויון המגדרי או איך בעצם השפה צריכה להשתנות כדי לקדם את הנושא של שוויון.

עאידה תומא סלימאן: אבל בגלל שזה לא דיון אקדמי ולא דיון שהוא יותר, בוא נגיד, פתוח אלא דיון של ועדה בחרנו בנושא שאפשר להשפיע על המדיניות.

עאידה תומא סלימאן: ולכן אני נותנת את הבמה לחבר הכנסת היוזם של היום הזה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, להתחיל את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

יוסף ג'בארין: אני מודה ליושבת ראש הוועדה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן על היוזמה לדיון החשוב הזה בפעם השלישית שאנחנו מציינים ביחד את יום השפה הערבית.

יוסף ג'בארין: ואני חושב שהמפגש הזה בין מעמדה של האישה ומעמדה של השפה ושל הנשים הערביות זה נושא מאוד מעניין, מאתגר, שיכול לבחון גם את הסביבה בה פועלת היוצרת הערבייה וסוגיית התמיכה הכספית, האפשרויות שעומדות לרשותה בהשוואה גם לשפה העברית ואולי גם בהשוואה לגברים יהודים או גברים ערבים בתחום הזה.

יוסף ג'בארין: אני מקווה באמת שיהיה לנו דיון פורה ומוצלח.

יוסף ג'בארין: אני רק סליחת

יוסף ג'בארין: כם על כך שאולי אצטרך לצאת באמצע הדיון לפתוח דיון אחר בהקשר הזה של יום השפה הערבית.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה באמת ככה לכוון יותר לתחילת הדיון.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על זה שהצטרפו אלינו גם חברי הכנסת דב חנין וחבר הכנסת ואאל יונס.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שיוצרת בערבית עומדים בפניה כמה אתגרים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ננסה באמת להתמקד באתגרים העומדים בפני נשים יוצרות.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שנשים ערביות היו מאז ומתמיד יוצרות, ואנחנו מכירות שמות מאוד ידועים.

עאידה תומא סלימאן: אבל לצערי הרב, הרבה פעמים היצירה הזו לא קיבלה את המקום ואת החשיפה שהיא צריכה לקבל באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: הנשים הערביות היוצרות כאשר הן מתחילות ליצור, אם זה בכתיבה ואם זה ביצירה שהיא קשורה לתיאטרון או לקולנוע והיא קשור בשפה הערבית עומדות בפני אתגרים.

עאידה תומא סלימאן: גם מבחינה טכנית: לשווק, לפרסם, להוציא את זה לאור, ומצד שני גם כן מבחינת החברה שמסתכלת קצת בעין אחרת על נשים שפורצות את הגבולות ויוצרות בחופשיות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את זכות הדיבור ל - - - קודם כל אולי כדאי באמת לברך את היוצרות שנמצאות איתנו, לפני שאני ממשיכה לברך את כולם, לברך את היוצרות.

עאידה תומא סלימאן: חברי הכנסת, נתחיל בזה שניתן יוצרת, אורחת ואחר כך אחד מחברי הכנסת.

יוסף ג'בארין: אני רק אבקש מאמנון ויוני בבקשה להצטרף.

עאידה תומא סלימאן: להצטרף למרות שאתם גברים.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר ראוייה ברבארה, מנהלת תחום דעת ערבית במשרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: אבל בעיקר את גם נמצאת איתנו היום כיוצרת, לא כנציגת משרד החינוך.

ראוייה ברבארה: אפשר גם בשני הכובעים אבל אני אתחיל לדבר כיוצרת כי זה מה שבוער לי.

ראוייה ברבארה: אני קודם כל מודה לכם על פתיחת הדיון בוועדה זו.

ראוייה ברבארה: זאת לא הפעם הראשונה שאני משתתפת בוועדה זו, השתתפתי לפני שנתיים ואני ממליצה מעכשיו ולפני שאני אסיים בדבריי שתהיה ועדת מעקב קטנה שתתן המלצות לעשייה יותר רחבה.

ראוייה ברבארה: אי אפשר להתחמק מהמציאות הפוליטית שאנחנו נמצאים בה, ובמיוחד שאנחנו נמצאות בה היוצרות הערביות במדינת ישראל.

ראוייה ברבארה: אז אני אדבר לא על שלבי היצירה, אני אדבר על שלבי הסבל.

ראוייה ברבארה: ממה אנחנו סובלות.

ראוייה ברבארה: אני אדבר על שלושת שלבי הסבל.

ראוייה ברבארה: השלב הראשון הוא שלב היצירה, הוא שלב הסבל הראשון שסובלת אישה ערבייה יוצרת כי היא לא מתמחה, היא חייבת לעבוד, לפרנס את המשפחה שלה, לדאוג למחייה היום יומית של המשפחה, של הבנים, שלה, של הכל.

ראוייה ברבארה: ואם פתאום יש לה השראה, יש לה משפטים, יש לה שירה שהיא רוצה לכתוב, אם היא רוצה לרקוד, אם יש לה לחן, אם יש שירה.

ראוייה ברבארה: אני לא רק מדברת על סופרת אני מדברת על כולן.

ראוייה ברבארה: אז היא כקופאית או כמורה או אפילו כמפקחת אין לה זמן לקום ולכתוב ולייצר כי היא בזמן העבודה האמיתי שלה.

ראוייה ברבארה: אז היא חוזרת הביתה, יש לה את כל מה שמחכה לה שם בבית.

ראוייה ברבארה: ומתי היא פונה ליצירה?

ראוייה ברבארה: או בזמן הפנאי שלה או בזמן השינה במקום לישון היא קמה ומייצרת.

ראוייה ברבארה: אז מה היא מייצרת?

ראוייה ברבארה: היא מייצרת מהתפל שנשאר לה מההשראה שהייתה בבוקר, היא מנסה לעבד אותה.

ראוייה ברבארה: ולכן זה לא כל כך אמיתי אז היא אולי מרפה, עוזבת ומשאירה את זה ליום אחר.

ראוייה ברבארה: השלב השני היותר קשה, אם כבר יצא לה לייצר ויש לה יצירה בידיים, שלב הפרסום.

ראוייה ברבארה: אני אדבר על שלב הפרסום.

ראוייה ברבארה: בשלב הפרסום אני אדבר על שלושה דברים ואני פה אהיה כנה לגמרי מתוך ניסיון אישי ומתוך ניסיון של אחרים בשלב הפרסום.

ראוייה ברבארה: השלב הראשון או האפשרות הראשונה שהוצאה לאור מהארץ תוציא לה את הספר הזה שכבר יש לה, השירה, הרומן, לא יודעת מה.

ראוייה ברבארה: אז מה הם עושים – היא משלמת כ-5000 שקלים עבור 1000 עותקים.

ראוייה ברבארה: נותנים לה 200 עותקים, 800 עותקים נהנה מהם בעל ההוצאה לאור והוא מוכר אותם הלאה.

ראוייה ברבארה: ואם היא רוצה ספר לתת מתנה לחבר שלה או לחברה שלה אז היא קונה את הספר שלה.

ראוייה ברבארה: זה מה שקרה לא רק איתי, עם הרבה יוצרות ערביות - - -

עאידה תומא סלימאן: כלומר, הסכמי ההוצאה לאור הם מאוד מנצלים את המצב.

ראוייה ברבארה: כן, לטובת ההוצאה לאור, לטובת בית הדפוס, לא לטובת היוצרת.

ראוייה ברבארה: אם היוצרת פונה למצרים, וזה קרה, או לרמאללה או לירדן או לשורוק או לא יודעת איפה - - -

עאידה תומא סלימאן: בלי שמות.

ראוייה ברבארה: אם היא פונה שם גם היא משלמת 650 דינר, כמעט אותו סכום כמו בארץ, אבל מה עוד, נכון שהיא מקבלת את החצי, 500 עותקים, אבל כאשר היא מביאה אותם לארץ היא משלמת מס כדי שתעביר אותם בגבול.

ראוייה ברבארה: אז זה יעלה לה כפליים.

עאידה תומא סלימאן: יש דבר כזה, כאילו את עכשיו מייבאת ספרים מחו"ל.

ראוייה ברבארה: נכון.

ראוייה ברבארה: אז את משלמת מס במעבר בגבול.

ראוייה ברבארה: ושם גם לא מפרסמים אותו כי את ערבייה מישראל.

ראוייה ברבארה: שלב הפרסום השלישי אם אנחנו פונים למשרד התרבות, ויש אפשרות כזו שמשרד התרבות יסייע ליוצרת הערבייה לפרסם את הרומן שלה או את הספר שלה.

ראוייה ברבארה: אבל בדף הראשון מה כתוב – משרד התרבות והספורט מדינת ישראל - - -

עאידה תומא סלימאן: ואז את לא יכולה להוציא את זה.

ראוייה ברבארה: גזר דין מוות על הרומן, אנחנו לא יכולים לצאת ברומן הזה, בספר הזה, מעבר לגבול.

ראוייה ברבארה: ואז הספר נשאר בפנים ומי קורא אותו – המאות, לא האלפים, המאות שאנחנו נותנים להם את הספר במתנה.

ראוייה ברבארה: ואם אנחנו נגיע לשלב השלישי, שלב הביקורת, בשלב הביקורת אנחנו מאוד לא מרגישות טוב גם כיוצרות ערביות, אפילו באקדמיה למרות שלוקחים את הנושאים והיצירות שלנו למחקרים אבל יש פנייה לא כל כך טובה כלפי אישה יוצרת וחושבים שהיא חלשה ושאפשר לתקוף אותה ואפשר לבקש ממנה אפילו לקחת את הספר שלה מהמדפים ולזרוק.

ראוייה ברבארה: זה מה שקרה איתי.

ראוייה ברבארה: בגלל שראוייה הייתה פמיניסטית ברומן שלה והזדהתה עם האישה היהודייה ברומן שלה אז מבקר מפורסם ביקש ממני להסיר את הרומן שלי מהמדפים.

ראוייה ברבארה: ביקורת בעולם הערבי זה מאוד מאוד מאוד מוגבר, שלא נדבר על הנורמליזציה כאשר יש כנס לרומן הערבי, למשל, ברמאללה, אף אחד לא הוזמן מהיוצרות והיוצרים הערביים כי הם פחדו מהנורמליזציה.

ראוייה ברבארה: אז אנחנו נשארים פה במקום סגור מאוד, אנחנו כמאות יוצרים ויוצרות דנים זה מול זה ביצירות שלנו וזה הגבול שלנו.

ראוייה ברבארה: בכובע השני שלי כמפקחת אחראית על השפה הערבית אני חייבת להגיד שאנחנו משתדלים במשרד החינוך, אני משתדלת בהוראת השפה הערבית להכניס את יצירותיהן של כל הנשים היוצרות הערביות בתכניות הלימודים בספרות.

ראוייה ברבארה: וגם נותנת אפשרות במטלת הביצוע, בעבודת המחקר, שהתלמידים יפנו לחקור את יצירותיהן של נשים ערביות.

מסעוד גנאים: אני מתפלא שיש מכס בכלל על הספרים, על התרבות, כשמביאים תרבות יש מכס על זה בכלל.

ראוייה ברבארה: אז תעזרו לנו שלא יהיה מכס.

יוסף ג'בארין: רק שאלה – יש מערך פרסים במחלקה שלך או במחלקה אחרת או שאין?

ראוייה ברבארה: הפרסים אצלנו - - -

יוסף ג'בארין: לא בתרבות, בחינוך.

ראוייה ברבארה: לא בחינוך אין לנו.

יוסף ג'בארין: במחלקה העברית המקבילה יש שם פרסים או שגם שם.

ראוייה ברבארה: לא.

ראוייה ברבארה: פרסים למי? ליוצרות?

יוסף ג'בארין: נגיד, כדי לעודד יצירה, כן.

עאידה תומא סלימאן: זה אחריות משרד התרבות.

עאידה תומא סלימאן: זה במשרד התרבות, ותיכף אנחנו נרצה לשמוע באמת מה עושים כי אני עדיין זוכרת מישיבות קודמות את הדיון - - -

ראוייה ברבארה: אני זוכרת, הכל בסדר, יש שיפור.

עאידה תומא סלימאן: יש שיפור, אז אני שמחה לשמוע.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת את הדברים שהתקיימו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה גם לתת לחברי הכנסת שהגיעו וכהרגלנו לפי הסדר.

עאידה תומא סלימאן: והצטרפו אלינו חבר הכנסת מסעוד גנאים וד"ר אחמד טיבי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: בוקר טוב.

דב חנין: אני רוצה להגיד לכם שפשוט כיף לשמוע את הצליל היפה של השפה הערבית, שאת חברתי, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, וחברי חבר הכנסת ד"ר יוסף ג'בארין מדברים, זה פשוט צליל יפה.

דב חנין: וחבל שאנחנו לא מספיק שומעים את הצליל היפה הזה בכנסת.

דב חנין: אבל מה שאני רוצה באמת לומר זה שהדיון בשפה הערבית נעשה באופן מאוד מאוד מצער נושא של קיצוניים שמנסים לדחוק את השפה הערבית ממקומה בזירה החברתית, הפוליטית, הציבורית בישראל.

דב חנין: ומה שקורה כאן בדיון הזה זה בדיוק הדבר הטבעי והנכון.

דב חנין: השפה הערבית היא חלק טבעי, מרכזי מהחברה שלנו.

דב חנין: אני מאחל לחבריי שעוד כמה שנים לא יהיה צורך ביום השפה הערבית כי כל יום יהיה יום השפה הערבית ויום השפה העברית.

דב חנין: ואנחנו נדבר בערבית ובעברית בכנסת והצלילים של שתי השפות האלה ישמעו כאן ואנשים ירגישו בנוח לדבר בשפה שלהם שהם יכולים לבטא את עצמם בצורה הכי מדויקת.

דב חנין: כמו שאני, למרות שאני מבין ערבית וגם מדבר קצת ערבית, אבל הכי נוח לי לדבר בשפה שאני הכי מדויק בה, וזו השפה שלי.

דב חנין: וזו הזכות שלכם לדבר בשפה שאתם מרגישים הכי נוח בה.

דב חנין: כי השפה זה הביטוי שלנו וזה אנחנו.

דב חנין: זה מי שאנחנו.

דב חנין: ולכן היום הזה כל כך חשוב ואני מברך אותך על הדיון הזה.

דב חנין: אני מתנצל שאני רץ לדיון בענייני התחבורה הציבורית כי זה יום נושאי שאני יזמתי בכנסת.

דב חנין: אני רק רוצה לומר שיש קשר בין תחבורה ציבורית לבין השפה הערבית, כי תחום אחד שבו יש התקדמות מסוימת בנושא של השפה הערבית זה בתחום התחבורה הציבורית.

דב חנין: אני נותן כדוגמה, למשל, גברתי היושבת ראש, את הרכבת הקלה פה בירושלים.

דב חנין: אתם מגיעים לרכבת הקלה, אתם שומעים את הכרוז מדבר בערבית ובעברית, אתם רואים את השלטים על הקרונות בעברית ובערבית, השמות של התחנות בעברית ובערבית, כל האינפורמציה בעברית ובערבית.

דב חנין: אומרים שירושלים היא עיר מתוחה ורגישה, אבל תראו כמה שזה מתקבל טבעי, כמה שזה מתקבל מובן, כמה שאף אחד לא עושה עם זה שום בעיה, זה פשוט המובן מאליו.

דב חנין: אז בואו נהפוך את המובן מאליו למה שקורה במציאות.

דב חנין: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק חייבת להגיד שאנחנו עדיין זוכרים בבאר שבע את המהומה שהייתה כאשר התחילו לעשות את הכריזה בערבית.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת גם שעד היום רכבת ישראל עושה את הכריזה בעברית ובאנגלית, ולא בערבית שהיא עדיין השפה הרשמית השנייה או שתי השפות הרשמיות.

עאידה תומא סלימאן: ורק נזכרתי שבביקורים שלי שעשיתי הזדמן לי להיות בשני פרלמנטים בעולם שמדברים את השפות הרשמיות חברי הפרלמנט, כל אחד נואם בשפה שלו, ובאופן הכי טבעי.

עאידה תומא סלימאן: אבל בכנסת עד כמה שאני זוכרת שאנחנו מדברים בשפה העברית, מותר להשתמש בשפה הערבית, אבל אין תרגום סימולטני כך ש- - -

יוסף ג'בארין: כמו לדבר רק עם ערבים - - -

עאידה תומא סלימאן: או שאתה תתרגם את עצמך ואז יורד לך מזמן הדיבור, כמו שקורה לנו עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לבקש ולהזמין את מהא עבאדי, אולי היוצרת הכי צעירה שאני לפחות הכרתי.

מהא עבאדי: (אומרת דברים בשפה הערבית שמתורגמים ע"י היו"ר) האתגרים שדובר עליהם אני לא הרגשתי אותם כי בעצם אני לא ניסיתי להוציא לאור את היצירה שלי דרך הוצאה לאור.

מהא עבאדי: אז אני עשיתי את זה באופן עצמאי.

מהא עבאדי: היא פרסמה ספר או אפשר להגיד רומן תחת הכותרת "העיניים שלך והכיבוש", הוציאה אותו וגם יכולתי להגיע איתו לכל מיני מקומות שרציתי להפיץ את הספר.

מהא עבאדי: גם היה לי קל להיכנס לשטחים הפלסטיניים בגדה ולהופיע בבתי ספר שם ולתת הרצאות.

מהא עבאדי: אני מתחילה בלהציג את עצמי, מהא עבאדי, בת 18, ערבייה ואישה.

מהא עבאדי: "אני נולדתי כערבייה וגדלתי והבנתי שאני חיה בתוך קונטקסט שהוא גם תרבותי ועם מנהגים ותרבות מסוימת.

מהא עבאדי: בהתחלה פחדתי מהיותי אישה, מהיותי נקבה", אני ממש לא אוהבת את המילה, אני מאוד מצטערת, "ופחדתי מהנשיות שבי".

מהא עבאדי: אחת הסיבות שככה הרגשתי שיש מגבלות על איך אני צריכה לחשוב ואיך אני מתבטאת, מה אני רוצה להגיד כאישה.

מהא עבאדי: אבל אימא שלי, שיש להגיד שיש לה את הזכות לחנך אותי שזה לא טעות להרגיש את הנשיות, הטעות היא להקשיב למה שמנסים להגיד לנו כל הזמן.

מהא עבאדי: לפני שנתיים, בגלל שגדלתי בבית שמכבד אותי כבנאדם שיש לו את המחשבות שלו ואת העמדות שלו יכולתי לפרסם את הספר הראשון שלי לפני שנתיים, בגיל 16.

מהא עבאדי: הרומן היה בו גם כן את מחשבותיי ואת הדיאלוג הפנימי שלי לגבי כמה נושאים.

מהא עבאדי: למרות זאת, היו כאלה שפנו אליי ואמרו לי שלא הייתי צריכה לפרסם, לא הייתי צריכה לכתוב את הספר כי יש בו שיח על אהבה ומה פתאום שאני מדברת על אהבה.

מהא עבאדי: ויש שם דיאלוג או ויכוח עם הדת ומה פתאום שאני מעלה את זה.

מהא עבאדי: נאמר לי שאני אישה ואני לא צריכה לעבור את הגבול.

מהא עבאדי: והבנתי עם הזמן שהגבולות הם לא אותם גבולות בפניו כמו הגבולות שעומדים בפניי כאישה.

מהא עבאדי: את הגבולות הבנתי מהדברים שנאמרו לי.

מהא עבאדי: אחת מהנשים אמרה לי שזה יפה מאוד שאת אוהבת את השפה הערבית ואת טובה בשפה הערבית כי זה יאפשר לך להיות מורה בבית ספר, דבר שהוא טוב מאוד לנשים כי אז הן יכולות לחזור הביתה מוקדם.

מהא עבאדי: נאמר לי גם שלהיות מחנכת זה טוב כי אז אני לא צריכה להקדיש הרבה שנים מהחיים שלי ללימודים אקדמיים וככה אפספס לא אתחתן בזמן המתאים.

מהא עבאדי: אני אומרת שהיותי אישה זה לא - - - להיות מחנכת זה דבר מכובד אבל היותי אישה לא מגביל אותי רק למקצוע הזה.

מהא עבאדי: יש הרבה נשים יוצרות בשפה הערבית אבל לא מצאתי הרבה נשים שבעצם מקיימות דיון או מנסות להתדיין בנושאים חברתיים.

מהא עבאדי: לאחר ניסיון אני אומרת שזו אחת מהמגבלות כי נשים מפחדות בעצם לאתגר את השיח החברתי הקיים.

מהא עבאדי: לפעמים לפרסם איזושהי דעה מסוימת או רעיון מסוים עלול לעלות לאישה בחיים שלה.

מהא עבאדי: פחדתי בהתחלה לפרסם בגיל כל כך צעיר, גם פחדתי ממה שאני הולכת לפרסם אבל הבנתי אחר כך שלכולנו יש את האפשרות לתרום לשינוי, ולכן רציתי לפרסם את מה שכתבתי.

מהא עבאדי: אהבתי את היותי אישה ועצם העובדה שהתגברתי על האתגרים נתן לי הרגשה אפילו יותר טובה.

מהא עבאדי: הבנתי שאחת מהמגבלות הייתה שאני לא חיה בשלום עם מי שאני.

מהא עבאדי: ולהגיע למצב הזה שאני מקבלת את עצמי כמו שאני ולחיות בשלום עם זה זה קפיצה גדולה.

מהא עבאדי: אני מצטטת משירתו של מחמוד דרוויש: "אנחנו נהיה עם כאשר לא נשמע לשבת עוד, אנחנו נהיה עם כאשר לא נסתכל בכוכבים ונחשוב שהמולדת שלנו יותר וכאשר נתחיל לדייק בפרטים".

מהא עבאדי: ואני מבקשת, יוני, אל תתייחס לתרגום שלי.

מהא עבאדי: כמקצוען אל תתייחס לתרגום שלי.

קריאה: בחודש הבא יהיה יום התרגום בכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אני אעדר באותו יום.

עאידה תומא סלימאן: תודה מהא, אני שמחה לשמוע על ההתנסות שלך ואני ממליצה שיקראו את הספר שלך, כפי שעשיתי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לחבר הכנסת ואאל יונס, בבקשה.

ואאל יונס: גברתי היושבת ראש, השפה הערבית, שפת האם שלי, דרך אגב אני אגלה לכם סוד, היא השפה של גן עדן אז כדאי ללמוד אותה טוב.

ואאל יונס: אתם, ישאלו אתכם הרבה שאלות קשות ואם לא תענו בערבית אכלתם אותה.

ואאל יונס: אני באמת מתפלא על משרד החינוך במיוחד שלא מלמד את השפה הערבית לילדים היהודים מגיל רך, כי פשוט כולנו יודעים שאתם נותנים לגיל הרך ללמוד שפה וכך הילד מדבר שפה רהוטה, טובה ולומד אותה טוב מאוד.

ואאל יונס: הם נותנים לכיתה ו' עד ט' ללמוד את השפה הערבית וזה פשוט קשה בגיל הזה להתחיל ללמוד עוד שפה, ובמיוחד שהם לא נותנים את השפה הזאת כחובה ללמוד אותה.

ואאל יונס: ובגלל זה נושרים ילדים ואין בגרות בערבית, זה לא חובה, ופשוט זה עושה את השפה הזאת בשוליים.

ואאל יונס: אם המדינה והשב"כ מצליח ללמד את המסתערבים ערבית והם לומדים ערבית רהוטה שהם יכולים לדבר כמו ערבים בתוך ג'נין ורמאללה, אז למה לא לתת לילדים הקטנים ללמוד את השפה.

ואאל יונס: כשאני פוגש מישהו יהודי והוא מדבר איתי ערבית נוח לי ונוח לו להתחיל ככה את הדיאלוג הזה, לדבר ביחד, במיוחד כשאנחנו נפגשים ואני יודע שהוא יודע ערבית רהוטה ואז זה נותן הרגשה טובה, הנה מולי מדבר באותו גובה עיניים, השפה הערבית היפה, המהודרת.

ואאל יונס: כי אנחנו 20% מהאוכלוסייה, ו-20% מגיע לנו באמת שהשפה הערבית לא תהיה השפה השנייה אלא במקביל לשפה העברית.

ואאל יונס: כמו שאנחנו מדברים עברית ולומדים עברית מגיל קטן בבית ספר יסודי זה חובה על משרד החינוך להביא את השפה הזאת לבתי ספר היהודיים ללמוד.

ואאל יונס: כי כשאנחנו יודעים שפה של עם, שאנחנו רוצים לראות או ללמוד את התרבות של עם אחר חייבים ללמוד את השפה שלו.

ואאל יונס: אם אני רוצה באמת לדעת על העם היהודי טוב אני חייב ללמוד עברית ולקרוא בעברית ולדבר עם האנשים בעברית.

ואאל יונס: ואותו דבר, אם אתם רוצים ללמוד את התרבות הערבית בארץ או בחו"ל זה לא רק מיליון ו-2 מיליון בארץ שמדברים ערבית, זה שפה כמעט בינלאומית.

ואאל יונס: דרך אגב, במונדיאל עכשיו ברוסיה, שם דיברו ככה, רוסית, אנגלית וערבית.

ואאל יונס: מי שדיבר ערבית ברוסיה במונדיאל לא הייתה לו בעיה להסתדר.

ואאל יונס: אז זו שפה בינלאומית.

ואאל יונס: הגיע הזמן ללמוד אותה טוב, להשקיע בה.

ואאל יונס: וכשאנחנו לומדים שפה של עם אחר, כמו שאמרתי, אנחנו פשוט לומדים אותו טוב ולומדים את העם וזה פשוט מקרב את הלבבות.

ואאל יונס: כשאני מדבר עברית ומדבר עם מישהו יהודי בשפה רהוטה וטובה אני בטוח שהוא ישמע אותי טוב והוא יתקרב אליי.

ואאל יונס: ואותו דבר כשאני שומע יהודי מדבר ערבית אני מקשיב לו יותר ואני מתקרב אליו יותר ואני יודע שהוא בנאדם משכיל ותרבותי וטוב.

ואאל יונס: אז הגיע הזמן באמת, בכנסת אנחנו - - - נגיד למשרד החינוך שיתעשת ויתחיל כבר לחייב את בתי הספר היסודיים בארץ, היהודיים כמובן, ללמוד את השפה הערבית כשפה של המדינה במקביל לשפת האם שלהם.

ואאל יונס: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לחבר הכנסת מסעוד גנאים כי הבנתי שאתה צריך ללכת להצביע, בבקשה.

מסעוד גנאים: בקשר לעניין הדיון שהוא חשוב מאוד, היוצרות – הייתה לי שאילתה לשרת התרבות בעניין של התמיכה ביוצרים הערבים בספריות הכלליות הערביות.

מסעוד גנאים: אז שם היא אמרה שהיא תומכת בכ-150 יוצרים דרך ספריות ציבוריות.

מסעוד גנאים: הכוונה שכל ספריה מדווחת מה הסופרים והיוצרים שמקבלים תגמולים.

מסעוד גנאים: יש כ-600,000 או 500,000, ככה השרה השיבה לי.

מסעוד גנאים: זה לא די.

מסעוד גנאים: אין ספק שהיוצרים והיוצרות הערביות הן זקוקות לתמיכה, אם בעניין של ההדפסה, בעניין של ההפצה.

מסעוד גנאים: וגברת המפקחת ראוייה ברבארה דיברה על הקשיים, הם גם של היוצרים, לא רק של היוצרות, משום שיש קושי גדול.

מסעוד גנאים: לכן, כולנו, גברתי היושבת ראש, צריכים להצטרף לקריאה איך לתמוך באמת ביוצרים וביוצרות.

מסעוד גנאים: ותסלחו לי, אני חייב לזוז לוועדת החינוך.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני מעכשיו אבקש באמת כמה שאפשר לדייק מבחינת הזמן.

עאידה תומא סלימאן: אני אקפיד כי אנחנו נצטרך ב-11:00 להתחיל עוד ישיבה בנושא אחר, לא פחות חשוב.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת ללוריא דלה, רכזת לובי ותקשורת בפורום דו קיום בנגב, בבקשה גברתי.

לוריא דלה: אני מדברת בשם של הרכזת שלנו של פרויקט מוכרים, היא התעכבה בשל תחבורה ציבורית כי היא מכפר מוכר, אום בטין, אבל אין תחבורה ציבורית אז היא התעכבה כשעה וחצי-שעתיים להגיע לפה מבאר שבע אז אני אדבר בשמה - - -

עאידה תומא סלימאן: וזה הדיון של הישיבה הבאה, על תחבורה ציבורית.

לוריא דלה: אז פרויקט מוכרים החל בשנת 2015, הוא פרויקט שמיושם בכפרים הלא מוכרים ו- - - המצב שם שהוא בלי תשתיות בסיסיות, חשמל ומים, אני אקצר ממש.

לוריא דלה: הפרויקט מדבר על תיעוד החיים היום יומיים של הכפרים הלא מוכרים, את כל האפליה, הגזענות, כל מיני דברים שקורים, גם דברים חיוביים שהנשים מנסות לייצר שם.

לוריא דלה: הסרטון שתראו עכשיו הוא של נור אל עזאז ממרחמי שהיא פשוט צילמה את סבתא שלה ואמא שלה, ותדעו את האישה הבדואית שכל יום היא קמה להמשיך את החיים היום יומיים שלה ולייצר את הפיתות בצורה כזו שהיא ספונטנית שהייתה בסרטון.

עאידה תומא סלימאן: כלומר זה יצירה של אישה.

עאידה תומא סלימאן: (הקרנת סרטון)

לוריא דלה: אז זה בעצם אתם ראיתם את כל המהלכים שבהם אישה בדואית קמה כל יום, עושה את האוכל ודואגת לחיים של המשפחה שלה.

לוריא דלה: אז הצעירה הזאת, נור אל עזאז ממרחמי ניסתה פשוט לתעד את המהלך שאימא שלה עושה כל יום ואת סבתא שלה וזה מה שיצא בסרטון.

לוריא דלה: והיה שיר כזה שמנסה להוציא את כל מה שהם עושים במהלך הכנת הפיתות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהדבר החשוב במה שראינו זה הניסיון של הצעירה, וחבל שהיא לא הצליחה עדיין להגיע, אני מקווה שבדיון הבא היא כן תשתתף.

עאידה תומא סלימאן: בעיניי זה ניסיון להשתמש ביצירה, ברצון שלה שהיצירה שלה תהפוך כמן ביטוי למה שעובר עליה ועל המשפחה ועל כולם ביום יום של לחיות בכפר לא מוכר.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה יותר לשמוע איך נתקבלה היצירה שלה והאם באמת היה כל כך קל ופשוט לעבור את התהליך, גם ללמוד לעשות את ה - - -

לוריא דלה: זה פשוט מהלך שעוברות כל קבוצת נשים שאנחנו - - - אני לא כל כך מכירה את איך שקורה בשטח, אבל ממה שאני רואה במצב כזה מרוחק מהכפרים, זה פשוט אנשים לקח להם זמן עד שהם התחילו להשתמש במצלמה, לדעת מה זה מצלמה ואיך לתעד.

לוריא דלה: בהתחלה הם פחדו כי זה אמצעי שמתעד את החיים ומה זה מול המדינה ומה זה אומר לנו.

לוריא דלה: אז זה היה לה קשה בהתחלה ואז אנחנו כבר מ-2015, שלוש שנים זה כבר היה כמעט הרגל שהנשים כבר מתעדות את כל מה שהן רואות בחיים היום יומיים.

עאידה תומא סלימאן: מעניין מאוד.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אצפה - - - אפשר לצפות לתמיכה ממשרד התרבות ביצירה כזו?

לובנא זועבי: בכפוף למבחני תמיכה כן.

לובנא זועבי: צריך לבדוק באמת איך היא פועלת, אם זה במסגרת רשות או במסגרת עמותה או - - -

עאידה תומא סלימאן: דווקא הסרטים האלה, היה סיפור סביבם, הסרטונים האלה.

לוריא דלה: נכון - - - בדרום, שמירי רגב השרה עשתה את החרם על ההשתתפות שלנו בפסטיבל בשדרות.

לוריא דלה: היא אמרה שסרטונים כאלה חותרים נגד המדינה וזו הייתה אמירה ממש קשה כי הנשים שם מנסות לתעד מה שקורה איתן בחיים היום יומיים ולא איך שהיא ביטאה את זה, לחתור נגד המדינה.

לוריא דלה: זה פשוט מה שקורה ומה שהמדינה עושה במדיניות שלה נגד הכפרים הלא מוכרים בנגב.

עאידה תומא סלימאן: אני הכרתי את הסיפור הזה וחבל לי שזה יצא ככה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמה שצריך ללמוד מהסיפור הזה, אני לא אתייחס להחלטה של השרה שבעיניי פשוט הזויה ולא מתקבלת על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה לא לכם לענות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שפה יש דוגמה לאיך אישה או יוצרת ערבייה שרוצה חלק מהיצירה שלה לבטא את הכאב ואת ההתנסות של האוכלוסייה שלה עלולה ליפול לתוך הקונפליקט הזה של האם תקבל תמיכה או לא תקבל תמיכה, אם יתמכו בעשייה שלה או לא יתמכו בעשייה שלה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, חופש הביטוי שלה עלול להיפגע רק מעצם העובדה שהיא מבטאת את הכאב של העם, של האוכלוסייה, של המשפחה וכו'.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אחמד טיבי, שתמיד מוכן, בבקשה.

אחמד טיבי: אני רוצה להודות לחברי יוסף ג'בארין שמתמיד ביום הזה של השפה הערבית בכנסת, דווקא במקום שמאיים על השפה הערבית.

אחמד טיבי: בקדנציה הזאת יותר מאשר הצעה אחת הייתה לפגוע במעמדה של השפה הערבית ובמקום שפה בעלת מעמד רשמי הציע בעל הצעת חוק הלאום, אבי דיכטר, להנמיך את קומתה ומעמדה של השפה הערבית.

אחמד טיבי: יש כנראה מי שחושבים שיהודים צריכים להבין את השפה הערבית רק בגלל השיקולים של דיכטר, בעל ההצעה.

אחמד טיבי: אבל אין ספק שמדובר בשפה היפה ביותר שיש בעולם, למי שלא יודע.

אחמד טיבי: יהודים וערבים, חלק מהערבים לא יודעים שהשפה שלהם היא השפה היפה ביותר בעולם.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת ללובנא זועבי, מנהלת תחום תרבות ערבית.

עאידה תומא סלימאן: אם אפשר לובנא להתייחס לשאלות המהותיות שהיו בדיון הקודם.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו אז דיברנו על התקציב המוקצה לתמיכה ביצירה בערבית.

עאידה תומא סלימאן: כמה מזה מגיע לנשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש את הפרס.

עאידה תומא סלימאן: ארצה גם לדעת כמה מתוך השנים שחילקתם את הפרס הזה, כמה נשים קיבלו את הפרס הזה.

לובנא זועבי: בעצם משרד התרבות והספורט תומך בהרבה מאוד פעילויות ליוצרים בחברה הערבית.

לובנא זועבי: חלק מזה מוקצה ליצירה בשפה הערבית.

לובנא זועבי: אני אתחיל בפרויקט הספרות ילדים בשפה הערבית שאנחנו ב-2016 שדרגנו את הפרויקט הזה.

לובנא זועבי: הוא תמך בכ-600,000 ₪ שבמסגרתו ב-2016 העלינו אתר, לדעתי מהפכני, שנקרא חקאיה, שנותן שירותים לספרות ילדים בשפה הערבית, להורים, לילדים ולקהל הרחב, וגם ליוצרים וליוצרות.

לובנא זועבי: חלק נוסף בפרויקט הזה הוא הכשרות, סדרה של סדנאות, גם בשביל לתת כלים נוספים ליוצרים וליוצרות כמו סדנת איורים וכל מיני סדנאות נוספות.

לובנא זועבי: ונוסף על זה יש לנו במסגרת אותו פרויקט הוצאה לאור של כותרים בשפה הערבית לספרות ילדים, חלק מקורי וחלק מתורגם מספרות עולמית.

לובנא זועבי: זה במסגרת ה-600,000.

לובנא זועבי: בנוסף לזה יש לנו את מערך הפרסים שלנו.

לובנא זועבי: אנחנו מדברים כאן על 10 פרסים בתחומי הספרות השונים בשפה הערבית, שירה, פרוזה, תרגום וכו', מחקר.

לובנא זועבי: לאחרונה הוספנו שני פרסים:

לובנא זועבי: פרס אחד – עידוד סופר צעיר שהוא מקבל חצי מהפרס הגדול, 25,000 ₪, הפרס הגדול הוא 50,000 ₪.

לובנא זועבי: ופרס נוסף עבור אלג'זל, שירה עממית ערבית, שזה חדש, ממש יוצא עכשיו.

לובנא זועבי: בסך הכל אנחנו משקיעים בפרסים האלו 525,000.

לובנא זועבי: נוסף על זה יש לנו פרסים לתחומי אמנויות הבמה והאמנות, שני פרסים, בסך של 100,000 שקלים.

לובנא זועבי: ב-2014 בישיבה בשנה שעברה שהיינו פה שאלתם על פרויקט אחד שהוא הוצאה לאור של ספרים שהם לא ספרות ילדים אלא של בוגרים.

לובנא זועבי: וזה חזר, אנחנו פרסמנו במסגרת התקנה לספרות קול קורא חדש, מתוקן, והוא כולל הוצאה לאור של ספרי ביכורים, עיון, שירה בשפה העברית והערבית.

לובנא זועבי: כנ"ל לגבי כתבי עת ואירועים בספרות.

לובנא זועבי: ניתן יהיה להגיש אחרי שהגופים שיפעילו את הפרויקט יזכו בתמיכה ואז הם יפרסמו קולות קוראים בהתאם.

לובנא זועבי: אז אני חושבת שזה ייקח כמה חודשים - - -

עאידה תומא סלימאן: אפשר לשאול שאלה?

עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת את הנקודות שדיברנו עליהם, אני לא זוכרת את התקציבים.

עאידה תומא סלימאן: האם את יכולה לסמן העלאה בתקציב שקרתה בין שנה לשנה?

עאידה תומא סלימאן: כלומר, מה היה ב-2016 - - - אבל - - -

לובנא זועבי: אני אגיד.

לובנא זועבי: מבחינת תקציב החברה הערבית אמנם חל שינוי מהותי.

לובנא זועבי: בתרבות הערבית, תקציב התקנה ב-2015 עמד על כ-12 מיליון שקלים, היום אנחנו עומדים על 34 מיליון שקלים, שזה הכפלה, אפילו לא הכפלה, שילוש, אף יותר.

לובנא זועבי: וגם מדובר על תקציבים נוספים מחוץ לתקנה, בתקנת סלע, שהיא תקנה לתמיכה ברשויות בפריפריה, החברה הערבית קיבלה ב-2017 39% מהתקנה שזה עומד על - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל אני מבינה שזה כולל אירועים שהרשויות המקומיות עושות כמו פסטיבלים וכמו- - -

קריאה: גם יוזמות חדשות.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, לא שאני שוללת, זכותם גם לקבל לזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני שואלת יותר בתחום של יצירה.

עאידה תומא סלימאן: כמה מהתקציב הכללי שהוא 34 מיליון שקל מוקדש לענייני יצירה כמו תיאטרון, קולנוע, ספרות - - -

לובנא זועבי: אז כמעט הרוב המוחלט של ה-34 מיליון - - -

עאידה תומא סלימאן: אוכל לקבל פילוח כזה?

לובנא זועבי: כן.

לובנא זועבי: הוא נמצא באתר, הפילוח לפי שם העמותה ופרויקט והכל, באתר האינטרנט.

לובנא זועבי: ואני יכולה לשלוח אליכם גם בנוסף- - -

עאידה תומא סלימאן: אשמח לקבל לידיים שלי עם פילוח.

עאידה תומא סלימאן: וכאשר יש את העניין של הפרסים – אשמח לשמוע, בשנה שעברה, כמה סופרים קיבלו וכמה מביניהם סופרות.

לובנא זועבי: סך הכל 24 זוכים, ששה מתוכם נשים בשנה האחרונה שפרסמנו.

עאידה תומא סלימאן: ששה מתוך 24.

לובנא זועבי: כן.

לובנא זועבי: אבל גם זה תלוי בכמות המועמדות שמגישות.

לובנא זועבי: כלומר, כדי שיזכו הן צריכות להגיש מועמדות.

לובנא זועבי: אנחנו מנסים להגיע לכמה שיותר וזה המקום גם - - - כלומר, משרד התרבות מפרסם אבל על כולנו אני חושבת, אפשר שכולם יסייעו, גם גופים כמו, אני חשבתי שיהיו כאן בדיון הזה גם נציגים של משרד החינוך, למרות שראוייה, אני מתחברת מאוד לכל מה שאמרת והיא אמנם נציגה של משרד החינוך אבל היא לא באה בכובע הזה, היא באה יותר כיוצרת.

לובנא זועבי: וגם האקדמיה ללשון ערבית שהיא גם מטופלת דרך המשרד שלנו והשנה אנחנו גם הוספנו להם 260,000 שקלים כדי שיגבירו גם את הפעילות הקהילתית בבתי ספר וגם כי חשוב לנו מאוד שהשפה הערבית המדוברת, איך שהתחילה אסמהן, לשמור על שפה ערבית נקייה.

לובנא זועבי: היום יש לנו בעיה שרובנו לא יכולים לדבר בשפה ערבית נאותה בפני קהל או בכל מקום אחר.

לובנא זועבי: אז גם זה חלק מהמטרות שלנו במסגרת כל הפרויקטים.

לובנא זועבי: את רוצה שאני אמשיך על כל הפרויקטים או שזה הספיק?

עאידה תומא סלימאן: לא, לצערי הרב אנחנו לחוצים בזמן, אבל אני באמת אשמח לקבל את הפירוט הזה של חלוקת התקציב ואיך.

עאידה תומא סלימאן: ואני שמחה לשמוע שיש תוספת תקציבית משמעותית, אם זה בדיוק מה שהושג.

עאידה תומא סלימאן: כי אני מאוד, אני מתנצלת, אני אומרת אם, כי אני למדתי שלפעמים משרדים מגיעים אליי, עושים איסוף של כלל התקציבים ומציגים פשוט אותו אחרת בפניי ואומרים לי יש תוספת תקציבית.

לובנא זועבי: התקציב כבר נוצל, את יכולה לבדוק את זה באוצר ובכל מקום.

עאידה תומא סלימאן: זה לא עניין של נוצל או לא נוצל.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת שלפעמים מה שקורה שאוספים לי תקציבים שהיו פזורים במקומות אחרים לסעיפים אחרים, מביאים את זה ואומרים הייתה תוספת תקציבית.

עאידה תומא סלימאן: אז אני בגלל זה אמרתי, השארתי לעצמי קו לבדוק את זה, אשמח לקבל את המידע לידיים שלי, וכפי שאמרתי, התוספת התקציבית תמיד מבורכת כי אני ארצה גם כן לראות ולעשות השוואה מה הנתח של התקציב הזה מהתקציב הכללי של המשרד בנושא של תרבות.

מזל סיימון: אני רוצה להגיד שזה תקציב שקיבלנו לבסיס של התקנה, שזה לא תוספתי שהוא חד פעמי, זה בסיס התקנה ש- - -

עאידה תומא סלימאן: מצוין, זה אומר שאפשר להבטיח את זה אם לא יהיו קיצוצים, חס וחלילה, כמו שקורה בזה, בבסיס התקציב לשנה הבאה.

עאידה תומא סלימאן: מצוין, תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: קיבלתי עכשיו לידיים שלי סיפורים שנכתבו על ידי אנשים/נשים עם מוגבלות.

עאידה תומא סלימאן: ועבאס עבאס מנהל עמותת אלמנארה נמצא איתנו, אהלן וסהלן עבאס.

עבאס עבאס: לשמחתי, אני גם אוהב לדבר בעברית.

עבאס עבאס: עורך דין עבאס עבאס.

עבאס עבאס: היום זה יום השפה הערבית ואנחנו גאים בשפה שלנו.

עבאס עבאס: אמנם אני אוהב לדבר עברית ואנגלית וכל שפה אבל כשאני מדבר בשפה הערבית וגם במשכן הזה זה נותן לי תחושה מיוחדת.

עבאס עבאס: בכל מקרה, אני יזם חברתי מייסד או מנכ"ל אלמנארה, עמותה לקידום אנשים עם מוגבלויות, היא היום העמותה המובילה בחברה הערבית, גם ברמה חברתית וגם ברמה תרבותית.

עבאס עבאס: אנחנו גם גאים להיות חלק מהמרקם של המדינה אז גם הפרויקט שלנו, פרויקט הדגל שלנו, ספרית אלמנארה, נתמך על ידי משרד התרבות וגם פעילויות אחרות שלנו כמו תיאטרון חברתי ומוזיקה לאנשים עם מוגבלויות.

עבאס עבאס: אבל אני בא לקצר ולהגיד שיש בידיי ספר, קוראים לו בין עננים.

עבאס עבאס: אוטוטו הוא בשלב של עריכה סופית על ידי ברוריה הורוביץ, אנחנו עושים לו תרגום לעברית באמצעות חברה מאוד - - - וגם לאנגלית.

עבאס עבאס: כי אנחנו רואים שבספר הזה יש סיפורים של אנשים, ובעיקר נשים עם מוגבלויות שמה לעשות, החברה הערבית גם מדירה אותם וגם המדינה מדירה אותם, גם המגדר בהיותן נשים גם כן הן מודרות.

עבאס עבאס: אז מבחינתן לעבור סדנה של כתיבה יוצרת וליצור ולספר על החוויות שלהן גם בחיק המשפחה, גם בחיק החברה וגם על החלומות שלהן ליצור משפחה, להיות משולבות בתעסוקה, בחינוך.

עבאס עבאס: אז בשבילנו זה גאווה גדולה שיש לנו חוברת כזאת.

עבאס עבאס: אגב, אנחנו מבקשים ממשרד התרבות וגם מכם לעזור לנו בהקמת עוד סדנאות כי סדנה כזאת היא לא דבר פשוט גם מבחינת לוגיסטיקה כי צריך הנגשות והרבה התאמות.

עבאס עבאס: ואנחנו מאמינים שכשתהייה לנו הגרסה העברית המסר של החברה הערבית יעבור יותר כי חשוב לחברה היהודית שתכיר את היצירה של כל הקהילות ולא רק הסופרים הידועים שקל להם מאוד להגיע לראש הבמה.

עבאס עבאס: אנחנו מביאים את הקול שאין להם מספיק יכולת והזדמנות להביע את קולן.

עבאס עבאס: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שיש אחת מהנשים שהשתתפו ביצירה שרוצה להשתתף איתנו.

עבאס תגריד: אני עבאס תגריד, אני עובדת סוציאלית מזה 30 שנה.

עבאס תגריד: מסע החיים שלי היה מלא, בוא נגיד, ניסיונות שכל הזמן לוותה אותי תחושה שמאוד חשוב לחולל שינוי חיובי בחברה שלי כלפי אנשים בעלי מוגבלות, במיוחד כלפי נשים.

עבאס תגריד: ואני, במהלך שנות עבודתי לא הרגשתי שנעשה מספיק בעניין הזה.

עבאס תגריד: אולי לפעמים לא בוחרים את הכלים המדברים בצורה יפה לחברה, ואני בהשתתפות שלי בסדנה שהקימה אלמנארה ניתנה לי הזדמנות להוציא את כל הדברים שאני עברתי בצורה שבסופו של דבר תהווה מסרים לחברה שלנו, שיראו שיש פה קבוצה של אנשים שהם קודם כל בעלי כוחות וגם צריך להתייחס בצורה אחרת.

עבאס תגריד: האמת, אני מאוד שואפת שהמדינה תתמוך בכלים האלה.

עבאס תגריד: כי אני רואה שלרוב מדברים עלינו אבל השינוי מתחולל כאשר בעלי הכס הם אלה שמביאים את הדברים שלנו, כי זה יוצא אותנטי ומשקף את הדברים בצורה הנכונה.

עבאס תגריד: ואם ניתנת לנו ההזדמנות דרך זה שאנחנו עוברים כל מיני סדנאות שיעזרו לנו ונחשף לעוד כלים אני חושבת שזה יעשיר אותנו קודם כל בהיבט האישי וגם אנחנו נצליח באמצעות אותם כלים לחולל את השינוי שאנחנו שואפים ואני חושבת שזה יתרום רבות לרמת החברה שלנו.

עבאס תגריד: אז הספר היה ממש כלי מהותי עבורי אישית בכדי להביא את אותם מסרים.

עבאס תגריד: וגם אני שואפת שיתמכו בעוד כלים, אם זה תיאטרון, מוזיקה, כי דרכם אנחנו כן נוכל לעשות הכל.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם את הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל, למרות שזאת אולי לא תמיד מטרה מוצהרת לברך ולחגוג את הנשים היוצרות בשפה הערבית, אבל תמיד תמיד מאוד משמח אותי לארח את הנשים היוצרות, כמובן באופן כללי, אבל גם בשפה הערבית כי אני יודעת שהמכשולים שעומדים בפניהן מקבלים עומק אחר ורובד אחר כאשר יוצרות בשפה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעליתן בעיות שתוך שלוש שנים אנחנו חוזרות על עצמנו וזה דבר שהוא עצוב.

עאידה תומא סלימאן: עצוב לחזור על המכשולים כל שנה ולראות שכאילו לא חל שינוי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד, כשהתחלנו לפני שלוש שנים את הדיון הזה גם כן במסגרת היום המיוחד שיוזם חבר הכנסת יוסף ג'בארין, הייתה אישה אחת שנכחה פה,1 ואני מברכת אותה על ההתמדה, ד"ר ראוייה.

עאידה תומא סלימאן: והיום, אתן יותר מאישה אחת ואני יודעת שבחוץ גם יש עוד ועוד נשים יוצרות שנבצר מהן להגיע לדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני מברכת אתכן ואני שמחה לראות שגם צעירה בת 16 יכולה לקבל את האומץ - - - עכשיו 18, אבל כשפרסמת היית בת 16.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שחלק מזה זה גם שיש נשים שסללו את הדרך ואפשרו גם לצעירות שבאות בתור להעיז ולכתוב.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך מערך יותר מסודר כדי לתמוך גם בהוצאות לאור, ואני יודעת שמצבנו הפוליטי, בוא נגיד, כאוכלוסייה ערבית שבקשר שלה עם העולם הערבי שהוא אמור להיות הצרכן העיקרי של היצירות שלכן הוא עדיין מסובך והוא עדיין מושפע מהאווירה הפוליטית ומהמצב הפוליטי באופן כללי בין המדינה לבין העולם הערבי, ובין המדינה לבין העם שלנו, העם הפלסטיני, שנמצא תחת הכיבוש בינתיים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שאת העניין של המס שמשלמים על הספרים האלה אולי כדאי באמת, אני אבדוק את העניין הזה, אולי צריך להתייחס אחרת כאשר היצירה היא של האדם עצמו והוא מביא את הספרים שלו מחו"ל, זה לא כמו לייבא ספרים במטרת רווח.

עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי באמת לבדוק את זה מבחינת החוק ואני הולכת לבדוק את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על התוספת התקציבית ואשמח עוד יותר ואברך עוד יותר כאשר אני אקבל את הפירוט המלא ואיווכח לדעת שחל שינוי.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת את הדיון הראשון שהתקיים ואת העובדה ואת הדרישה שאני עמדתי עליה להרחיב את התקציב ולהרחיב את הפעילות.

עאידה תומא סלימאן: אשמח גם לדעת איך מחולק התקציב מבחינת כיסוי, אם זה פרסים, אם זה הכשרות ואיפה ההכשרות מתקיימות.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה לכולן.