ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 800, 2018-06-26 10:40

אלי אלאלוף: היום 26 ביוני 2018, י"ג בתמוז תשע"ח והשעה 10:39 ואני מתנצל על האיחור, לא הספקנו לסיים את הדיון הקודם שהיה בהיערכות צה"ל בקרב אוכלוסיות במיקוד, כפי שצה"ל קורא לזה וזה מעניין דווקא הצורה שהוא קורה לזה.

אלי אלאלוף: אנחנו עוברים לדיון מאד חשוב שאני בטוח שלא נסיים אותו היום ונמשיך לעשות אותו.

אלי אלאלוף: כפי שאתם יודעים, אנחנו הקמנו שתי ועדות משנה, ועדת משנה לצפון בראשותו של חבר הכנסת מוטי יוגב וועדת משנה לדרום, בראשותו של חבר הכנסת וידידי מאיר כהן ושתי הוועדות עבדו בצורה אינטנסיבית וימשיכו בעבודה הזאת.

אלי אלאלוף: הקמנו ועדה ייחודית מאד שקשורה גם לבריאות וזו הוועדה בראשותו של חבר הכנסת ג'מעה בנושא האוטיסטים במגזר הערבי ועל זה הוא התחיל לעבוד גם כן.

אלי אלאלוף: אנחנו גם שילבנו בישיבת המעקב של שתי ועדות המשנה הצעה לדיון דחוף של חברי הכנסת מוסי רז ויעל גרמן, על נושא של הישארות - - -

איל בן ראובן: אני, אילן בן ראובן, היה היוזם - - -

אלי אלאלוף: סליחה, סליחה, איל, אתה יודע, אתה קרוב משפחה, אני תמיד שוכח את קרובי משפחה.

אלי אלאלוף: זה ככה אצלנו, נכון מאיר?

אלי אלאלוף: בערבית הייתי מוסיף את המילה הערבית המרוקאית היהודית שלי והייתי אומר – אינסק אל מות – המוות עוד יזכור אותך לעולם.

אלי אלאלוף: אז איל, באמת סליחה.

אלי אלאלוף: אני רוצה שנפתח בהצעה לדיון הדחוף הזה.

אלי אלאלוף: אני חושב, בלי לשפוט, שזאת מהפכה בתחום הרפואי בצפון לאור מה שגרמה ההקמה של בית ספר לרפואה בצפון, בצפת.

אלי אלאלוף: סליחה על השחצנות, הייתי גם מעורב קצת בזה שעזרנו יחד עם קבוצה של תורמים להשקעה הראשונה בהקמת בית הספר, בכסף רב, אבל זה לא חשוב כסף.

מאיר כהן: הרבה, הרבה כסף.

אלי אלאלוף: ובאמת הוקמה, בניגוד לכל ההיגיון שהיה אז במערכת, שזה יהיה מוצלח וברמה וזה ימשוך תלמידים וכו', אז אני חייב להגיד מהידע האישי שלי, כל הדברים שחשבו אז שלא יהיו, הצליחו להתמודד איתם ועשו בתחום הרפואה את המהפכה.

אלי אלאלוף: אני שמח כשאני מגיע לבתי חולים, אם זה בצפת, אם זה לבתי חולים בנצרת ובוודאי בנהרייה, שכולם גאים להגיד אנחנו גם משתתפים בהוראה בבית הספר בצפת, בפקולטה הרפואית בצפת.

אלי אלאלוף: נודה גם לאוניברסיטה שגיאוגרפית הייתה רחוקה, נפשית היא תמיד הייתה קרובה לפריפריה, אוניברסיטת בר אילן, על זה שלקחה בעצמה את האחריות להקמת בית הספר.

אלי אלאלוף: נמצא איתנו פה דיקן הפקולטה לרפואה, פרופסור טור כספא.

אלי אלאלוף: אני חושב שיהיה טוב שנאפשר לו, היות והוא גם קרא וגם חי וגם ראה את הכתבה בתקשורת על בית הספר, אז אני אבקש ממנו לפתוח את הדיון.

אלי אלאלוף: בבקשה, פרופסור טור-כספא.

רן טור כספא: בוקר טוב.

רן טור כספא: תודה אדוני יושב הראש, חבר הכנסת אלאלוף, על ההזדמנות להציג את ההישגים של הפקולטה ואיך היא עמדה במטלות.

רן טור כספא: אני אעשה את זה בקצרה.

רן טור כספא: אני רוצה לציין שהאוניברסיטה לרפואה של אוניברסיטת בר אילן שהוקמה בצפת, הוקמה במטרה ובמטלה חד משמעית להשכיר רופאים למדינת ישראל עקב הצפי למחסור ברופאים בישראל.

רן טור כספא: זו הייתה המטלה היחידה שהוטלה על הפקולטה, אבל כפועל יוצא עם הקמת הפקולטה בגליל, היה בחזון הפקולטה – לא במטלות – הפקולטה לקחה על עצמה שדרוג של שירותי הרפואה בצפון הארץ.

רן טור כספא: הווה אומר מימון תקני רופאים להוראה על ידי האוניברסיטה, הוראה בקהילה, בניית מכוני מחקר מתקדמים בכל בתי החולים בגליל, פעילות לפתיחת מחלקות ויחידות במוסדות הרפואה בצפון, קידום הבריאות והוראת הרפואה בקהילה.

רן טור כספא: הפקולטה לדעתי עמדתה בצורה יוצאת מן הכלל בכל המטלות ובחזון של הפקולטה.

רן טור כספא: צריך לציין שיש לנו 253 בוגרים שהם רופאים מצוינים, 112 סטאז'רים וקרוב ל-400 סטודנטים לרפואה.

רן טור כספא: יותר מ-160 סטודנטים למוסמך ודוקטור במדעי הרפואה.

רן טור כספא: הוקמו 22 קבוצות מחקר מובילות בראשות מדענים ישראלים שהבאנו מחו"ל וגרים בגליל.

רן טור כספא: נבנו מכוני מחקר בכל בתי החולים בגליל.

רן טור כספא: יש פעילות עצומה של הפקולטה בקהילה, בחברה, בנוער.

רן טור כספא: פתחנו תכנית לעתודאים בוגרי ביולוגיה, כדי שיהיו רופאים בצה"ל.

רן טור כספא: אני שעמדנו בכל המטלות שלנו.

רן טור כספא: אני רוצה להתייחס באמת לאותה כתבה שאמרה לכאורה שלא עמדנו במטלה של הפקולטה לרפואה, להשאיר את הבוגרים שלנו בצפון ואני אתייחס לזה מכמה היבטים.

רן טור כספא: ראשית אני רוצה להגיד באופן חד משמעי, שפקולטה באוניברסיטה לא יכולה להיות הגוף היחידי והגוף המשמעותי שבכלל יכול להשאיר את הבוגרים באזור גיאוגרפי מסוים.

רן טור כספא: לפקולטה אין כלים לכך והיא לא מעסיקה את הרופאים.

רן טור כספא: היא לא יכולה להיות אחראית של מקום עבודה או מקום מגורים שיהיו מושכים, אטרקטיביים.

רן טור כספא: אתם יודעים שרוב האוכלוסייה מעדיפה לגור בצפון וכך רוב הרופאים וזה צריך להיות מובנה בצורה אחרת והפקולטה לא יכולה להיות זאת שאחראית לנושא.

רן טור כספא: ולמרות זאת אני רוצה להגיד פה שביוזמת הפקולטה לרפואה בראשותי, הוקמה תכנית ייחודית לפעול, שיותר ויותר בוגרים יבחרו במוסדות הרפואה בגליל להתמחות.

רן טור כספא: התכנית הזאת היא מטלה לאומית, היא לא מטלה של פקולטה והיא נקראת בוחרים גליל.

רן טור כספא: התכנית הזאת קיימת, היא מתבצעת בניהול ובהובלה מצוינת של המשרד לפיתוח הנגב והגליל, יחד עם הסוכנות ומפעל הפיס.

רן טור כספא: אני רוצה לספר פה שכבר יש למעלה מ-40 בוגרים שנרשמו לתכנית.

רן טור כספא: כמכינה זאת תכנית, שהיא תכנית כמו שאמרתי המובלת על ידי משרד ממשלתי, משרד הנגב והגליל והיא נותנת לאנשים פתרונות מדוע שהם יישארו בגליל אחרי שהם מסיימים את הלימודים איתנו.

רן טור כספא: אני רוצה להגיד עוד, יתרה מזה, המחזור האחרון שסיים ושקיבל את התואר דוקטור החודש, התחילו את ההתמחות שלהם בבתי החולים ובשירותי הבריאות בצפון הארץ, 15% מהבוגרים.

רן טור כספא: אז אני חושב שהפקולטה, שאני המייסד של הפקולטה, אני הדיקן שלה מזה 7 שנים וגאה מאד על העובדה הזאת, עמדה בכל המטלות שלה, פועלת בצורה בלתי רגילה, בלתי רגילה, בשיתוף עם משרד הבריאות, עם משרד נגב גליל, לפיתוח של שירותי הבריאות בצפון ופועלת בצורה יוצאת מגדר הרגיל כמה שיכולה פקולטה.

רן טור כספא: אני מזכיר לכם, הפקולטה לא מעסיקה את הרופאים המתמחים ובכל זאת פעלנו בצורה בלתי רגילה כדי שמה שיותר בוגרים יישארו בצפון וזה מתחיל.

רן טור כספא: זהו תהליך והתהליך הזה עכשיו התחיל בכיוון הנכון.

רן טור כספא: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אדוני סגן השר, בבקשה.

יעקב ליצמן: כן, תודה רבה, בוקר טוב.

יעקב ליצמן: אני מייחס חשיבות רבה לדיון כאן.

יעקב ליצמן: לצערי לא אוכל ל - - -, אבל אני חושב שהנושא הזה הוא חשוב.

יעקב ליצמן: יש הרבה עיוות איך מציגים גם דברים.

יעקב ליצמן: אני חושב שלא בא מספיק ביטוי לדברים שמשרד הבריאות עשה בשנים האחרונות בפריפריה.

יעקב ליצמן: הדיונים היום, אני אומר את זה לפחות בקדנציה שלי, שכל דיון לגופו מתחיל בפריפריה.

יעקב ליצמן: איפה הפריפריות, מה אפשר לעשות בפריפריה, מה אפשר להפלות לטובת הפריפריה, אם מדובר במיטות, אם מדובר ב-MRI, מה שדיברנו כבר, אם מדובר בכל מיני דברים אחרים.

יעקב ליצמן: אנחנו מדגישים את הפריפריה וגם אפשר לראות תוצאות.

יעקב ליצמן: מה שפרופסור טור כספא אמר בהחלט נכון ומעבר לכך, הפקולטה, מעבר למה שרופאים נשארים בצפון או לא נשארים בצפון, ברור שהיה לי מחסור ברופאים וזה דחף קדימה את כל הנושא הזה.

יעקב ליצמן: אז זה לא רק ראייה דווקא על הצפון.

יעקב ליצמן: נכון שאנחנו מדברים על הצפון, מדברים על הדרום, מדברים על הפריפריה, אבל ברור שהדחיפות הזאת יצר דחיפה שיש יותר רופאים, מה שלא היה קודם.

יעקב ליצמן: זה הוסיף המון רופאים.

יעקב ליצמן: אני רוצה בכותרות להגיד כמה מהדברים שעשינו, על אף שרוב הדברים כבר ידועים, אני רוצה לרכז אותם.

יעקב ליצמן: אנחנו פתחנו 14 מוקדי רפואה דחופה בפריפריה, כולל דרום, כולל צפון, כולל יישובים ערבים.

יעקב ליצמן: רדיותרפיה, השקעה של 80 מיליון שקלים - - - לעשות - - -.

יעקב ליצמן: - - - מסונף לתל השומר - - -

משה בר סימן טוב: ועובד עם סיוע מקצועי של תל השומר.

יעקב ליצמן: כן, אוקיי.

יעקב ליצמן: אז אמרתי כבר, יש גם 6 בתי חולים - - - כולם יש, מכשירים - - -.

יעקב ליצמן: אנחנו בימים הקרובים הולכים להוסיף גם פט סיטי, שמונח כרגע לחתימה אצל שר האוצר.

יעקב ליצמן: הוא אמור לחתום היום או מחר ואנחנו נביא גם פט סיטי לבתי החולים.

סאלח סעד: ספציפי לצפת?

משה בר סימן טוב: יש פט סיטי שם.

יעקב ליצמן: אנחנו נודיע.

יעקב ליצמן: קודם כל לצפת יש, אבל אנחנו נודיע לוועדה.

אלי אלאלוף: זה צריך להיות באישור הוועדה.

אלי אלאלוף: זה יבוא לדיון.

סאלח סעד: זה שבחתימת שר האוצר, לאיזה בית חולים?

יעקב ליצמן: אמרתי, אנחנו נודיע לוועדה.

אלי אלאלוף: הם לא מודיעים מראש.

יעקב ליצמן: נודיע לפני כן.

יעקב ליצמן: אין סודות.

יעקב ליצמן: אין דבר סודי.

יעקב ליצמן: יהיה, יהיה.

יעקב ליצמן: אני יכול להגיד לך, אם אתה רוצה בכל זאת לדעת, אז בכל המגזרים בקיצור.

יעקב ליצמן: יכול להיות שאתה לא רוצה.

יעקב ליצמן: יש לנו הכשרת אחיות במגזר הבדואי עבור תושבי הדרום.

יעקב ליצמן: יש 5 סטודנטיות בסיעוד ויש לנו עוד - - -.

יעקב ליצמן: יש פיתוח - - - בכל בתי החולים בצפון – זיו, נהרייה, ברזילאי, פורייה, כמיליארד שקלים ההשקעה שם.

יעקב ליצמן: בבית החולים בנוסף אנחנו אמורים לפתוח בבאר שבע, אבן הפינה שלו תהיה בקרוב.

יעקב ליצמן: אנחנו נודיע מתי זה יהיה.

יעקב ליצמן: זאת אומרת אנחנו כבר עוסקים בזה.

יעקב ליצמן: אגב גם בצפון, בקריות הולך להיות אחד, אבל זה עדיין בתכנון, זה עוד לא כל כך קרוב.

יעקב ליצמן: יש לנו דבר אחד שיש במשרד הבריאות מה שלדעתי אין כל כך במשרד אחר.

יעקב ליצמן: יש לנו מחלקה, אגף לצמצום פערים בפריפריה, לקידום הבריאות בפריפריה, שזה במטרה לראות מה אנחנו יכולים לעזור לכל הפריפריות.

יעקב ליצמן: לכל הדברים האלה מצטרף גם הצמצום והמנכ"ל יתאר אחר כך, בתמותת ילדים ובעוד ועוד דברים.

יעקב ליצמן: יש הרבה עשייה, רבותי, ברור לכם, זה לא מספיק.

יעקב ליצמן: כשאנחנו מחלקים מיטות, אנחנו לוקחים מהמרכז ומעבירים לפריפריה.

יעקב ליצמן: חלוקה, אנחנו כעובדה לוקחים מהמרכז ומעבירים מיטות לפריפריה.

יעקב ליצמן: כמה מיטות לשנה זה פינטס, אבל זה מה שיש לי.

יעקב ליצמן: מה שיש לי שם אני מיד, נניח לפי החלוקה מגיע לתל אביב - - - או לא משנה מי זה יותר, אנחנו מביאים את זה לפריפריה.

יעקב ליצמן: אני לא יכול ליצור יש מאין כי אין מיטות.

יעקב ליצמן: אין מספיק.

יעקב ליצמן: זו עובדה.

יעקב ליצמן: אבל עם מה שיש אנחנו עושים את כל הדברים האלה ומחלקים - - -.

יעקב ליצמן: מה שאני רוצה לסכם זה דבר אחד.

יעקב ליצמן: עושים את כל מה שצריך לעשות, מה שלהעדיף את הפריפריה, רופאים, אנחנו נותנים תוספת שכר לרופאים בפריפריה.

יעקב ליצמן: - - - לפריפריה, בעיקר למומחים.

יעקב ליצמן: אז כפי שאמרתי זו המדיניות של המשרד.

יעקב ליצמן: אני אשמח מאד לקבל הערות.

יעקב ליצמן: אין לי שום דבר שאנשים רוצים לראות, אני אשמח אם יש דברים שאנחנו לא עושים וצריך לעשות, אני אשמח מאד לתקן.

אורלי לוי אבקסיס: אבל קיצצו את המענקים לרופאים בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: הם גם קיצצו וגם העבירו אותם למומחים ולכן זה לא יכול להוות תמריץ לאלה שמסיימים לימודים.

יעקב ליצמן: גברתי, גברתי, בזה אשם ליצמן שרוצה מומחים.

יעקב ליצמן: אני עומד על זה ואני חושב שמגיע לפריפריה רופאים.

יעקב ליצמן: יש רופאים שמגיעים לפריפריה, אני לא - - -

אורלי לוי אבקסיס: רק שיהיה להם את מי להכשיר.

יעקב ליצמן: אני רוצה רופאים מומחים לפריפריה, שהם יהיו טובים.

אורלי לוי אבקסיס: גם אנחנו.

יעקב ליצמן: אז אם יש ואת אומרת שיש מומחים, זה בגלל שאני רציתי את זה.

יעקב ליצמן: אף אחד לא דחף, כי האוצר לא אמר לי תיקח רק מומחים.

יעקב ליצמן: אני רוצה את זה.

יעקב ליצמן: אני חושב שסתם לדחוף רופאים לפריפריה זה לא פונקציה.

משה בר סימן טוב: יש גם בעיה של תקנים של איוש תקנים של מתמחים עכשיו בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יכול להיות - - -

אלי אלאלוף: ברשותכם, בואו נאפשר.

אלי אלאלוף: מבחינת תכנון הזמנים, תאפשרו לסגן השר לסיים.

יעקב ליצמן: כן, אני מסיים ואני אשאר איתכם עוד קצת, אבל אחר כך אני אצטרך לצאת

אלי אלאלוף: כן, המנכ"ל יהיה פה כל הדיון.

יעקב ליצמן: הוא יישאר בכל הדיון.

יעקב ליצמן: אני אשמח מאד אם יש, אני לא מפחד לבוא לדיון עוד פעם לוועדה.

יעקב ליצמן: צריך לענות תשובות, צריך לעשות שינויים.

אלי אלאלוף: אדוני סגן השר, אני חייב לציין שאת דיוני המעקב הכי חשובים אנחנו עושים את המשרד שלך.

יעקב ליצמן: תודה.

אלי אלאלוף: ובכל התחומים ונמשיך לעשות את זה.

אלי אלאלוף: לא נוותר לכם.

יעקב ליצמן: הבריאות זה הכי חשוב.

אלי אלאלוף: נכון.

אלי אלאלוף: אני בכלל ממליץ למי שיישאר פה בכנסת הבאה, תעבדו כדי שתהיה ועדת בריאות עצמאית לגמרי, כי מספר הנושאים בתחום הבריאות הוא כזה שהם זקוקים לוועדה מלאה, פול טיים עבודה של ברכה.

אלי אלאלוף: אבל זו המלצה של מי שלא מחויב.

אורלי לוי אבקסיס: - - - עם שירותי הבריאות הפרטיים, מי שיכול, מטפל ב - - -

אלי אלאלוף: אוקיי, אבל הנושא של הבריאות זה - - -

יעקב ליצמן: אז זו הסיבה אדוני, שראש הממשלה הוא גם שר הבריאות.

אלי אלאלוף: על זה נטיל סימן שאלה.

קריאה: אנחנו נדאג שחבר הכנסת אלאלוף יישאר בכנסת הבאה.

אלי אלאלוף: ברשות

אלי אלאלוף: כם אני חוזר בעניין הדיון הדחוף לאיל בן ראובן, למרות שלפי הסדר, בלי לפגוע באף אחד, מי שמחזיק את הרשימה כפי שקיבלנו את זה ממזכירות הכנסת, הראשון היה צריך להיות מוסי רז.

מוסי רז: זה כבוד בשבילי להעביר לאיל.

מסעוד גנאים: זה במסגרת דיון דחוף, אדוני יושב הראש?

אלי אלאלוף: - - - להתנצל על זה - - -.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: בבקשה, כל אחד שלוש דקות כדי שיהיה זמן גם לתגובה.

איל בן ראובן: בוקר טוב.

איל בן ראובן: אלף אני מוכרח להגיד כתושב הצפון שמחמם את הלב לראות את ההתגייסות של חברי הכנסת.

יעל גרמן: 17 חברי כנסת.

אלי אלאלוף: 17?

יעל גרמן: 17 חברי כנסת.

יעל גרמן: זה שיא.

אלי אלאלוף: בחמסה, בחמסה, חמסה עלינו.

איל בן ראובן: מחמם את הלב לראות את התגייסות חברי הכנסת לפריפריה, בכלל לצפון, לדרום.

איל בן ראובן: אין ספק שהפריפריה היא מרחב קשה.

איל בן ראובן: מרחב קשה ורחוק והוא מציע בדברים כאלה ואחרים פחות, אבל גם אין ספק שחשיבותו היא עליונה.

איל בן ראובן: היא עליונה בנשמה של החברה הישראלית, אם ביטחון, אם - - -, כל מה שצריך בעניין הזה.

איל בן ראובן: צריך לומר פה את האמת, תראו, הדיון הזה הוא המשך להרבה עיסוק בנושא הצפון, כי הצפון, אני אומר את זה חד משמעית - - -

יעקב ליצמן: אתה מדבר גם על הדרום?

אלי אלאלוף: לא, על הדרום זה מאיר.

איל בן ראובן: מאיר ידבר על הדרום.

איל בן ראובן: הצפון נשכח - - -

אלי אלאלוף: הוא מדבר על הנושא שקשור לכתבה על בית הספר לרפואה.

איל בן ראובן: הצפון, אני אומר את זה בצורה חד משמעית, לאורך שנים הצפון קצת נשכח מאחור ועיני אינה צרה לחלוטין בנושא הדרום.

איל בן ראובן: צה"ל לדרום וכל מה שקורה, הכל בסדר וצריך גם לפתח את הפריפריה בדרום.

איל בן ראובן: אבל הצפון נשכח ואני לא רוצה גם להגיד את המשפט הנוראי שאומר שאולי צריך איזה כמה קטיושות בצפון, כדי שגם הצפון יחזור למקומו בעניין, כי הוא היה פעם במקום אחר, הצפון.

מסעוד גנאים: לא עד כדי כך.

מסעוד גנאים: תאר לך אילו אני אמרתי את זה.

איל בן ראובן: אני אומר את זה כמובן בציניות והלוואי שנמשיך להיות בשקט ובשלווה והכל בסדר.

איל בן ראובן: תראו, אין ספק שנושא הבריאות בצפון או אחד ממרכיבי הליבה בלהבין את - - - הצפון.

איל בן ראובן: אני היום יושב ראש משותף - - -

מרדכי יוגב: - - - אנשים - - -

אלי אלאלוף: מוטי, תכבד את האחרים כמו שאחרים יכבדו אותך.

אלי אלאלוף: בבקשה.

איל בן ראובן: כיושב ראש משותף של שדולת הצפון, אנחנו עושים מאמצים מאד גדולים בהרבה נושאים כדי להביא אנשים לצפון ולהשאיר צעירים בצפון.

איל בן ראובן: זה מה שאנחנו רוצים.

איל בן ראובן: אנחנו רוצים שהבנים שלנו יישארו שם, בצפון הכל כך יפה והתוצאה היום עדיין רחוקה מאד מלהשביע רצון.

איל בן ראובן: אנשים מסיימים את הפקולטות ולא רק את הפקולטה לרפואה, את תל חי ועוד הרבה מקומות אחרים.

איל בן ראובן: אתה בא ואתה מדבר עם הילדים האלה, החברה שלנו ואתה שואל אותם תגידו, מה אתם עושים עכשיו?

איל בן ראובן: הם אומרים אנחנו מתים להישאר פה, אבל אין לנו מקומות עבודה, אין לנו פה ואין לנו שם ולכן אנחנו נוסעים.

איל בן ראובן: הטובים שבהם נוסעים לתל אביב ויש גם כאלה שנוסעים לברלין.

איל בן ראובן: צריך להגיד את האמת במציאות הזאת.

איל בן ראובן: לכן בזה צריך להתמודד.

איל בן ראובן: עכשיו תראו, הצעתי את הדיון הזה, יזמתי את הדיון הזה על בסיס הנתונים שהועלו על סוגית הפקולטה לרפואה בצפת.

איל בן ראובן: כבוד סגן השר הייתי שם בפקולטה וראיתי פקולטה לתפארת.

איל בן ראובן: ראיתי דברים מאד מאד יפים שקורים שם.

איל בן ראובן: אבל כשראיתי בסוף את התוצאה הזו, שרבים מבוגרי הפקולטה, אנחנו לא מצליחים להשיג עדיין את המטרה שאני בעיני היא מטרה לא פחות חשובה מרופאים למדינה, כפי שאתה הצגת.

איל בן ראובן: אני חושב שהמטרה של רופאים לצפון, להשלים את הפערים הקיימים שבמספרים זה 2.3 רופאים לכל 1,000 נפשות לעומת חמישה במרכז.

איל בן ראובן: כל המספרים האלה אנחנו מכירים אותם, כבר דנו בהם.

איל בן ראובן: יש לנו מטרה ומטרה בסופו של דבר נמדדת בתוצאות ואנחנו רוצים לראות את התוצאה שמתוך 260-300 והלוואי שיהיו 1,500 בעתיד, בוגרי הפקולטה, אנחנו רוצים לראות הרבה מהם שנשארים בצפון.

איל בן ראובן: אני מסכים איתך שזאת לא משימה בדידה של הפקולטה.

איל בן ראובן: זאת משימה של מדינה.

איל בן ראובן: זאת משימה של ממשלה.

איל בן ראובן: אני ראיתי את הדו"ח של - - -

יעקב ליצמן: למשל אייל, אתה יודע שאני מכבד אותך, תן לי הצעה מה היית עושה שם בכדי לעודד את הרופאים שיישארו.

איל בן ראובן: אני אגיד לך כבוד סגן השר, אני ראיתי וקראתי בעיון רב דו"ח משנת 2016 של אדם שאני מאד מאד מכבד אותו במשרד שלך, אני בטוח שגם אתה, של פרופסור איתמר גרוטו שיושב פה.

איל בן ראובן: אני אומר לך, קח את הדו"ח הזה, שאני אדע שכל מה שקורה בדו"ח הזה - - -

אלי אלאלוף: אוקיי, אני חייב להתערב לכם בדיון הזה.

אלי אלאלוף: אלף אני מסכים, יש לכם זכות דיבור רק על השאילתה שלכם, לא על הגליל בכלל, כי אחר כך יש לנו את המצגת ואת ההצגה.

אלי אלאלוף: אתם מכירים אותו מספיק, הוא לא יעזוב אותי והוא לא נותן לי אפילו להקשיב לך.

אלי אלאלוף: אז תסיים את השאילתה שלך, מוסי בבקשה, ואחר כך יעל גרמן, אחר כך הולכים לדיון על הגליל ועל הצפון.

אלי אלאלוף: ושוב, מי שלא יכול להישאר עד הסוף, שילך.

אלי אלאלוף: מי שרוצה להיות בזמן דיון, אהלן וסהלן, בשמחה נראה את כולם בסדר שאני קובע ואל תעבירו שום פתק.

אלי אלאלוף: אני לא מתייחס אליהם.

אלי אלאלוף: בבקשה, תסיים.

איל בן ראובן: על מה אתה מדבר?

אלי אלאלוף: אתה עשית שאילתה, ביקשת דיון דחוף, דיון מהיר, אז בוא תסיים את ההתייחסות לדיון המהיר, לא לכל הגליל.

איל בן ראובן: זה הדיון המהיר.

אלי אלאלוף: לא, הדיון המהיר זה על בית הספר לרפואה.

איל בן ראובן: אני מדבר על הפקולטה, שמטרתה להשאיר צעירים בצפון.

אלי אלאלוף: אוקיי, אז תתמקד שם.

איל בן ראובן: ומה שצריך לעשות בפקולטה הזאת, זה אחד תכנית כפי שאמרת, שעוסקת בנושא הצפון.

איל בן ראובן: הממשלה צריכה לתת, לחשוב על איך אנחנו מביאים את האנשים האלה, נותנים תעסוקה לבני ובנות הזוג שלהם למשל.

איל בן ראובן: לעסוק במערכת וזאת מערכת שלמה שצריכה לעטוף את הסטודנטים האלה, את הצעירים האלה על מנת שנשיג את המטרה שהאנשים בסופו של דבר, הסטודנטים בפקולטה הזאת יישארו בצפון.

איל בן ראובן: אמרתי, זה כתוב מאד יפה בדו"ח של איתמר, לכן אני מתפלא שאתה עוצר אותי.

איל בן ראובן: זה בדיוק על הנושא הזה.

אלי אלאלוף: אוקיי, בסדר גמור.

אלי אלאלוף: נגיע לדו"ח של איתמר.

איל בן ראובן: והדבר שאני מצפה בוועדה הזאת שאנחנו באמת נמשיך לעקוב ולראות תוצאות.

איל בן ראובן: תוצאות זה עלייה במספר הנשארים בצפון.

איל בן ראובן: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: מוסי, בבקשה.

מוסי רז: אני אשתדל, אדוני יושב הראש, להיות כמה שיותר ממוקד.

מוסי רז: מהכתבה בכאן, בעצם עולה שמתוך 260 בוגרים של הפקולטה, מדברי על זה שנשארו 10 או 15 רופאים.

מוסי רז: זאת אומרת משהו באזור 4% עד 6%.

מוסי רז: 94%, 96%, אולי קצת יותר, עזבו את אזור הצפון.

מוסי רז: הבעיה איננה בפקולטה.

מוסי רז: לא הם אשמים בזה, אבל כנראה יש משהו שהוא מערכתי כללי והוא לא נוגע גם רק לעניין הרפואה, צריך להגיד את זה, שאנחנו צריכים להתמודד איתו.

מוסי רז: קודם כל היום הצעירים, בוודאי כאלה שהם בוגרי רפואה, הם מאד גלובליים, הם מאד מוכשרים, הם יכולים, כפי שאמר בצדק חבר הכנסת בן ראובן שיזם את הדיון, להיעלם לנו לכל מקום.

מוסי רז: לתל אביב, לברלין, לכל מקום.

מוסי רז: לכן צריך להיות כאן טיפול מערכתי שמשאיר – אני מדבר כרגע על בוגרי רפואה, אבל בכלל – צריכים להיות יותר תקנים להתמחות, יכול להיות שמלכתחילה צריך לבדוק את מי לוקחים ללימודים האלה, כי תראה, אם אתה לוקח תלמיד שבא מבאר שבע ללמוד בצפת, אני חושב שיש יותר סיכוי שהוא יעזוב, מאשר אם לקחת תלמיד שבא מצפת, ללמוד בצפת.

מוסי רז: צריכה להיות כאן מערכת תמרוץ כללית.

קריאה: העדפה.

מוסי רז: יכול להיות שגם העדפה מתקנת לתושבי האזור.

מוסי רז: אני מציב את זה בסימן שאלה.

מוסי רז: בנגב עשו דברים.

מוסי רז: אני לא מדבר על הנגב, אבל עשו דברים.

מוסי רז: באוניברסיטת בן גוריון עשו דברים שהוכיחו את עצמם.

מוסי רז: אז אני חושב שהוועדה צריכה בעצם לבוא ולחשוב על מערכת של תמרוץ להשארת אנשים בכלל, אבל בוגרי רפואה בפרט, כי עליהם אנחנו מדברים כרגע, גם לעקוב סביב הדברים האלה עם יעדים מדידים על פני שנים, משום שאם אנחנו מגיעים למצב ש95% ממי שלומד בצפת לא נשאר באזור, אז יש לנו בעיה מערכתית כוללת.

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, חברת הכנסת יעל גרמן.

אלי אלאלוף: אתה תענה אחרי יעל.

יעל גרמן: תודה רבה לך אדוני יושב הראש.

יעל גרמן: אני רוצה להזכיר את ד"ר בשארה בשראת שאני מאד מצטערת שאני לא רואה אותו פה, מפני שבעיני הוא באמת - - -

קריאה: אבל פרופסור אגברייה מהנגב פה.

יעל גרמן: בסדר, אני שמחה, אבל עניין זה לא מחליף את בשארה בשארת בעיני, וחבל לי שהוא לא נמצא כאן.

יעל גרמן: הוא ממייסדי הפקולטה והוא אמר שהפקולטה הוקמה גם מתוך כוונה שבוגריה יישארו לעבוד בצפון.

יעל גרמן: הוא פשוט שם את זה כאחת המטרות ולכן - - -

אלי אלאלוף: הוא בסיס על משאלה אישית או על קריאת - - -.

אלי אלאלוף: החזון שקבעו בהקמת המפעל.

יעל גרמן: ממש ככה, חלק מהחזון.

יעל גרמן: הוא - - -

אלי אלאלוף: אז אני רוצה להגיד שלכל אחד מאיתנו יש חלום, כולל על צפת.

אלי אלאלוף: אני באופן אישי יש לי על צפת, אז יש לי מעורבות ענקית שם.

אלי אלאלוף: אז תאמיני לי, זה לא כתוב מה שאמרת.

יעל גרמן: זה בדיוק מה שאני, זה המשפט הבא.

אלי אלאלוף: אבל לא לבוא להאשים את המערכת שהוקמה על ידי שמות כמו סילבן שלום, שדחפו, השר ליצמן ודאי, ולא קבעו את זה ולא בנו את המערכת הבין משרדית כדי לעשות את מה שאתם אומרים - - -

יעל גרמן: אוקיי, אז אדוני יושב הראש - - -

אלי אלאלוף: זה הבעיה המרכזית שלכם.

יעל גרמן: אוקיי, אז אני רוצה להשלים את מה שאתה אומר וללכת בכיוון שלך ולבוא ולומר שזה חסר לי.

יעל גרמן: חסר לי וצרם לי לשמוע שזה לא אחת המטרות.

יעל גרמן: בוודאי אתה צודק אם זה לא כתוב בתוך אחד היעדים ואחת המטרות, אז בוודאי שלא עושים זאת.

יעל גרמן: ולכן אולי הדבר הראשון שאני מבקשת כאן זה שהפקולטה תחרוט את זה על דגלה.

יעל גרמן: זאת אחת מהמטרות.

יעל גרמן: עכשיו שאל כבוד השר מה הם הרעיונות וענה חברי, איל בן ראובן ואמר שפרופסור גרוטו כתב.

יעל גרמן: אני רק אקרא חלק מההמלצות כדי שבאמת נשאיר את הרופאים בצפון, אם באמת יחליטו לשים את זה כאחד מהיעדים.

יעל גרמן: הוא דיבר על כך שיש לקדם אפשרות להתמחות על חשבון בתי החולים במקצועות שבהם אין התמחות מלאה מוכרת.

יעל גרמן: הוא דיבר על כך שיש לקדם התמחות במרכז עם התחייבות לחזור לגליל.

יעל גרמן: הוא דיבר על כך שאפשר לבנות תכניות סטאז' משולבות בין מוסדות הרפואה במרכז לאלה בצפון, על ידי כך שבאמת בסופו של דבר אנשים יגיעו לצפון ויישארו שם.

יעל גרמן: הוא דיבר על כך שהפקולטה תקדם מלגות מחקר לבוגרים שיישארו בצפון ועל ידי כך להגדיל את התקינה במרפאות הקהילה.

יעל גרמן: זאת אומרת יש פתרונות.

יעל גרמן: הם כתובים.

יעל גרמן: הם נמצאים, רק צריך לקבל את ההחלטה ליישם אותם.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אני מודיע, אני לא פותח דיון.

אלי אלאלוף: רק פרופסור טור כספא יענה בקיצור ואחר כך עוברים לדיון על הגליל ולאחר מכן על הנגב.

אלי אלאלוף: בבקשה.

רן טור כספא: חברת הכנסת גרמן, אני רק רוצה לומר לך שד"ר בשארת הוא לא ממייסדי הפקולטה והכתבה שהייתה הייתה כתבה טועה, מטעה ובלתי אחראית והיא ראיינה לא את ה - - -

יעל גרמן: אוקיי.

יעל גרמן: בוא לא - - -

רן טור כספא: סליחה, סליחה, ראיינה לא את האדם - - -

יעל גרמן: בוא לא נפגע בכבודו של ד"ר בשארה בשארת.

רן טור כספא: אני מייסד הפקולטה ואני יודע מי מייסדי הפקולטה.

רן טור כספא: הוא לא ממייסדי הפקולטה.

יעל גרמן: זה לא מכבד גם אותך, כי - - -

רן טור כספא: הוא לא ממייסדי הפקולטה, אז הוא לא יכול להתראיין בשם מייסד הפקולטה.

רן טור כספא: אז זה דבר אחד.

רן טור כספא: אני רוצה רק להגיד שציינתי שבמחזור האחרון 15% מהבוגרים נשארו בצפון, אז זה לא שלא קיים תהליך.

רן טור כספא: קיים תהליך, זה לא מתוך שנה ואני רוצה להזכיר לכם שבאוניברסיטת הנגב זה לקח 20 שנה עד שבוגרים נשארו בנגב.

רן טור כספא: זה לא תהליך של שנה, שנתיים.

רן טור כספא: אז 15% נשארו ואני רוצה להגיד שקיימת כבר תכנית - - -

אלי אלאלוף: רגע, רגע, תנו לו בבקשה.

רן טור כספא: קיימת תכנית בוחרים גליל, שהסטודנטים מכשירים שאותם ונותנים להם את כל העזרה איך להישאר בגליל, שאמרתי בהובלת משרד נגב גליל, משרד הבריאות, הסוכנות, מפעל הפיס, כולם עוסקים בזה.

רן טור כספא: זה קיים.

רן טור כספא: זה קיים וזה נעשה וזה בשיתוף מלא של הפקולטה לרפואה.

רן טור כספא: אז אי אפשר להגיד שהפקולטה לא עוסקת בזה ולא מטביעה על זה חותם.

רן טור כספא: אני חושב שנעשית עבודה בלתי רגילה.

רן טור כספא: אם 15% נשארים לעומת - - -

מוסי רז: יש איזו הרגשה שאתה מרגיש איזה - - -

מסעוד גנאים: אבל למה אתה מרגיש ככה מותקף ורגיש לביקורת?

מסעוד גנאים: מדובר בביקורת רצינית ואנחנו מכירים את ד"ר בשארה למשל, הוא בן אדם רציני.

מוסי רז: אתה מתנהג כאילו אתה מתגונן.

מוסי רז: אתה לא צריך להתגונן.

מסעוד גנאים: אתה לא יכול ככה - - -

אלי אלאלוף: בבקשה - - -

מסעוד גנאים: הביקורת של פרופסור בשארה בשארת, הוא בן אדם רציני.

רן טור כספא: אני לא אמרתי שהוא לא רציני, אמרתי שהוא לא יכול להגיד- - -

מסעוד גנאים: בסדר, אז תקבל את הביקורת.

רן טור כספא: הוא לא יכול להגיד שהוא - - -

אלי אלאלוף: חברה, חברה, תעזרו לי לקיים דיון בצורה מסודרת.

מאיר כהן: אבל שכחנו משהו מאד חשוב, שתדע הוועדה, אורלי, היום בשעה שבע בערב יושב ראש הוועדה מקבל תואר של דוקטור לכבוד באחווה.

אורלי לוי אבקסיס: מזל טוב.

אלי אלאלוף: הכי חשוב אשתי תהיה.

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה.

אלי אלאלוף: חברים - - -

מאיר כהן: זה נכון, בבית אין שום דוקטור.

מאיר כהן: תכין קפה, תשטוף.

אלי אלאלוף: לא, יש לי - - - בעוונות, זה בסדר.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני מעדיף למזג את הדיון הזה של בית הספר עם זה של הגליל.

אלי אלאלוף: אז ברשות

אלי אלאלוף: כם אנחנו עוברים למוטי יוגב, שעבד והתרגש ומתרגש להציג את תכנית הרפואה בגליל, כפי שהוא תופס אחרי כל כך הרבה ביקורים ופגישות בנושא.

אלי אלאלוף: בבקשה מוטי.

מרדכי יוגב: בוקר טוב.

מרדכי יוגב: ברשות יושב הראש - - -

אלי אלאלוף: רשומים אצלי חברי הכנסת אורלי ושולי.

אלי אלאלוף: אם יש נוספים שרוצים להירשם, תגידו.

מרדכי יוגב: בוקר טוב.

מרדכי יוגב: ברשות יושב הראש שנתן לנו פה, שלפני קצת שנה, קצת פחות, אבל כשנה, נתן לי את הסמכות לנהל את ועדת המשנה לענייני שיפור שירותי הבריאות בפריפריה הצפונית ולחברי, חבר הכנסת מאיר כהן, את ההתמודדויות ושיפור שירותי הבריאות בפריפריה הדרומית.

מרדכי יוגב: וברשות סגן השר לבריאות ולענייני הפריפריה, כי אני בהחלט חושב שבהחלט ליבו שם.

יעקב ליצמן: אני אשמח מאד אם תביאו לי את הפריפריה.

מרדכי יוגב: גם אני אשמח לקחת אותה לעצמי בתור שר.

מרדכי יוגב: ליבו שם והמנכ"ל ואחרים, וברשות ודאי כולם.

מרדכי יוגב: אני רוצה להיכנס ישר לעניין.

מרדכי יוגב: באמת יחד עם יושב הראש שאיתו היינו בביקור הראשון, שעוד תואם לפני שנכנסתי בבית החולים נהרייה.

מרדכי יוגב: אני חושב שמאז רצנו על פני כל בתי החולים בצפון, קשר עם כל קופות החולים בצפון והנהלות קופות החולים בארץ, עם גורמי משרד הבריאות, עם גורמי האוצר, עם גורמים נוספים ובאבחון שהוא הולך יד ביד.

מרדכי יוגב: כי אנחנו לא רואים פה עניין של ביקורת או מלחמה, אלא לעתים להציף קושי.

מרדכי יוגב: אני זוכר ממש לפני כשנה פחות חודש נפגשנו יחד וניסינו להביא ל – win-win על בית החולים נהרייה עם ראשי הרשויות המוניציפאליות במערב ועם הנהלת המשרד והשר לשעבר, כדי שבית החולים בנהרייה יעלה באמת על פסים ונדמה לי שהמנכ"ל ביקר שם מאז כמה וכמה פעמים וגם האוצר, הצלחנו להביא אותו פנימה כדי שמצוקות הצפון לבריאות יעלו יותר על שולחנו, ואני מודע גם למצוקות הבריאות הפרא-רפואי בדרום.

מרדכי יוגב: עד כאן מצאנו ואני רוצה להעביר אחרי למנכ"ל ואחריו באיזה שיח חבר כנסת, איש מקצוע וגם ביקשתי פה שסטודנטים מ - - - שעשו בהכרח עבודה.

מרדכי יוגב: מצאנו שתוחלת החיים בפריפריה נמוכה במקצת גם בצפון וגם בדרום מהמרכז.

מרדכי יוגב: ששיעור תמותת התינוקות גבוה במקצת גם בדרום, בעיקר בצפון.

מרדכי יוגב: מצאנו ששיעור מיטות האשפוז, גם אחרי התוספת שנעשה מאמץ גדול ואם תוכל גם להשיב פרטני כמה מתוך ה-257 מיטות שהוקצו לצפון אכן מגיעות, הוא עדיין יהיה נמוך בהשוואה למכרז.

מרדכי יוגב: כשבצפון אין עדיין, ויהיה אני מקווה שתוך 3-4 שנים יגזרו סרט על בית חולים שיקומי, גם לילדים, ובתוך זה זה יוצר סיפורים של מצוקות, שמי שיש לו כסף לוקח לצורכי שיקום לבית לוינשטיין את ילדו ואחד מבני המשפחה איננו עובד.

מרדכי יוגב: אבל מי שאין לו כסף, אז אחד מבני המשפחה לא עובד ונעשה עוד יותר עני, כאשר הוא צריך לנסוע לטיפולים, אם לרמב"ם או אם אפילו למכרז.

מרדכי יוגב: לא ארחיב כרגע כדי לקצר.

מרדכי יוגב: מצאנו שחסרה גם קצת רגולציה ואני אומר את הדברים מתוך אבחון, לא מתוך ביקורת, כי כולנו רוצים את אותו דבר.

מרדכי יוגב: שיעור הרופאים ל-1,000 נפש בעבר היה פחות מחצי.

מרדכי יוגב: יש שיפור מסוים, אבל עדיין הוא נמוך.

אלי אלאלוף: אתה רוצה לענות לשני האזורים ביחד?

משה בר סימן טוב: הכנו גם על הצפון וגם על הדרום ביחד.

מרדכי יוגב: מצאנו ששיעור הרופאים ל-1,000 נפש נמוך - אני לא אציג את הדרום, אני מכיר - אבל בצפון מאשר במרכז.

מרדכי יוגב: בעבר היה חצי, היום ה-2-3 על פני 3.5 וכך במקצועות הנוספים, בעיקר אמרתי הפרא-רפואיים דווקא בדרום יותר קשה מאשר בצפון.

מרדכי יוגב: וכך גם רגולציה.

מרדכי יוגב: הצבנו לנגד עינינו בתיאום עם האוצר והבריאות, מספר משימות קונקרטיות.

מרדכי יוגב: אחת שתכנית העבודה לבינוי בית החולים השיקומי תיכנס לשוונג יותר משמעותי, עם לוחות זמנים, תכנון שצריך להיגמר בסוף שנת 2018, בינוי אינשאללה, שייגמר הצורך להוסיף איזה שהוא כסף מכאן ומכאן.

מרדכי יוגב: בעיקר צבירת הרופאים, תחום שגם עמד עליו סגן השר, אם רוצים עוד בית חולים שיקומי צריכים להתחיל להכשיר את הרופאים מעכשיו, לפחות 5, 6, 10, אינני יודע בדיוק כמה, את זה צריך להוביל מנהל בית החולים, ד"ר רן ארז שעושה את זה, אבל צריך לסייע לו בתקנים של רופאים שיתחילו להכשיר את עצמם להיות שם.

מרדכי יוגב: אחרת יהיה לנו בניין בלי מה שצריך להיות בתוכו.

מרדכי יוגב: ולשים באמת את הדד ליין, כמו אסותא באשדוד, של גזירת הסרט.

מרדכי יוגב: יגידו בנובמבר 2020 או 2021, אז שיהיה תאריך ולהתקדם לשם, גם אם נאלץ לדחות בחודשיים, כמו הרכבת לירושלים.

מרדכי יוגב: עידוד רופאים לעלות לצפון – מצאנו שלמרות שהמשרד השקיע הרבה כסף, 35 מיליון אם אינני טועה - - -

אורלי לוי אבקסיס: וזה אחרי שהוא קיצץ מה-75 מיליון שקלים שהיו לעידוד רופאים מהפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: גם קיצצו בחצי וגם לקחו - - -

מרדכי יוגב: יכול להיות.

מרדכי יוגב: אבל מצאנו שיש קושי ורופא עולה ולא מוצא עבודה לאשתו וזה עולה לו שכר דירה בשני מקומות – ברעננה ובצפת ויורד.

מרדכי יוגב: ואמנם זה נכון, הערתו של מוסי רז, שמי שגדל בצפון יותר נשאר בצפון וזה גם רעיון וצורך לעודד את מי שגדל בצפון להישאר שם.

מרדכי יוגב: יש פה שתי תכניות גם לגבי קיצור תורים שגם בזה מצאנו שיש הרבה כסף ותכנית העבודה אמנם נתנה לא מעט כסף, 38 מיליון לקופות החולים ו-11 מיליון לבתי החולים, וכך במעקב שאנחנו נעזרים גם בעמותה שנקראת לב בגליל, שעוקבת אחרי כל תכנית הפיתוח של הצפון, בכל משרדי הממשלה, אבל זה עדיין לא עושה את זה כנראה.

מרדכי יוגב: ופה אני באמת מבקש שברגע שנחליט ביחד, יציג פה סטודנט של מנדל, שאני ביקשתי מאנשי מנדל בצפון.

מרדכי יוגב: יש היום שלוחה של מנדל בצפון באורנים והם עשו עבודה בחורף עדיין, על שני דברים, על קיצור תורים, קצרה, ועל עידוד רופאים.

מרדכי יוגב: משהו מאד קצר.

מרדכי יוגב: איך עושים את זה טוב יותר ואיך ב-win-win הוועדה הזאת מסייעת לכל הדברים הללו, כדי שחס ושלום לא כי הוא לא מתאים, אלא כביחד הזה, איך אנחנו מחזקים ומצמצמים את פערי הרפואה בצפון, כי בסוף אזרח בצפון משלם אותו דבר לקופת חולים, מקבל פחות כאילו, במה שהוא מממן את האזרח במרכז.

מרדכי יוגב: ואנחנו, בשביל שאני אקצר ואשאיר גם מקום לחברי, רוצים לשים את הצפון ואת הדרום במרכז.

מרדכי יוגב: אני מעביר את השרביט לידידי מאיר.

אלי אלאלוף: תודה, תודה.

אלי אלאלוף: אתה כבר מנהל את הישיבה.

מרדכי יוגב: לא, לא, חס ושלום.

מרדכי יוגב: את אמרת שאחרי מאיר.

אורלי לוי אבקסיס: עברנו לדרום?

אורלי לוי אבקסיס: מיצינו כבר את הצפון?

מרדכי יוגב: לא, לא, לא.

מרדכי יוגב: לפי בקשת יושב ראש הוועדה.

אלי אלאלוף: יש לנו על הצפון, להגיד על הדרום, ודאי.

מרדכי יוגב: יש לנו עוד הרבה.

אלי אלאלוף: על כל השאלות שכל אחד מתייחס, יש לנו עוד שעה וארבעים וחמש דקות, אז בואו נעשה.

אלי אלאלוף: בבקשה, חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: אדוני יושב הראש תודה רבה על ההזמנות הזאת.

מאיר כהן: אדוני סגן השר, מנכ"ל המשרד, כל ראשי הקופות שנמצאים כאן, חברי הכנסת.

מאיר כהן: תראו, זה אפילו נתפס כאיזו ישיבה חגיגית ואנחנו באים לדווח, אבל אני רוצה טיפה לצנן את ההתלהבות של כולנו - - -

מרדכי יוגב: לא, אנחנו לא חוגגים היום.

מאיר כהן: אני רוצה טיפה לצנן את ההתלהבות של כולנו, חברים ואני מראש מסייג את דברי ואומר שקורה משהו טוב, כי כשאנחנו מטפלים בנושא הבריאות, אין אף אחד מהיושבים כאן שנוהג בהסתר פנים או שסוגר את דלתו.

מאיר כהן: זה שיהיה ברור לכולם.

מאיר כהן: כשרוצים לשבת עם סגן השר הוא מתייצב וכשרוצים לשבת עם המנכ"ל שלו הוא מתייצב ויש פתיחות בלתי רגילה גם כשבאים למישורי ולפרופסור גרוטו וכו', כולם מגיעים.

מאיר כהן: אבל יחד עם זה, המצב הוא קשה ובלתי נסבל.

מאיר כהן: המצב הוא קשה ובלתי נסבל ושלא נטשטש את זה.

מאיר כהן: שאלת התורים היא שאלה מכרעת, שאלת התורים מכבידה על תושבי מדינת ישראל באשר הם ובמיוחד בצפון ובדרום.

מאיר כהן: תרשו לי לספר לכם מה קורה בביתי ביום שישי בשעה שמונה בכניסת השבת, כשנוקש על דלתי אדם שאני לא מכיר, חולה אונקולוגי, במצב קשה מאד, שמראה לי תור ל-17 בספטמבר בכדי לקבל קנאביס.

מאיר כהן: תחשבו אתם.

מאיר כהן: הסיפור הזה מכמת את מצבנו ברפואה.

מאיר כהן: ואתמול, בעזרתו של מישורי, אני חייב להגיד, אבל האיש הזה במקרה ידע איפה אני גר.

מאיר כהן: עוד אלפי אנשים לא יודעים איפה אנחנו גרים חברי הכנסת.

מאיר כהן: הבחור מקבל תור ל-17 בספטמבר לקבל קנבאיס, כשכאביו מוטרפים.

מאיר כהן: זה מכמת את הסיפור של הרפואה בדרום ובצפון.

מאיר כהן: כי בסופו של יום אנחנו משלמים כמו כולם.

מאיר כהן: זה שהקופות מחליטות לשנות תעריפים זה בעיה שלהן.

מאיר כהן: לכן אם תשאלו אותי כיושב ראש ועדת המשנה לדרום מה הבעיה הגדולה, הבעיה הגדולה היא שאלת התורים.

מאיר כהן: אנשים הולכים עם תחושה שהם לקופה והתור שהם מקבלים הוא בלתי נסבל.

מאיר כהן: בהכל.

מאיר כהן: במיוחד, אדוני סגן השר, במקצועות הפרא-רפואיים.

מאיר כהן: כן חל שיפור ב-MRI, אתה צודק.

מאיר כהן: כן חל שיפור בבדיקות כאלה ואחרות, אבל לפגוש את ההורים לילדים עם מוגבלויות תושבי הדרום, ולשמוע איזה מסכת קשה הם עוברים, הלב נקרע.

מאיר כהן: המתנה לקלינאי תקשורת בדרום, אדוני, זה שלושה עשר חודשים, אם הפרוטה לא מצויה בכיסך.

מאיר כהן: אם הפרוטה מצויה בכיסך תעשה מה שאתה רוצה.

מאיר כהן: שלושה עשר חודשים.

מאיר כהן: עכשיו אנחנו לא רק העלינו את המכאובים אלא ניסינו באמת לבנות ארגזי כלים.

מאיר כהן: במקום שיש משרד בריאות שאוזנו כרויה ובמקום שיש מנהלי קופות ואני רואה כאן את מישורי ואני חייב – נלחמתי בקופת חולים אתה יודע, מלחמה עיקשת, אבל במקום שיש אנשים טובים, שנשמתם במקום טוב, אפשר לשבת ולבנות ארגזי כלים ואנחנו עסוקים בלבנות ארגזי כלים.

מאיר כהן: ולבנות ארגזי כלים זה לבוא אדוני, סגן שר הבריאות, ואתה מצפה את זה מכם, להגיד לקופות חבריה, אנחנו קובעים תעריפים לקלינאי תקשורת.

מאיר כהן: כי קלינאית תקשורת בדרום מקבלת חצי מהתעריף במרכז או בצפון.

מאיר כהן: היא לא תבוא לא לצפון ולא למרכז.

מאיר כהן: והשאלה היא שאלה של כסף ושל צפיפות - - -

אורלי לוי אבקסיס: ויש שם גם מחסור.

אורלי לוי אבקסיס: מחסור בקלינאיות.

מאיר כהן: אז בשעה טובה ומוצלחת דאגנו לכך שבאוקטובר הקרוב תיפתח פקולטה ללימודי קלינאות תקשורת באחווה, שכן נותנת העדפה לתושבי המקום וכן היא תלוית שפה לחברי האזרחים הבדואים שנמצאים כאן.

מאיר כהן: והצלחנו לייצר ארגז כלים שבו סטודנטים בני המקום יקבלו מהמשרד לנגב גליל ומקופת החולים מלגות ועזרה בכדי שהם יישארו והבטחה למקומות עבודה.

מאיר כהן: אפשר לייצר ארגזי כלים.

מאיר כהן: השאלה האם אדוני סגן השר, במשרדך ושוב, אתה יודע, אנחנו עמיתים למפלגות, אבל אין לי שום ספק שאוזנך כרויה.

מאיר כהן: השאלה האם בשנת העבודה הקרובה שלכם אתם תשימו את שאלת הנגב והגליל ואת צמצום התורים ושיפור הרפואה, תשימו בקטר, לא בקרון האחורי של התכניות.

מאיר כהן: בקטר.

מאיר כהן: בקרון הראשון ברכבת שנקראת משרד הבריאות.

מאיר כהן: אני רוצה לסיים בסיפור שאני כל הזמן מספר אותו והוא עדיין מעיב על כל השיח הרפואי במדינת ישראל.

מאיר כהן: זה כיצד הקופות, שהן הזרוע המבצעת של משרד הבריאות, כיצד לעיתים דורסות את חוק הבריאות.

מאיר כהן: ועוד פעם, מישורי, שום דבר הוא לא אישי.

מאיר כהן: אני יודע באיזה מקום אתם, נשמתכם טובה.

מאיר כהן: אבל אם אין רגולציה על זה, אם לא ברור שכסף שמוקצב בחוק הבריאות, בקפיטציה לנגב מגיע לנגב ויש רגולציה שהוא מגיע רק לנגב או לצפון ויש רגולציה שאומרת שרק לצפון.

מאיר כהן: כאשר מסתבר שקופה X משלמת בנגב X שקלים לרופא שנמצא ברפואת חירום בשעות הלילה ואותה קופה במדינת אחר במדינת ישראל משלמת X 100, אותה קופה, זה אומר הכל.

מאיר כהן: זה אומר הכל.

מאיר כהן: וצריך איזה ראש רשות משוגע שמגלה את זה.

מאיר כהן: לכן אני מסכם אדוני, יש איזה מומנטום טוב.

מאיר כהן: יש הרבה נשמה טובה סביב השולחן, אבל המצב הוא מאד קשה ותפקידנו - גם שלי ובוודאי שלך, יושב ראש הוועדה, כי בסופו של יום הכל מתנקז אליך - הוא באמת לייצר מפגשים שמכינים ארגזי כלים.

מאיר כהן: קלינאי תקשורת, אני מבקש - יש לנו ארגז כלים, נציג אותו לפניך אדוני המנכ"ל בישיבה עם יושב הראש.

מאיר כהן: אנא תגיד לנו אם אתה יכול להתכנס לתוך ארגז הכלים הזה.

מאיר כהן: רופאים מומחים בדרום – צודקת אורלי.

מאיר כהן: כשבודקים את התקציבים, התקציבים נחתכו בחצי.

אורלי לוי אבקסיס: אני נלחמתי על זה.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, הם נמחקו לחלוטין והם החזירו חלק.

מאיר כהן: 35 מיליון בסדר - - -

אורלי לוי אבקסיס: והחזירו, אחרי ש - - -

מאיר כהן: בארז כלים שהוועדה מציעה, ארגז כלים שמדבר על תוספת משמעותית של כסף - - -

יעקב ליצמן: את לא מציינת שמשרד הבריאות נלחם על זה?

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

מאיר כהן: בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: אני תיכף אומר.

מאיר כהן: הוסיפו.

מאיר כהן: הביאו לאפס, נפגשנו, את נפגשת, כולם נפגשו, הוסיפו ל-35 מיליון, אבל מראש לא היה צריך לקצץ.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

מאיר כהן: הדבר השני, לייצר כאן מפגשים של כל ראשי הקופות.

מאיר כהן: הקופות יכולות לתת המון פתרונות אלי, במידה והן תדענה לדבר אחת עם השנייה.

מאיר כהן: אני מזמין אתכם למרכז הרפואי בדימונה, בהובלה של קופת חולים כללית.

מאיר כהן: איך שמנו את האגו בצד, אמרנו לכל הקופות בואו שבו ואפשר לשתף פעולה ולא יקרה שום דבר אם חולה מלאומית ייכנס לרופא מומחה שנמצא באותו יום והם יצליחו לעשות אחד ועוד אחת.

מאיר כהן: אז יש המון פתרונות, יש המון ארגזי כלים, אבל שלרגע לא ננוח על שום זרי דפנה.

מאיר כהן: נחזור לסיפור של החולה האונקולוגי.

מאיר כהן: תחשבו, תעצמו את העיניים ותחשבו.

מאיר כהן: חולה במצב הקשה ביותר, שנאנק מכאבים ושום תרופה לא עוזרת לו, חוץ מאולי קנאביס רפואי וב-20 ביוני הוא מקבל זימון ל-17 בספטמבר.

מאיר כהן: אני מודה לך אלי על ההזדמנות שאתה נותן לעבודה טובה בוועדה הזאת.

מאיר כהן: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני סגן השר, בבקשה אם אפשר כמה דקות כי עכשיו גם ככה, אם אני לא טועה, לפי הרשימה שקראת, תורי.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב לי מאד להביא לתשומת ליבך כמה נתונים.

יעקב ליצמן: המנכ"ל כאן.

אלי אלאלוף: יש לי עוד נקודה בדרום לצרף, כי זה באחריותי.

אלי אלאלוף: אנחנו מכינים הצעת חוק מיוחדת לאזור אילת.

קריאה: זה חשוב מאד, כן.

אלי אלאלוף: אז גם המנכ"ל, גם משלחת בהשתתפות יעל ואני היינו באילת ובדקנו.

אלי אלאלוף: המצב הוא מאד מאד מאד קשה באילת ולכן אנחנו מכינים הצעת חוק מיוחדת לשירותים, איך לארגן את השירותים עם ארגז כלים כפי שמציין מאיר, במיוחד באילת וזה בהכנה מתואמת.

אלי אלאלוף: גם החוק מתואם עם ראש העיר והכוחות הקיימים, כולל הקופות בעיר.

אלי אלאלוף: אנחנו נמשיך בזה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לתת כרגע, אני ביקשתי מחברי הכנסת להתאפק, אבל אני מציע שאתה בשלב יותר מאוחר, אז בבקשה, אני חוזר לרשימה של חברי הכנסת שביקשו.

אלי אלאלוף: אורלי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך חברי יושב ראש הוועדה, אלי אלאלוף.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שיש חשיבות גדולה מאד לנושא הזה ומי כמוך יודע ואני שמחה שאתה עומד בראש הוועדה החשובה הזו, כי אין יותר טוב ממראה עיניים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאנחנו יכולים להסתכל על מספרים ואנחנו יכולים להסתכל על נתונים ואנחנו יכולים להבין שיש פערים, אבל מי שחווה את זה על בשרו מבין איך הפערים האלה מגיעים לידי ביטוי במציאות היומיומית שלנו, כשאנחנו מסתכלים על הילדים שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: תאמין לי, את שתי בנותי הבכורות ילדתי במרכז, גידלתי אותן עד גיל מסוים, נורא קטנות חזרתי לצפון והבנתי.

אורלי לוי אבקסיס: הבנתי שכנראה באיזה שהוא אופן מערכת הבריאות או שמזלזלת בחיי הילדים שלנו, או שלוקחת אותנו כמובן מאליו.

אורלי לוי אבקסיס: כי לא יתכן שכאשר נדרשתי לרופא ילדים, הייתה לי מרפאה עם שבעה רופאים רק של ילדים מהבוקר עד שבע בערב וכאשר נדרשתי כשהילדה שלי הייתה חולה בצפון, אם זה נופל על יום רביעי אחרי אחת עשרה בבוקר, אין לך לאן להגיע.

אורלי לוי אבקסיס: בית שאן, כן?

אורלי לוי אבקסיס: ואז לאן שולחים אותך, לבית חולים עפולה ובבית חולים עפולה זה אחרי שעברת בעפולה עוד ישיבה מורטת עצבים, שאתה צריך לקבל שם מביקור רופא את ההפניה לבית החולים עפולה.

אורלי לוי אבקסיס: ואז אתה עומד בתור ומעמיס גם על בית החולים.

אורלי לוי אבקסיס: זה חלם, אבל זה גם זלזול בזמן של האנשים שנמצאים במקומות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לך, אחד הדברים שנעלמו פה ואני חושבת שאנחנו עושים פה עוול למשרד הבריאות, כי באמת מי שנמצא במשרד הבריאות לא מעט שנים, הנושא הזה חשוב להם.

אורלי לוי אבקסיס: הם מנסים לעשות, אני חושבת שאולי הם אפילו סחטו את הלימון ועשו ממנו לימונדה.

אורלי לוי אבקסיס: אין יותר מה לסחוט.

אורלי לוי אבקסיס: זו מדיניות ממשלתית.

אורלי לוי אבקסיס: זו צריכה להיות תכנית לאומית.

אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שהנתונים - - -

מאיר כהן: אורלי, נטו בריאות.

אורלי לוי אבקסיס: נטו בריאות.

לאה פדידה: אז באמת לא יהיה כלום.

אורלי לוי אבקסיס: הנתונים מצביעים לנו על אבסורד בלתי נתפס.

אורלי לוי אבקסיס: ב-95 חגגנו את חוק בריאות ממלכתי.

אורלי לוי אבקסיס: אמרנו לא יהיה אזרח שלא יהיה לו כיסויים.

אורלי לוי אבקסיס: לא יהיה דבר כזה.

אורלי לוי אבקסיס: אז נכון, עשינו שתי טעויות היסטוריות, החרגנו את בריאות הנפש ובריאות השיניים, היום אנחנו עוד מנסים לתקן ולהחזיר בצורה כזאת או אחרת, אבל התוצאה היא שאם בשנת 1995 היו לנו 2.33 מיטות לנפש, בשנת 2017, לפי נתונים של דו"ח פנימי של משרד הבריאות, יש לנו 1.79 מיטות לנפש.

אורלי לוי אבקסיס: מה קרה?

אורלי לוי אבקסיס: איך יתכן הדבר שלא צפינו את הגידול הטבעי?

אורלי לוי אבקסיס: שלא הוספנו מיטות וגם כאשר אנחנו מוסיפים אומר לך סגן השר, אני נותן תעדוף לפריפריה, אבל זה לא באמת מזיז בתוך הים של הבעיות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר, הפקולטה פה באמת אני חושבת עברה התקפה שלא בצורה צודקת.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, כדי שהם יוכלו להשפיע על הרציונאל של אותם מסיימים בית ספר כדי להישאר באותם מקומות בצפון - -

אלי אלאלוף: אורלי, חברים אחרים רוצים גם.

אורלי לוי אבקסיס: בסדר, אני מנסה.

אורלי לוי אבקסיס: כדי להשאיר אותם צריכים ארגז כלים הרבה יותר ממה שהם יכולים לתת.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, זה קשור לעבודה, זה קשור לשירותי ביראות, זה קשור לחינוך של הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: כשבן אדם מעביר את כל מכלול חייו למקום הוא רוצה לדעת שהוא הולך לעשות את זה גם במיוחד בטווח הארוך, שיש לו את המינימום הדרוש שהוא רגיל אליו ושהוא שואף אליו, ובוא נדע, גם אין יותר מדי השלמות הכנסה בבתי חולים פרטיים בפריפריה, כי אין בתי חולים פרטיים בפריפריה ובאסותא בכלל, או תחליף אחר באזור הצפון.

אורלי לוי אבקסיס: תיקחו את כל האזור ההוא, אני לא מדברת עכשיו על לב המפרץ.

אורלי לוי אבקסיס: והתוצאה היא אחת, שאנשים נאלצים, אם יש להם בעיה, לעזוב ולהעמיס את המשפחה שלהם וללכת למרכז לקבל תור.

אורלי לוי אבקסיס: זה מעמיס גם על המרכז.

אורלי לוי אבקסיס: עוד משהו.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו את הלחץ אחד בצפון, הוא ברמב"ם.

אורלי לוי אבקסיס: תבינו את האבסורד הגדול, אדוני יושב הראש.

אורלי לוי אבקסיס: אני פניתי לשר.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו אפילו רופא שיכול להפעיל אותו.

אורלי לוי אבקסיס: מה אין לנו?

אורלי לוי אבקסיס: תקן.

אורלי לוי אבקסיס: השקענו במכשור, יש רופא מתאים, אין תקן.

אורלי לוי אבקסיס: ילד נדרש והאמא פונה אלי ואומרת לי יש לי עוד כמה ילדים, מה אני אמורה לעשות?

אורלי לוי אבקסיס: היא קשת יום.

אורלי לוי אבקסיס: לעבור איתם למרכז כדי שהוא יקבל את הטיפולים שלו בתא לחץ, כי אין תקן.

מאיר כהן: גם במרכז - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר עוד משהו.

אורלי לוי אבקסיס: אחד הדברים שאנחנו לא שמים לב אליהם היא בעיה בבתי החולים, שכל החולאים של המערכת נמצאים בתורים.

אורלי לוי אבקסיס: למה הם נמצאים בתורים, כי כך אנחנו דוחים את השירותים, את הפתרונות לאותו ביקוש של היום.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת הביקוש של היום, ההיצע לא מספיק לו ואנחנו בתורים מכניסים את כל אלה שלא יכולים לקצר אותו.

אלי אלאלוף: אורלי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: ומה שקורה, אנחנו משקיעים כסף פרטי.

אורלי לוי אבקסיס: ככל שעוברים השנים האנשים הפרטיים נותנים יותר כסף למערכת.

אורלי לוי אבקסיס: 85% מתושבי הצפון והדרום משלמים שירותי שב"ן, שירותי בריאות נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא יכולים להנות מהרוב הגדול של מה שהקופות מציעות במרכז.

אורלי לוי אבקסיס: תאמין לי, אני יודעת את זה על בשרי, גם לי יש ילדים, אני צריכה שירותים פרא-רפואיים לפעמים.

אורלי לוי אבקסיס: כשפונה אלי אמא ואומרת כן, קלינאית תקשורת בדרום, אני מחכה, תעבור שנה זה לא רלבנטי.

אורלי לוי אבקסיס: היא לא תצליח לתקן את העיוות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה קורה?

אורלי לוי אבקסיס: המערכת ברוב חוצפה באה לאזרחים ואומרת להם תלוו לי כסף.

אורלי לוי אבקסיס: למה תלוו לי כסף?

אורלי לוי אבקסיס: ניסו לתת ארגז כלים של פתרון, נכון?

אורלי לוי אבקסיס: גיל הרך, ילדים - - -

אלי אלאלוף: אנחנו מדברים בבקשה על גליל נגב.

אורלי לוי אבקסיס: בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: בגליל וב - - -

אלי אלאלוף: אורלי, בבקשה, את לא היחידה.

אורלי לוי אבקסיס: בזה אני מסיימת.

אורלי לוי אבקסיס: אז אומרים להם תראו, אם תוך שלושה-ארבעה חודשים לא הצלחתם לקבוע תור במערכת פרא-רפואיים, לכו תקנו את השירותים באופן פרטי ואנחנו נחזיר לכם.

אורלי לוי אבקסיס: חברה, קלינאית תקשורת, שירותים פרא-רפואיים ושיח, מה שלא תקראו לזה, ריפוי בעיסוק, זה לא טיפול חד פעמי.

אורלי לוי אבקסיס: צריכים לרוץ, מלווים את הכס למערכת, צריכים אחר כך לחזור למשרד הבריאות ולהגיד להם, האזרחים הפשוטים, תחזירו לי.

אורלי לוי אבקסיס: דיירים של דיור ציבורי, אוכלוסיות נמוכות, אנשים שאין ביכולתם לא יכולים להוציא את הכסף המזומן הזה ולרדוף אחר כך אחרי הקופות.

אורלי לוי אבקסיס: הקופות בונות על זה.

אלי אלאלוף: תודה רבה אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: והדרך אגב, השירותים בקהילה נחתכים לנו כי הם מכסים את החובות של בתי החולים.

אורלי לוי אבקסיס: בתי החולים הציבוריים במדינת ישראל לא כלכליים.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה הוא, הם צוברים חובות בגלל החישוב הלא נכון של אותם שירותים ואז - - -

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: ואז המרפאות שלנו מכסות את החובות.

אורלי לוי אבקסיס: זו צריכה להיות תכנית לאומית.

אלי אלאלוף: אוקיי, אי אפשר להתרחב לכל התחומים.

אורלי לוי אבקסיס: זה בעצם בסופו של דבר הכל.

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה רבה.

אלי אלאלוף: ג'מעה, בבקשה.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה אדוני על הדיון החשוב הזה.

ג'מעה אזברגה: אני חושב שמערכת הבריאות מאז ומתמיד היה להם חסר כסף ולא יעזור כלום.

ג'מעה אזברגה: המחסור הזה תמיד יהיה, כנראה גם בעתיד יהיה מחסור.

ג'מעה אזברגה: מה שרציתי להגיד, כמה דברים לגבי הנושא של קליטת סטודנטים.

ג'מעה אזברגה: אחת המטרות של הקמת הפקולטה לרפואה בצפת הייתה גם לייצר רופאים וגם לנסות לא להוציא אנשים או רופאים שהולכים ללמוד בחוץ לארץ לפי אחת התוכניות.

ג'מעה אזברגה: עכשיו איך אנחנו מסבירים במשק שיש לנו מצד אחד עודף רופאים, מצד שני יש לנו מחסור ברופאים.

ג'מעה אזברגה: והרופא שלא ימצא מקום להיקלט יכול להיות בצפון או בדרום לשם שינוי, הוא לא יאשר שם.

ג'מעה אזברגה: גם רופא שמתחיל להיות מומחה ומבריק, הוא גם בורח למרכז.

ג'מעה אזברגה: למה?

ג'מעה אזברגה: כי האופציות שלו לגדול ולהתפתח ולהרוויח יותר טוב הן הרבה יותר גדולות.

ג'מעה אזברגה: אתה יודע, זו מערכת שהיא קשורה אחת לשנייה.

ג'מעה אזברגה: מצד אחד מחסור, מצד שני יש לנו עודף רופאים.

ג'מעה אזברגה: מצד שלישי יש לך 1,280 - 1,300 סטודנטים שממתינים רק כדי לעשות מבחן.

ג'מעה אזברגה: זו מערכת שקשורה אחד עם השני.

ג'מעה אזברגה: אם קלינאי התקשורת שסיפר עליו מאיר, או לשם שינוי האונקולוג שאמור ל - - - ולהגיע לאונקולוג, אם הוא לא יקבל גם את השירות בזמן זה יעלה יותר יקר למערכת ועוד פעם אתה מגיע לבית החולים וכשאתה מתאשפז אתה צריך לשלם על אותו חולה.

ג'מעה אזברגה: אני אקח בן אדם שעבר בקופת החולים ויודע על כמה עלויות.

ג'מעה אזברגה: אם אתה לא נותן את השירות בזמן, מה זה שירות רפואי?

ג'מעה אזברגה: שירות רפואי בסופו של יום, אם אתה לא מקבל אותו, זה לא כביש שאתה משתמש בו יום יום.

ג'מעה אזברגה: אתה צריך להשתמש בו ברגע שאתה צריך ואם אתה לא מקבל אותו בזמן הנכון, הוא יכול לעלות גם עם סיבוך רפואי וגם עולה יותר כסף.

ג'מעה אזברגה: זה מצד אחד.

ג'מעה אזברגה: מצד שני, אם אתה לוקח, הרי יש שירותים מסוימים בדרום, גם בצפון, אני הבנתי, כמו נגיד שירותים לרופאים שמטפלים בעניין של פרקינסון או אוטיזם, המחלות היתומות, כל מיני, זה נמצא רק במרכז.

ג'מעה אזברגה: אתה יודע מה, בשביל לקבל פטור לבן אדם שצריך לאבחן אותו, רק לאבחן אותו באוטיזם, ילד, אתה צריך לחכות חצי שנה בשביל להגיע לרופא.

ג'מעה אזברגה: ואז הוא מסתבך יותר.

ג'מעה אזברגה: אני חושב שהעניין של התורים זה מאד קריטי.

לאה פדידה: תורים זה התוצאה של הבעיה לדעתי.

ג'מעה אזברגה: נכון.

ג'מעה אזברגה: עכשיו לגבי קופות החולים.

ג'מעה אזברגה: קופות החולים תמיד תמיד תנסנה למצוא.

ג'מעה אזברגה: חוק הבריאות הממלכתי אמר דבר חשוב וזה מופיע גם בחוק ואני חושב שזה מחייב את כולם.

ג'מעה אזברגה: הקופה חייבת לתת את השירות במרחק סביר ובזמן סביר.

ג'מעה אזברגה: זה לא עולה בקנה אחד עם המציאות גם בצפון וגם בדרום.

לאה פדידה: החוק הזה נמצא עכשיו דיון.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה ג'מעה.

אלי אלאלוף: חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד יושב הראש, אני אתחיל מהפקולטה בצפת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בצפון יותר מ-50% הם אזרחים ערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפי הנתונים שיש לי, תתקן אותי, זה בסביבות ה-10% מהסטודנטים אצלכם הם ערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולא בגלל שהערבים הם לא מתאימים כי הם נוסעים לחו"ל, לומדים, חוזרים ונבחנים בבחינה הממשלתית, מצליחים, מקבלים התמחות והם גם בכירים בבתי החולים וגם במרפאות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בתחומים שלהם, כל אחד עם ההתמחות שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וזה אומר שהם לא מתקבלים בפקולטות בישראל כי יש מחסום מסוים שצריך לבדוק אותו ואני חושב שהמחסום הזה בראש ובראשונה הראיון המיוחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אתם עושים ריאיון כדי למפות אחרי שהסטודנטים הגיעו למצב שיש לו את הבגרות ויש לו את הפסיכומטרי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אותם רופאים, אם אנחנו מדברים על 15% לשיטתך, כבוד המנהל או דיקן הפקולטה, או לפי הנתונים של משה, שזה 5% עד 6% נשארים בצפון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב אם מקבלים את האזרחים שהם רוצים ללמוד רפואה והם מגיעים לחו"ל עוד פעם ומצליחים וחוזרים, יש מקום בפקולטה שלכם במיוחד ואז בזה אנחנו גם פותרים חלק מהבעיה של מחסור ברופאים ורופאים מומחים שנשארים בצפון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז זו פעולה מתבקשת ומתבקשת במיידי כי הסטודנטים הערבים לא צריכים לבלות שנתיים מחייהם יותר ממה שהם צריכים להיות בפקולטה בארץ וגם להמשיך ללמוד והם מצטיינים ואנחנו רואים אפילו מנהלי מחלקות שהם ערבים, שלמדו בחו"ל ולא הצליחו להיכנס לפקולטות בארץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שנית הנושא של התורים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום המצב של התורים במיוחד בצפון וגם בדרום, אנשים קשיי יום, הם צריכים לפעמים להתחנן לרופא אחרי שניסו דרך המוקד לקבוע תורים, להתחנן לרופא להעביר אותם למיון, כי הם יחכו יום שלם כדי שיוכלו לקבל צילום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הזה לא יכול להימשך ואנחנו מדברים על אנשים קשיי יום ואלה שחברת הכנסת אורלי לוי דיברה עליהם, שהם ילוו ואף אחד גם לא מחזיר להם את יום העבודה שהם הפסידו וגם את ההוצאות של הנסיעות עד שמגיעים וחוזרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק התשלום שמשלמים, ואנחנו מכירים הרבה מקרים שהמצב הזה לא יכול להימשך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד יושב הראש, היינו ביחד, ביקרנו בבית חולים הגליל וראינו גם את המצגת שם שדיברה על התורים ובחלק מההתמחויות או המקצועות שהתורים כל כך ארוכים שאנשים מגיעים למרכז.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נלחמנו ביחד בשביל תוספת מהתקציב, לא האחרון, לפני האחרון, תוספת למשרד הבריאות, ה-750 מיליון בגלל הפריפריה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שהגיע הזמן גם שאנחנו כוועדה ואתה גם חלק מהקואליציה, אתה מהמפלגה של שר האוצר, לתת את הטירוף הזה בתקציב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגיע הזמן שאנחנו נבוא ונגיד לאזרחים עצמם אתם לא חייבים לסבסד אזורים אחרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם קשיי יום, החזקים צריכים לסבסד אתכם ולא ההיפך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: יונס, בבקשה.

אלי אלאלוף: תרשו לי רק הערה.

אלי אלאלוף: אני אוהב את העוקצנות הפוליטית.

אלי אלאלוף: אז לאה ידידתי היקרה, במשרד הבריאות, כשכחלון נכנס לאוצר התקציב היה 31 מיליארד שקלים.

אלי אלאלוף: היום התקציב הוא 42.9 מיליארד שקלים.

אלי אלאלוף: זה הנטו שלא קיים, כמו שאמרת.

לאה פדידה: אבל בחלוקה לצפון ודרום?

אלי אלאלוף: זה לא אמרתי.

אלי אלאלוף: אני אומר שזה לא מספיק.

אלי אלאלוף: אבל בואו נכיר לפחות בעובדות.

לאה פדידה: התקציב גדל השנה, - - - דרום וצפון - - -

אלי אלאלוף: ותאמינו לי, אני ניגש לוועדה שלנו כמוכם, או רובכם, בגישה ממלכתית לא מפלגתית.

אלי אלאלוף: זה לא מעניין אותי החלק המפלגתי.

אלי אלאלוף: אבל רק לידיעה.

אלי אלאלוף: בבקשה, יונס.

אלי אלאלוף: סליחה שעכבתי.

ואאל יונס: אין בעיה.

ואאל יונס: אדוני יושב הראש, תודה על הדיון החשוב הזה.

ואאל יונס: מרוב שראיתי פה חברי כנסת פה, ידעתי שהם באמת חולי בריאות ופשוט אני ככה מאמץ קודם כל מה שאמר פה חברי חאג' יחיא, בקשר לתנאי הקבלה בפקולטה שלכם.

ואאל יונס: הילדים שלנו לומדים בחו"ל, מצליחים, משגשגים ובאים מתמחים ומצליחים ממש טוב.

ואאל יונס: צריך לתת סף של תנאי קבלה, העדפה מתקנת לאלה שגרים בצפון, כי כשהוא יסיים את לימודי הרפואה שלו הוא יעדיף להיות מסביב לבית.

ואאל יונס: ויש הרבה רופאים שם שהם יכולים לשרת בצפון וישרתו את אנשי הצפון, כמובן אותו דבר לדרום.

ואאל יונס: דבר שני אני רוצה לדבר על כך שאני חושב שמשרד הבריאות צריך לעשות תכנית לאומית, לתת ממש רישיונות בהיקף לבתי חולים פרטיים, אנשים שרוצים לבנות בתי חולים פרטיים ויש הרבה אנשי עסקים שמוכנים להשקיע בבתי חולים פרטיים.

אלי אלאלוף: אדוני המנכ"ל, יש פה הצעה שמופנית ישירות אליך.

אלי אלאלוף: תמשיך בבקשה.

משה בר סימן טוב: לבנות בתי חולים פרטיים?

אלי אלאלוף: כן, אבל הוא יענה בזמן.

אלי אלאלוף: רק הפניתי את תשומת ליבו.

ואאל יונס: פשוט בתי החולים האלה יתנו מענה לקופות החולים בשביל לקצר תורים ובשביל לתת שירותים רפואיים טובים ותחרות כמובן.

ואאל יונס: דבר שלישי וחשוב, ההתמחויות.

ואאל יונס: אנחנו היום מרגישים שיש מונופול על התמחות של עור, של נשים, של אף-אוזן-גרון, עיניים ושאתם באים בתמריץ לרופא שגמר את הלימודים שלו ואומרים לו אתה תקבל עור או נשים או אף-אוזן-גרון, דברים כאלה.

ואאל יונס: פשוט בהתחייבות שאתה נשאר בצפון או בהתחייבות שאתה נשאר בדרום.

ואאל יונס: זה פשוט תמריץ מעל ומעבר.

ואאל יונס: אני אתן דוגמא אישית.

ואאל יונס: הבת שלי סיימה רפואה בהצלחה בירדן ורצתה עור.

ואאל יונס: לא יודע, נכנס לה לראש רק עור.

ואאל יונס: דפקנו בכל מקום ועל כל דלת ולא הצלחנו להביא לה עור.

ואאל יונס: והיא אמרה לי את המשפט הזה – אפילו באילת הייתי מוכנה ללכת להתמחות לכמה שנים, לעבוד שם בהסכם שיתנו לי עור.

ואאל יונס: וניסינו ולא הצלחנו ולצערי אמנם היום היא רופאת ילדים ומשפחה, אבל זה לא מה שהיא רצתה.

ואאל יונס: אז תמריץ כזה שאתם נותנים לרופאים שגמרו רפואה - - -

אלי אלאלוף: אתה מרשה לי לגלות?

אלי אלאלוף: בעפולה - - -

ואאל יונס: היא עכשיו עוברת לעפולה.

ואאל יונס: אני קרוב לעפולה, אנחנו גרים 20 ק"מ מוואדי ערה.

ואאל יונס: אז זה נקרא המקום במקרים.

ואאל יונס: אבל פשוט היא הרחיקה לכת, עד אילת היא מוכנה ללכת לקבל התמחות עור.

ואאל יונס: ואת ההרגשה הזאת יש אצל כל הרופאים הצעירים, שיש מונופול על ההתמחויות החשובות האלה כמו נשים, עור, אף-אוזן-גרון ועיניים.

ואאל יונס: אני חושב שזה יפתור לנו הרבה מהבעיות.

קריאה: יותר מסובך נוירולוגיה היום.

ואאל יונס: נוירולוגיה ואפילו לפעמים גם גריאטריה.

ואאל יונס: אז צריך לתת תמריצים לרופאים שיעבדו ו - - -

אלי אלאלוף: יש פה תשובות במקרה, אני יודע שיש תשובות אצל מנכ"ל המשרד, משה בר סימן טוב.

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: כשדיברת על מונופול על תקנים להתמחות במקצועות מסוימים, למה התכוונת?

ואאל יונס: כשאנחנו התחלנו לדפוק על דלתות בבתי החולים ובקופות החולים בשביל ההתמחות הזאת, מצאנו דלתות סגורות.

ואאל יונס: ואני אומר מה שאמרנו לנו מאחורי הדלתות הסגורות - יש מה שנקרא אנשים שמחכים בתור, הבן של ההוא לומד רפואה והוא מסיים ואז הוא נכנס לעיניים.

ואאל יונס: אין תקנים.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שומרים משרות או תקנים.

ואאל יונס: התשובה שקיבלנו שאין תקנים.

קריאה: קשקוש בלבוש.

אלי אלאלוף: אין חדש תחת השמש.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, לא, לא, זה יותר מדי.

אורלי לוי אבקסיס: זה אפילו יותר גרוע ממה שאנחנו אומרים חבר מביא חבר בבית המשפט העליון או - - -

אלי אלאלוף: לא, לא, אורלי, זה לא ועדת חקירה.

אלי אלאלוף: חברים, כל אחד יסיים את דבריו ואנחנו ממשיכים.

ואאל יונס: אני חושב שהתמריץ הזה של התמחות, אורלי, הוא יותר חשוב מתמריץ של כנסת.

ואאל יונס: הרי הייתה תכנית שנתתם כסף לאנשים שהלכו לבאר שבע, אילת וזה.

ואאל יונס: התמריץ הזה לתת התמחות, כי בן אדם רוצה את ההתמחות הזאת במיוחד.

ואאל יונס: כמה רופאים ערבים יש נשים?

ואאל יונס: שאלה.

ואאל יונס: אתה יכול אולי לתת לנו תשובה, או מנכ"ל משרד הבריאות.

משה בר סימן טוב: כמה רופאים ערבים יש?

ואאל יונס: נשים.

משה בר סימן טוב: נשים ערביות?

ואאל יונס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: כמה רופאות.

משה בר סימן טוב: אחוז הנשים בקרב הרופאים יגיע ל-50% תוך 5 שנים.

ואאל יונס: בקרב המגזר הערבי לא.

משה בר סימן טוב: לגבי נשים ערביות - - -

ואאל יונס: אני רוצה - - - את האחוז של הרופאות או הרופאים נשים למשל באחוזים.

רן טור כספא: לגבי סטודנטיות זה מעל 50% סטודנטיות.

משה בר סימן טוב: יש לנו מערכת שפתחנו אותה לציבור, פיתח אותה מי שיושב שם מאחור, ניר קידר, שמראה את הזמינות של רופאים לפי שבעה מקצועות לדעתי ב-40 או 50 אזורים בארץ.

משה בר סימן טוב: כלומר ירדנו לרזולוציה של 50 אזורים בארץ, שבעה מקצועות, ארבע קופות חולים.

משה בר סימן טוב: כלומר ממש אפשר לעשות דריל-דאון ברמות הכי מדויקות ולראות את הזמינות של רופאים לפי מה שרוצים, איזה פילוח שרוצים.

ואאל יונס: האוכלוסייה הערבית מה שהיא יכולה לעשות פה ולהצליח, זה השבתת מערכת הבריאות.

ואאל יונס: אם אנחנו נרים ידיים, מערכת הבריאות תקרוס ואז באמת צריך לתת לנו את התמריץ הזה במיוחד, כי אנחנו גרים או בדרום או בצפון.

ואאל יונס: במרכז כמעט ולא.

ואאל יונס: מעט מאד.

ואאל יונס: אז אם אתם תתנו את התמריצים האלה - - -

אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, רגע, שנייה, זה גם לא נשמע טוב.

אורלי לוי אבקסיס: יש לך גם אחריות מקצועית.

אלי אלאלוף: רגע, רגע, אורלי היקרה.

אלי אלאלוף: אני מנהל את הישיבה הזאת.

ואאל יונס: יש לנו, נו בסדר.

ואאל יונס: מחר אני מעלה נושא במליאה על הנושא הזה גם.

אלי אלאלוף: אוקיי, סיימת בבקשה, יונס?

ואאל יונס: אני חושב שהמסר הגיע למנכ"ל משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: אוקיי, נגיע אליו.

ואאל יונס: תודה רבה.

אלי אלאלוף: פרופסור ריאד אגברייה, בבקשה.

ריאד אגברייה: קודם כל אדוני - - -

לאה פדידה: רשמתי - - -

אלי אלאלוף: תסלח לי.

לאה פדידה: תחזור.

אלי אלאלוף: הוא ג'נטלמן.

אלי אלאלוף: אם אני אבקש ממנו לוותר לך הוא יעשה את זה מיד, אבל אני לא רוצה לבקש.

לאה פדידה: בכבוד, בכבוד.

ריאד אגברייה: קודם כל ברכות על דוקטורט הכבוד וגם אתה מוזמן מחר לטקס שאני מקבל פרס ברלסון, על שם יצחק רבין, על תרומתי 20 שנה לקידום האוכלוסיות החלשות בתחום הרפואה.

ריאד אגברייה: מחר.

אלי אלאלוף: מגיע לך יותר.

אורלי לוי אבקסיס: מזל טוב.

ריאד אגברייה: מה שאני רוצה להגיד, שלפני 20 שנה מספר התלמידים מעיירות פיתוח יהודיות וערבים בנגב היה אפס.

ריאד אגברייה: הפקולטה לרפואה, שבע מחלקות היו סטריליות.

ריאד אגברייה: היום יש לנו 25 רופאות בדואיות, שעשו התמחות גם בארצות הברית וגם בקנדה והן מובילות והחברה פה מעידים על זה.

ריאד אגברייה: בדיוק לפני חודש היה טקס, פרס מספר שלוש לקרדיולוג בארץ היה תלמיד דוקטור מססרה, בדואי מהנגב.

ריאד אגברייה: אז מה שעשינו בנגב אפשר בדיוק לעשות קופי-פייסט בגליל.

ריאד אגברייה: אין דרך אחרת להביא דגים לגליל.

ריאד אגברייה: צריך ללמד את הילדים שהם בוגרי התיכון מהגליל איך לדוג.

ריאד אגברייה: פקולטה לרפואה שם, פרופסור רן, עם כל הכבוד, היא צריכה לשרת ולהכין את הרופאים ולא רק לספק.

ריאד אגברייה: 400 סטודנטים שאתם מלמדים אפשר לפזר אותם בין תל אביב לבאר שבע ולפתור את הבעיה, אם זה להכין רופאים.

ריאד אגברייה: אין כמו ילד מהגליל, בוגר תיכון מאשר זה וזה מוכח.

ריאד אגברייה: אפס נדידה של בוגרי הנגב ברפואה, ברוקחות ובכל מקום.

ריאד אגברייה: אני הייתי יושב ראש ועדת קבלה לרוקחות.

ריאד אגברייה: הרוקח הראשון שהיה בבני ברק, חרדי, אני קיבלתי אותו בניגוד לתנאי הקבלה.

ריאד אגברייה: אם היינו משאירים את הכל לאוניברסיטאות, לוועדות קבלה כמו שהן עושות, אין מקום לתלמידים שבאים מהפריפריה.

ריאד אגברייה: הם לא יכולים להתחרות איתם.

ריאד אגברייה: הם מתחילים מהשורש והם מפולים מבחינת מערכת החינוך.

ריאד אגברייה: כשמגיעים לשער הרפואה, אז שם אין בין גליל לבין נגב לבין - - -.

ריאד אגברייה: לדעתי צריך והגיע הזמן עכשיו לבוא ולהגיד לשתי הפקולטות בבאר שבע וזה, כמו שעושים בהולנד.

ריאד אגברייה: לא ממציאים את הגלגל.

ריאד אגברייה: מקצועות שירותיים שמטפלים בחולים, עבודה סוציאלית, קלינאות תקשורת וכל אלה, תנאי הקבלה הם לא בתחרות חופשית.

ריאד אגברייה: לפי צורך באזור, איפה שצריך.

ריאד אגברייה: צריך לעשות לפי חוק והמל"ג, עם כל הכבוד שאומר לא וזו תחרות חופשית.

ריאד אגברייה: 50% מהסטודנטים בפקולטה בצפת ובבאר שבע צריכים לבוא מהנגב.

מאיר כהן: יש בהחלט הקשבה למה שאתה אומר, אתה נוגע בנקודה מאד חשובה.

מאיר כהן: כן, במסלול שפותחים עכשיו לקלינאות תקשורת זה בדיוק הדבר שמנחה אותם.

מאיר כהן: אתה צודק.

ריאד אגברייה: אבל אסור.

ריאד אגברייה: לפי החוק אסור.

ריאד אגברייה: כל אחד היום - - -

מאיר כהן: אז אני אומר לך לא, זה לא נכון.

מאיר כהן: מה ההיגיון?

מאיר כהן: אני לא שואל אותך, אני אומר – קלינאות תקשורת 730, 740?

מאיר כהן: מה קרה?

מאיר כהן: פסיכומטרי.

ריאד אגברייה: לא, לא, אני רוצה לחדד את הנקודה.

ריאד אגברייה: אנחנו לא מדברים - - -

אלי אלאלוף: בוא נאפשר לו לסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סטודנט לומד בג'נין, חוזר, מצליח, עובר את הבחינה - - -

ריאד אגברייה: אדוני יושב הראש, רק תנו לי לדבר.

ריאד אגברייה: בבאר שבע אנחנו הצלחנו לעשות את זה, אבל בצפת לא נראה לי שזה ייעשה, כיוון שהפקולטה בצפת מתחילה משנה רביעית בלימודים.

ריאד אגברייה: אלה שמתחרים על המספר המצומצם של המקומות, הם אחרי תואר ראשון והם באים.

ריאד אגברייה: אז אין שום מצב שמישהו מהגליל בוגר, וזו עובדה שיש 10%.

ריאד אגברייה: מה עוד יותר חמור?

ריאד אגברייה: בריאות של האישה.

ריאד אגברייה: אנחנו לא רק מדברים על הזכות של האזרחים, אנחנו מדברים על חיים ומוות.

ריאד אגברייה: באוכלוסייה של העדה הדרוזית – כמה רופאות דרוזיות?

ריאד אגברייה: אנחנו יודעים שאחוז הסרטן שם שבשלבים מאוחרים בריפוי, בגלל משהו תרבותי ומסורת.

ריאד אגברייה: אחוז הדרוזים בגליל זה 10%.

ריאד אגברייה: מה האחוז שלהם בפקולטה אצלכם, אדוני הדיקן?

רן טור כספא: אני רוצה להבהיר פה משהו - - -

ריאד אגברייה: לא, לא, תענה לי.

ריאד אגברייה: בלי ל - - -

רן טור כספא: אני אענה לך.

רן טור כספא: אחוז המתקבלים הערבים הוא בדיוק כאחוזם בנרשמים לפקולטה.

ריאד אגברייה: לא נכון, 10% יש לכם.

רן טור כספא: אז אתה לא יודע.

ריאד אגברייה: יש 50% מהאוכלוסייה בגליל - - -

אלי אלאלוף: אני מבקש.

ריאד אגברייה: אז לדעתי צריך - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז אולי הבעיה היא בערכת החינוך?

ריאד אגברייה: אני רוצה לסיים ולסכם.

אלי אלאלוף: פרופסור ריאד, היות ואנחנו מכירים לא מעכשיו, תרשה לי להגיד.

אלי אלאלוף: במגזר הבדואי הייתה לי הזכות יחד עם פרופסור ריאד לפני 25 שנה לתקוף את הילד בבית הספר התיכון.

ריאד אגברייה: יפה.

ריאד אגברייה: תכנית נגישות.

אלי אלאלוף: אנחנו עשינו את תכנית הנגישות שילדים - ובמגזר הבדואי במיוחד אצל בנות - והם באו בהתלהבות מטורפת, מדהימה, להתחיל את ההכנה.

אלי אלאלוף: וזה בדיוק מה שאמור להיות גם בצפת לצערי.

רן טור כספא: זה נעשה.

אלי אלאלוף: ואם זה נעשה, אז - - -

ריאד אגברייה: אבל בשנה רביעית.

אלי אלאלוף: לא, אבל תשמע, זה המצב.

אלי אלאלוף: היום התכנית בצפת היא בשנה רביעית.

אלי אלאלוף: למרות זאת כדאי לעשות תכניות מכינה קדם אוניברסיטה בנושא הזה.

אלי אלאלוף: ככה, בזכות זה יש את התוצאות המדהימות שאתה מציין.

אלי אלאלוף: אז אני חושב שבואו לא נהפוך את הפקולטה של צפת לשק החבטה שלכם.

אלי אלאלוף: בבקשה, אני מבקש, זה לא נכון.

אלי אלאלוף: זה לא יהיה נכון.

אלי אלאלוף: אוקיי, אתה יכול לסיים בבקשה, פרופסור?

ריאד אגברייה: אני גם מוכן להתנדב לעלות שנת שבתון לצפת ולעזור.

אלי אלאלוף: אני בטוח שהאוזן הנדרשת שמעה אותך ותחטוף אותך.

ריאד אגברייה: תודה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, בבקשה, חברת הכנסת לאה פדידה.

לאה פדידה: אדוני יושב הראש, תקציב זה תמיד טוב.

לאה פדידה: במקרה הזה, אני לא בטוחה שזה רק תקציב, זאת מדיניות וזו חלוקה נכונה.

לאה פדידה: הרבה פעמים אנחנו שומעים הפריפריה מקבלת, מקבלת, הפריפריה הצפונית והדרומית, אבל בואו נראה נתונים.

לאה פדידה: אנחנו ניקח לדוגמא 1,000 איש חולים בפריפריה הצפונית או הדרומית תלויים יותר במערכת הבריאות.

לאה פדידה: חולים שם יותר, ידע, מידע - - -

משה בר סימן טוב: הציבורית.

לאה פדידה: אוכלוסייה.

לאה פדידה: ולכן 1,000 איש בפריפריה הצפונית והדרומית הרבה יותר תלויים במערכת הבריאות הציבורית.

לאה פדידה: אבל מה אנחנו כמדינה או אתם כמדינה נותנים ל-1,000 איש ובואו נראה איך אנחנו עושים את זה.

לאה פדידה: 40% פחות מיטות על בן אדם, על 1,000 איש, מאשר בצפון ובמרכז.

לאה פדידה: אז איך זה יכול להיות?

לאה פדידה: דווקא אנשים שצריכים אותנו – יש להם 40% פחות מיטות.

לאה פדידה: אחר כך יש לנו 55% פחות חדרי ניתוח לכל 1,000 איש בצפון לעומת תל אביב.

לאה פדידה: אחר כך יש לנו 50% פחות רופאים לכל 1,000 איש בצפון לעומת תל אביב.

לאה פדידה: זה אומר ויוצא מזה שמה שאנחנו פה כולנו אומרים סביב השולחן – תורים, זאת התוצאה של הבעיה.

לאה פדידה: כי מלכתחילה נתנו הרבה פחות לצפון, הן מבחינת מיטות, רופאים, תקציבים וחולים.

לאה פדידה: אני הייתי השבוע בבית חולים בצפת, נכנסתי למיון.

לאה פדידה: אתם יודעים שבמיון בלילה מקבל את מי שמגיע למיון מתמחה בחצי שנה ראשונה בהתמחות.

קריאה: זה גם בתל אביב.

לאה פדידה: התקשרתי לתל אביב, אומרים לי זה נכון, אבל הוא בצמוד לרופא ובצפון - - -

משה בר סימן טוב: זה לא נכון.

משה בר סימן טוב: א' מתמחה זה רופא.

לאה פדידה: אני מרשה שתענו לי, אבל כשאני אסיים.

לאה פדידה: אני לא הפרעתי לך, אני מבקשת שתכבד אותי.

לאה פדידה: אלה הממצאים וזה קשה ואי אפשר להתווכח עם 50% פחות רופאים לכל 1,000 איש בצפון ואי אפשר להתווכח עם תורים.

אלי אלאלוף: אוקיי.

לאה פדידה: אני רוצה רגע לסיים.

לאה פדידה: יש חוק בריאות ממלכתי והצעת החוק שמונחת לפתחכם כבר הרבה זמן, שאתם לא יודעים לענות לה, מנסה לפתור את הבעיה הזאת.

לאה פדידה: הרי קבעתם בחוק בריאות ממלכתי מרחק סביר.

לאה פדידה: אז לא יכול להיות שתושבת קריית שמונה, שיכולה ללכת לבית חולים זיו וה-MRI שם פנוי, הוא באבטלה – ככה קורא לזה מנהל בית החולים – המכשיר באבטלה – לא יכולה להגיע לשם, כי קופת חולים עושה הסדר עם קופת חולים אחרת ושולחים אותה לבית חולים כרמל או בית חולים רמב"ם ולפעמים גם בבלינסון.

לאה פדידה: אנחנו חייבים להגדיר מה זה מרחק סביר.

לאה פדידה: ברגע שאנחנו נפנה את אותם חולים - - -

יעל גרמן: או לשנות את ה - - - הבחירה.

לאה פדידה: זה הינו הך מבחינתי.

לאה פדידה: ברגע שאנחנו נחליט שאנחנו מתקנים את חוק בריאות ממלכתי ומתקינים מה זה מרחק סביר וזה אומר שאם אני חולה אני יכולה לקבל ולא משנה איזה קופה נמצאת שם במרחק הסביר.

לאה פדידה: אז אי אפשר להגיד שנותנים יותר לפריפריה.

לאה פדידה: בשורה התחתונה זמני ההמתנה יותר גדולים, יש פחות חדרי ניתוחים ופחות רופאים.

לאה פדידה: ואת זה כבוד יושב הראש, אנחנו צריכים לבקש לתקן במיידי.

לאה פדידה: תודה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: ברשות

אלי אלאלוף: כם נשארה לנו בדיוק חצי שעה, אבל התחייבתי מראש לאפשר לחברת הכנסת שולי מועלם להעלות נושא ואחר כך אנחנו עוברים לדברים של המנכ"ל.

אלי אלאלוף: נשאיר זמן גם כן לשני סטודנטים שהתנדבו להכין תכנית מיוחדת ממנדל צפון.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה, חברת הכנסת שולי.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה אדוני ואני מתנצלת, יש 350 הצבעות בוועדת חוקה - - -

יעל גרמן: 700.

שולי מועלם-רפאלי: והסכימה חברת הכנסת גרמן שנתקזז כדי להיות בכל זאת בחלק האחרון של הדיון פה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת לשמוע מהמנכ"ל איפה אנחנו אוחזים בשאלת בית החולים השיקומי לצפון ובית החולים פוריה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאין שאלה שגם המשרד וגם כולנו על זה, אבל עניין המצ'ינג שנדרש מבית החולים פוריה, מעכב את הדבר הזה בצורה בלתי אפשרית.

שולי מועלם-רפאלי: צריך להגיד שאדוני הוביל הרבה שנים ומודע לזה יותר מכולנו, בסופו של תהליך מצ'ינג אנחנו מוצאים שוב ושוב שהמפסידים הם אותם מפסידים.

שולי מועלם-רפאלי: כי אם במרכז אפשר להביא מצ'ינג מתרומות והשתתפי כבר באישור היועץ המשפטי של הכנסת בשני ערבים לגיוס תרומות במרכז השיקומי בבית החולים פורייה - - -

אלי אלאלוף: באמת?

אלי אלאלוף: קיבלת אישור?

שולי מועלם-רפאלי: כן, כן, כן.

שולי מועלם-רפאלי: ביקשתי וקיבלתי אישור.

אלי אלאלוף: אני קיבלתי אישור הפוך – אל תשתתף.

שולי מועלם-רפאלי: אז לא.

שולי מועלם-רפאלי: אז אני קיבלתי.

אלי אלאלוף: יש לך פרוטקציה.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: אני ביקשתי וקיבלתי אישור, אבל גם עם גיוס התרומות במרחב הצפון של משפחות אנשי עסקים מובילים ופנייה של מנהל בית החולים החוצה והסכמה מקיר לקיר שהנושא הוא בנפשנו, אנחנו לא מצליחים עדיין להתקדם עם הדבר הזה ולדעתי מדינת ישראל לא נמצאת במצב שהיא יכולה להרשות לעצמה שעניין של מצ'ינג יעכב אירוע כל כך דרמטי - - -

אורלי לוי אבקסיס: שולי, אני רק אוסיף ואחזק.

אורלי לוי אבקסיס: אותו הדבר קרה בדיוק עם מחלקת טיפול נמרץ ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אין בפורייה טיפול נמרץ ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: נדרשנו לשנורר – תסלחו לי על הביטוי – מאנשי עסקים מקומיים וגם היכולת שלהם לא גבוהה.

אורלי לוי אבקסיס: תחשבו על זה.

אורלי לוי אבקסיס: באמת, אנחנו מגיעים ולא - - -

אלי אלאלוף: טוב.

שולי מועלם-רפאלי: אז זה מה שאני אשמח לשמוע.

אלי אלאלוף: טוב, במקרה בנושא פילנתרופיה אני קצת מבין.

אורלי לוי אבקסיס: טיפול נמרץ ילדים אין בבית החולים פורייה.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: בבקשה אדוני המנכ"ל ואחר כך יישאר לנו מספיק זמן גם לתת לעוד שלושה אנשים להגיד את דבריהם.

אלי אלאלוף: יש לך רבע שעה, זה בסדר?

משה בר סימן טוב: הכנו מצגת לשעתיים, אבל בסדר, אנחנו נסתפק בזה.

משה בר סימן טוב: אנחנו הכנו דיווח מאד מאד מפורט לוועדה על כל הדברים שאנחנו עושים בצפון כמו בדרום.

משה בר סימן טוב: אנחנו נשתדל לדחוס את זה למעט זמן.

משה בר סימן טוב: היה פה פרופסור איתמר גרוטו ש - - -

אלי אלאלוף: אני בטוח שאחר כך המצגת תהיה במייל לכל חברי הוועדה והציבור בכלל יוכל לראות.

משה בר סימן טוב: בהחלט.

משה בר סימן טוב: אז אני אומר שיש במשרד הרבה מאד אנשים שעוסקים במלאכה.

משה בר סימן טוב: עכשיו נמצא איתנו ניר קידר, אבל קודם היה גם פרופסור איתמר גרוטו וכמו שציין סגן השר יש לנו יחידה ייעודית אצל ניר קידר לצמצום פערים בבריאות.

משה בר סימן טוב: אנחנו מנטרים באופן - - -

אלי אלאלוף: יש לציין לשבח את היחידה הזאת.

משה בר סימן טוב: נכון.

משה בר סימן טוב: ד"ר שלומית אבני עומדת בראשה.

משה בר סימן טוב: לדעתי היא גם הייתה פה בחלק מהזמן והמטרה שלנו, כפי שגם אנחנו מביאים אותה לידי ביטוי בדברים פה, זה שצמצום פערים יהיה בכל מדיניות.

משה בר סימן טוב: אנחנו גם מדווחים לציבור על כל הפעילויות שאנחנו עושים, בכל דבר שאנחנו מקצים, מיטות, מכשירים מיוחדים.

משה בר סימן טוב: אנחנו נציג לכם את הכל פה.

משה בר סימן טוב: מבחני התמיכה של המשרד, הכל מקבל תעדוף לפריפריה, תעדוף לצמצום פערים.

משה בר סימן טוב: צריך לומר ביושר וזה דווקא שקף יפה שרצינו שתראו, מעבר לזה שהרבה מאד מהבעיות שאנחנו מדברים עליהן הן בעיות יסוד של מערכת הבריאות, שמשתקפות בעצמה יותר רבה-.

משה בר סימן טוב: מעבר לזה שהרבה מהבעיות הן בעיות יסוד של מערכת הבריאות שבאות לידי ביטוי ביתר שאת בפריפריה, או בעיות של הפריפריה.

משה בר סימן טוב: גם כשאנחנו מסתכלים בסוף על ההשפעה של מערכת הבריאות – מקובל לומר שההשפעה של מערכת הבריאות, ההשפעה הישירה על הבריאות, היא בערך 20%.

משה בר סימן טוב: כלומר כשאנחנו מסתכלים על תוחלת חיים ותמותת תינוקות ותחלואה והרבה מאד דברים אחרים, הפקטור הוא כמו הסביבה שבה הבן אדם גדל, המצב החברתי כלכלי שלו וההתנהגויות בריאות שלו, ששם אנחנו בהחלט מנסים להשפיע, הם עצמם 80%.

משה בר סימן טוב: אנחנו ב-20% שלנו מנסים להתמודד עם בעיות הרבה הרבה יותר גדולות מהבעיות שאנחנו יכולים לפתור אותן לבד, אבל אני אומר את זה לא כדי להוריד מאיתנו, אנחנו לחלוטין נחושים לעשות כל מה שאנחנו יכולים.

משה בר סימן טוב: יש פער בתוחלת החיים בין הפריפריה למרכז.

לאה פדידה: למה?

לאה פדידה: בגלל הסיבות שאני אמרתי קודם.

משה בר סימן טוב: שאלה טובה.

משה בר סימן טוב: יש שקף.

לאה פדידה: 40% פחות.

לאה פדידה: מודעות.

משה בר סימן טוב: הפער עומד - - -

מוסי רז: יכול להיות שיש עוד סיבות מלבד טיב השירותים.

משה בר סימן טוב: אני אומר 80% מהסיבות הן לא טיב השירותים, אבל

לאה פדידה: המודעות, המנטאליות.

משה בר סימן טוב: התנהגויות הבריאות של אנשים, המצב הסוציו אקונומי של אנשים.

משה בר סימן טוב: אנשים שברמת הכנסה נמוכה היו הרבה יותר חולים ותוחלת החיים שלהם תהיה הרבה יותר קצרה.

משה בר סימן טוב: אפשר לראות את זה כאן.

משה בר סימן טוב: המשתנים החברתיים כלכליים מאד מאד חשובים.

משה בר סימן טוב: האם בן אדם חי בקהילה תומכת, לא חי בקהילה תומכת.

משה בר סימן טוב: כמה שנות לימוד יש לו, כמה שנות לימוד יש לאמא שלו בעיקר, אבל גם לאבא שלו.

משה בר סימן טוב: מה הסביבה הפיזית שהוא חי בה.

משה בר סימן טוב: זה גרף שאמנם מוצג בעברית, אבל זה גרף של ארגון הבריאות העולמי וארגונים אחרים.

משה בר סימן טוב: אנחנו בכל זאת בכוחנו משפיעים על 20% ושואפים להשפיע גם על ה-30% הנוספים של התנהגות בריאות.

משה בר סימן טוב: השאר אנחנו גם לוקחים חלק בזה.

משה בר סימן טוב: היום יש פער של שנה עד שנה וחצי אם אנחנו מסתכלים מרכז לעומת צפון-דרום.

משה בר סימן טוב: אם אנחנו עושים דריל-דאון יותר לעומק, אנחנו יכולים לראות בשקף הבא את תוחלת החיים בישראל לפי מחוזות שונים.

לאה פדידה: אנחנו נעבור לתל אביב.

משה בר סימן טוב: דבר ראשון בואו נסתכל על החלק המלא של הכוס.

משה בר סימן טוב: אנחנו רואים במשך עשור, לא הצגנו פה משנות ה-70 לצורך העניין, שזה המדידה המקובלת היום בעולם, הצגנו את העשור האחרון.

משה בר סימן טוב: אתם רואים עלייה יפה מאד, עם נטייה אפילו לצמצום הפערים בכל ישראל.

משה בר סימן טוב: עדיין יש פערים גדולים בין האזורים השונים.

משה בר סימן טוב: אם אנחנו מסתכלים על השקף הבא זה שקף לא קל לצפייה, לא כי קשה לראות אותו, אלא כי הנתונים העולים ממנו הם קשים.

משה בר סימן טוב: אנחנו רואים שיש פער בתמותת תינוקות.

משה בר סימן טוב: הדבר שהכי משפיע על תוחלת חיים זה תמותת תינוקות.

משה בר סימן טוב: אנחנו רואים שיש פער בתמות תינוקות בין האזורים השונים בארץ ובין האוכלוסייה היהודית לאוכלוסייה הערבית.

משה בר סימן טוב: תמותת תינוקות – מערכת הבריאות משפיעה עליה אולי מעט מאד, לצורך העניין.

משה בר סימן טוב: אם עושים מעקב היריון כמו שצריך, אם מודעים לאיזה אורח חיים צריך לנהל במהלך ההיריון, נישואים שנעשים בתוך קרב משפחתית מסוימת כמובן משפיעים באופן דרמטי על הסיכויים לתמותת תינוקות ותחלואה.

משה בר סימן טוב: עדיין אבל גם פה אנחנו רואים שיפור על פני השנים.

משה בר סימן טוב: לקחנו פה משנת 2002 לעומת 2016.

משה בר סימן טוב: אתם יכולים לראות לכל האורך יש שיפור.

משה בר סימן טוב: צריך להמשיך ולהשתפר.

משה בר סימן טוב: שיעור המיטות ל-1,000 נפש – אני אומר פה, זה אחד הדברים שאנחנו מצד אחד מאד גאים בהם, אבל הם דברים שהם קשים מאד.

משה בר סימן טוב: אם אתם תראו, אנחנו הולכים להוריד את שיעור המיטות ל-1,000 נפש.

משה בר סימן טוב: שיעור המיטות הנמוך שיש ל-1,000 נפש במדינת ישראל, נוריד אותו בתל אביב כדי לעלות בדרום ובצפון.

משה בר סימן טוב: אתם יכולים לראות.

משה בר סימן טוב: זה קצת קשה.

מוסי רז: אפשר לשאול שאלה בעניין הזה?

מוסי רז: האם המחוזות צריכים שיעור דומה?

מוסי רז: סליחה שאני שואל שאלה - - -

אלי אלאלוף: צריכים מה?

מוסי רז: שיעור דומה.

מוסי רז: כי תראה, מחוז שיש לו אוכלוסייה יותר צעירה, מן הסתם צריך קצת פחות - - -

משה בר סימן טוב: אתה צודק, אבל לא כזה פער.

מוסי רז: אני שואל, אני לא אומר שיש כזה פער.

מוסי רז: בוודאי שלא כזה פער.

משה בר סימן טוב: האוכלוסייה בדרום ובצפון מאופיינת כאוכלוסייה יותר צעירה וצריכה שירותים קהילתיים יותר חזקים, שגם שם אנחנו נמצאים בפער, אבל עדיין הפער שאנחנו רואים אותו הוא לא פער פשוט.

משה בר סימן טוב: אני אומר את זה פה, כי בסוף מדברים על לתת עדיפות לפריפריה, למה אתם לא עושים או אתם לא עושים מספיק.

משה בר סימן טוב: שתבינו מה המשמעות של ההחלטות שאנחנו מקבלים.

משה בר סימן טוב: גם בוולפסון וגם באיכילוב וגם בתל השומר וגם בבלינסון יש קשישים שצריכים לקבל שירות רפואי.

משה בר סימן טוב: כבר היום הם נמצאים במסדרונות ואנחנו שולחים אותם קצת יותר.

משה בר סימן טוב: לצורך העניין אנחנו עושים דברים אחרים כדי שאנשים לא יגיעו לבתי החולים, אבל אנחנו מעלים את העומק לצורך העניין במקומות האלה.

מוסי רז: אז למה אתה אומר שתורידו בתל אביב?

מוסי רז: הרי בירושלים יש את השיעור הכי גבוה ובירושלים יש את האוכלוסייה הכי צעירה.

משה בר סימן טוב: בירושלים, כמו שאתה רואה אנחנו מורידים גם בירושלים מ-2.47 ל-2.37 ואנחנו מורידים גם בתל אביב.

משה בר סימן טוב: אני מדבר על תל אביב כי תל אביב פה היא סמל - - -

אורלי לוי אבקסיס: תסלחו לי זה כמו מיטת סדום.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נעשה כולם שווים, נוריד לאחרים.

משה בר סימן טוב: אני מסכים - - -

אורלי לוי אבקסיס: במקום לשאוף לצמצם לשם, אתם מצמצמים כלפי מטה.

אורלי לוי אבקסיס: זה אבסורד.

משה בר סימן טוב: אנחנו מביאים את תוספת המיטות הגדולה ביותר שניתנה אי פעם במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: צריך יותר.

משה בר סימן טוב: צריך יותר, אמר פה סגן השר, צריך יותר, ברור שצריך יותר.

מרדכי יוגב: השאלה - - - 257 מיטות שהוקצו לצפון בשנת 2017, תן לנו מתי תהיה תוספת.

משה בר סימן טוב: אני אתן לך את זה במהלך הדיון.

משה בר סימן טוב: אין לי את התשובה בשליפה, אני אתן לך במהלך הדיון.

משה בר סימן טוב: זה מתוכנן להגיע גם.

מאיר כהן: סליחה, אדוני המנכ"ל, יש לי שאלה.

משה בר סימן טוב: כן, בבקשה.

מאיר כהן: כשאתה אומר הוקצו, האם - - -

משה בר סימן טוב: הוקצו זה ניתנו תקנים.

מאיר כהן: אוקיי, האם אתה אומר שיש איזה רגולציה שבודקת שאכן הוקצו?

משה בר סימן טוב: בטח, בטח.

מאיר כהן: האם אני בא לבית חולים מסוים והוא אומר - - -

משה בר סימן טוב: בדרום.

מאיר כהן: בדרום, קופת חולים, יש ויכוח בין בית החולים לבין קופת החולים, כשמשרד הבריאות אומר העברתי, הקופה אומרת לא.

מאיר כהן: ואז מסתבר שהעבירו אבל צבעו את זה למשהו אחר.

מאיר כהן: האם אתה יכול להגיד בוודאות ש - - -

משה בר סימן טוב: אנחנו מנהלים את זה באופן אישי, מנהלים את זה גם סגן השר וגם אני מול הנהלת הכללית ומול הנהלת בית החולים, לראות שהמיטות שאנחנו נותנים אכן ייפתחו.

משה בר סימן טוב: זה לא הברזל, זה בסוף כוח אדם שצריך להיות שם.

מאיר כהן: כן, כן, הבנתי.

לאה פדידה: אבל איך אתה מסביר את זה שיחס המיטות לנפש בצפון לא גדל?

משה בר סימן טוב: הוא גדל.

משה בר סימן טוב: בשקף שהראינו הוא גדל.

ישראל אייליג: 4 שנים 100 מיטות בסורוקה נעלמו.

ישראל אייליג: 4 שנים.

אלי אלאלוף: אתה יכול להתייחס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: מה זאת אומרת נעלמו?

אלי אלאלוף: תגיד את שמך בבקשה לפרוטוקול.

ישראל אייליג: שמי ד"ר ישראל אייליג, בעבר יושב ראש הוועד של סורוקה.

מאיר כהן: אנחנו מחפשים את ה-100 מיטות האלה, תאמין לי.

משה בר סימן טוב: 98.

אלי אלאלוף: בואו נאפשר לו.

אלי אלאלוף: תסביר.

מאיר כהן: זה הרבה כסף.

ישראל אייליג: בשנת 2017 - - - המבצעים בעזה, החליטה ממשלת ישראל ברוב חגיגיות לתת לסורוקה 120 מיטות בית החולים עצמו ולהקים עוד בית חולים בנגב.

ישראל אייליג: בית חולים בנגב היה צריך להיות מוקם עד שנת 2025.

ישראל אייליג: בפועל מחפשים את ה-120 מיטות.

ישראל אייליג: 20 מיטות אנחנו יודעים ניתנו לשיקום ואולי לעוד משהו.

ישראל אייליג: 100 מיטות יש ויכוח בין סגן השר מר ליצמן, שאומר אני את הכסף נתתי, קופת חולים שאומרת אני את הכסף - - -

מאיר כהן: לא קיבלתי.

לאה פדידה: גדול.

ישראל אייליג: בפועל - - -

אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, איך קראו לאירוע אז בחיל האוויר שנעלמה תחנה שלמה של - - -

משה בר סימן טוב: בואו, חברים, עם כל הכבוד - - -

אלי אלאלוף: בואו נמשיך.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה 100 מיטות נעלמות?

משה בר סימן טוב: בואו, לא נעלם שום דבר.

משה בר סימן טוב: היה חוסר - - -

אלי אלאלוף: יש לי הצעה, סליחה אדוני המנכ"ל.

משה בר סימן טוב: אתה מחליט.

אלי אלאלוף: אני חושב שאני שלוש שנים פה בוועדה וכל פעם שומע גם את הטיעון שזה לא נעלם וגם את הטיעון שזה כן נעלם.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה אליך כמנכ"ל, תן לנו דיווח בכתב על הנושא הזה.

אלי אלאלוף: הכי טוב.

משה בר סימן טוב: בסדר גמור.

אלי אלאלוף: תודה.

משה בר סימן טוב: עברתי לדבר על שיעור הרופאים המועסקים ל-1,000 נפש.

משה בר סימן טוב: תראו, היה פה וזה באמת אחד הדברים שגם אם עדיין אנחנו נמצאים בצורך גדול להמשיך ולתקן, אחד הדברים שקרה בהם השיפור הכי דרמטי זה במספר הרופאים בצפון ובדרום.

משה בר סימן טוב: אתם יכולים לראות שמספר הרופאים בצפון עמד בשנת 2006 וגם בשנת 2008 לצורך העניין על 1.6.

משה בר סימן טוב: היום הוא כבר חצה את קו ה-2.3.

משה בר סימן טוב: אם אנחנו מסתכלים על מספר הרופאים בדרום היה 2.1, הגיע ל-3.1, כבר די קרוב לממוצע הארצי של ה-3.5.

משה בר סימן טוב: זה בהחלט מבצע שנעשה גם באמצעות השכר היותר גבוה בלפחות 20% שיש לרופאים בפריפריה, גם באמצעות המענקים - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל יש לכם דו"ח יותר חדש משנת 2017, אז למה אתם מביאים של שנת 2015?

אורלי לוי אבקסיס: יש לכם דו"ח פנימי שלכם במשרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מופיע מולי, אני מקריאה ממנו.

משה בר סימן טוב: כי זה נתוני הלמ"ס.

משה בר סימן טוב: הנה, עונה ניר קידר שהכין את השקף ש- - -

אורלי לוי אבקסיס: אז רגע, אתם מציגים מתיש נוח לכם נתוני למ"ס, מתי שהנתונים פחות נוחים לכם, שהם שלכם, של המשרד שלך, מתוך משרד הבריאות, זה קצת הזוי.

אלי אלאלוף: אורלי, בסדר.

אלי אלאלוף: הוא התבסס על הנתונים - - -

אורלי לוי אבקסיס: כי הנתונים הם פחות טובים.

אלי אלאלוף: הוא התבסס, הוא אומר לך שהוא התבסס על הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יש להם יותר חדש בשנתיים, מתוך משרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: אני מחזיקה בו.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: בואו נתקדם, כי יש לך עוד 5 דקות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא מאמינים לנתונים שלכם?

משה בר סימן טוב: מאמינים להכל.

אורלי לוי אבקסיס: אז עם מה תעבדו?

אלי אלאלוף: אורלי - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, זה דו"ח שלכם, של שנת 2017.

משה בר סימן טוב: טוב, בואו נרוץ פשוט על כמה שקפים מהר.

אלי אלאלוף: עוד 5 דקות.

משה בר סימן טוב: אני אענה על מה שיגידו לי.

מוסי רז: היא שאלה אם יש לכם באמת דו"ח אחר או שלא.

משה בר סימן טוב: אין לנו פה דו"חות אלטרנטיביים.

משה בר סימן טוב: הצגנו פה את המצגת הזאת - - -

אורלי לוי אבקסיס: יש את הדו"ח הפנימי שלכם משנת 2017?

אורלי לוי אבקסיס: כן או לא?

משה בר סימן טוב: הצגנו פה את המצגת, יש נתונים - - - -

אורלי לוי אבקסיס: על הפערים.

משה בר סימן טוב: אורלי, די.

משה בר סימן טוב: הצגנו פה - - -

אורלי לוי אבקסיס: יש דו"ח פנימי שלכם על הפערים בשנת 2017?

משה בר סימן טוב: איך יש לך אותו?

אורלי לוי אבקסיס: מה אכפת לך?

אורלי לוי אבקסיס: הוא קיים או לא קיים?

משה בר סימן טוב: כי פרסמנו אותו, נכון?

אורלי לוי אבקסיס: נכון, אז למה אתם לא מביאים לכאן את הנתונים?

משה בר סימן טוב: אין שום נתון מוסתר.

משה בר סימן טוב: החלטנו פה להציג את זה.

משה בר סימן טוב: מה זה השטויות האלה?

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה לא רלבנטי, זה ישן.

אורלי לוי אבקסיס: לכם יש יותר חדש.

אורלי לוי אבקסיס: הסיבה שאתם לא מציגים אותו כי הוא יותר גרוע מהנתונים של שנת 2015.

משה בר סימן טוב: ממש לא.

מוסי רז: אם כתבת נתון של 3.1 בשנת 2015, נשאלת השאלה כמה זה בשנת 2017.

משה בר סימן טוב: אני אברר ואומר לכם, אני - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך כמה זה בשנת 2017.

אורלי לוי אבקסיס: בצפון זה 2.1, בדרום זה 2.3, במרכז זה 4.6.

משה בר סימן טוב: לא הייתה ירידה מ-3.1 ל-2.1 בשנתיים.

מוסי רז: לא יכול להיות שזה ירד מ-3.1 - - -

אורלי לוי אבקסיס: זה שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: דו"ח פנימי של משרד הבריאות, 2017.

אורלי לוי אבקסיס: אז כנראה הבעיה בנתונים שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: - - - הנתונים ללמ"ס - - -

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: לא, האבסורד הוא שמערכת הבריאות נותנת את הנתונים ללמ"ס ולכן למה היא מביאה את הנתונים מהלמ"ס אם יש לה דו"ח שלה, שאולי היא תעביר אותו אחר כך ללמ"ס.

אורלי לוי אבקסיס: למה היא לא משתמשת בדו"ח שלה?

אלי אלאלוף: אוקיי, חתמנו את דברייך.

אורלי לוי אבקסיס: מה קודם למה?

אורלי לוי אבקסיס: הלמ"ס מסתמך על הנתונים שלהם - - -

אלי אלאלוף: אני מבקש לאפשר למנכ"ל לסיים.

מרדכי יוגב: זה על פי דו"ח של גרוטו - - -

אלי אלאלוף: חברה, זה לא מקדם אף אחד, הוויכוח הזה מסביב, בסטטיסטיקה.

משה בר סימן טוב: טוב, מענקי רופאים – דיברנו, התכנית ממשיכה בשנים 2018-2019.

משה בר סימן טוב: כמובן שהיינו רוצים שיהיה יותר.

יעל גרמן: מה הסכום?

משה בר סימן טוב: יש לנו 35 מיליון - - -

ישראל אייליג: היא לא ממשיכה.

ישראל אייליג: אין מענקים לפריפריה בכלל של 35 מיליון.

משה בר סימן טוב: זה לא נכון.

ישראל אייליג: 35 מיליון האחרים מחולקים בכל מיני צורות.

משה בר סימן טוב: יש 35 - - -

ישראל אייליג: אבל מה, כל מקום - - -

משה בר סימן טוב: יש פה כל כך הרבה דברים לא נכונים - - -

אלי אלאלוף: לא, לא, חברים, אני לא מסכים לסגנון הזה.

משה בר סימן טוב: יש מספיק בעיות לדבר עליהן, לא לדבר על הבעיות שלא קיימות.

משה בר סימן טוב: יש בעיה של 35 מיליון - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז הדו"ח שלכם אפקטיבי?

משה בר סימן טוב: יש בעיה - - -

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא קיים?

אלי אלאלוף: אורלי תפסיקי לפגוע באנשים.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא פוגעת, אדוני, אנחנו מבקשים נתונים.

אלי אלאלוף: הנה, אז את פה ואת פוגעת.

אלי אלאלוף: שאלת א השאלות - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה, אבל זה משהו שגם אתה צריך לדרוש.

אלי אלאלוף: ענו לך, זה לא מספק אותך, אז בואו נמשיך לחיות.

אורלי לוי אבקסיס: אם יש דו"ח חדש בתוך משרד הבריאות, בבקשה תציגו אותו כשאתם מביאים מצגת של המשרד.

אלי אלאלוף: תמשיך בבקשה.

משה בר סימן טוב: שום דבר במשרד הבריאות לא נסתר מהציבור.

משה בר סימן טוב: יש 35 מיליון שקלים, זה ניתן לבתי החולים, עדיפות למומחים מהסיבה שהפער במתמחים היום פחות לוחץ עלינו מאשר מה שהיה לפני כמה שנים.

משה בר סימן טוב: היינו שמחים שיהיו לנו 200 מיליון שקלים למענקים.

משה בר סימן טוב: יש לנו 35 מיליון שקלים.

משה בר סימן טוב: יש לנו הרבה מאד צרכים במערכת הבריאות ובפריפריה, עושים מה שניתן.

יעל גרמן: רגע, אבל כמה מתוך ה-35 מיליון לפריפריה?

משה בר סימן טוב: תיכף אני אמסור לך את הנתון.

משה בר סימן טוב: אנחנו מקצים כסף פר בית חולים, עם יותר כסף לפריפריה.

משה בר סימן טוב: כלומר הסכומים - - - הם יותר - - -בפריפריה - - -

אלי אלאלוף: אז הנתון הזה יועבר בהמשך.

משה בר סימן טוב: ניתן לכם את הנתון.

אלי אלאלוף: אני חייב לסיים עוד דקה, בבקשה.

אלי אלאלוף: ברשותך.

משה בר סימן טוב: אז אני אענה רק על השאלה, יש לנו פרויקט פיתוח ויש פה דיווח מפורט.

משה בר סימן טוב: אני אומר רק עוד דבר אחד.

משה בר סימן טוב: אנחנו מעבר להשקעה המאד מאד גדולה שנעשית בפרויקטי פיתוח, יש פה במצגת דיווח גם בצפון, גם בדרום, ברמת בית חולים, ברמת מחוז, בכל רמה אפשרית.

משה בר סימן טוב: בית חולים שיקומי בפורייה יהיה.

משה בר סימן טוב: נקודה.

משה בר סימן טוב: התכנית התחילה - - -

אורלי לוי אבקסיס: גם אם לא יצליחו לגייס את המצ'ינג?

משה בר סימן טוב: אם אני אשלים את המשפט ועדיין תישאר שאלה, אז אולי נכון לשאול אותה.

משה בר סימן טוב: בית החולים היה צריך לעלות 150, כמו כל פרויקט במדינת ישראל יעלה יותר מזה, יותר קרוב ל-200.

משה בר סימן טוב: מתוך ה-200 – בין 170 ל-190 כבר הבטחנו את הכסף.

משה בר סימן טוב: אמרנו לבית החולים צא לדרך, כי לא מוציאים את כל הכסף ביום אחד.

משה בר סימן טוב: יהיה לו את הכסף.

משה בר סימן טוב: אמרנו את זה סגן השר ואני בהזדמנויות רבות כל כך, עם Read my lips פעם אחר פעם.

משה בר סימן טוב: לא תהיה בעיה של כסף.

משה בר סימן טוב: זה נכון, מערכת הבריאות בישראל נסמכת גם על פילנתרופיה, אבל אני באופן אישי מדבר גם עם האפוטרופוס הכללי על העיזבונות - - -

לאה פדידה: יש לי שאלה.

לאה פדידה: כשבית חולים מקבל תרומה הוא משלם על זה מע"מ?

קריאה: לאה, ברשותך, רק הערה קצרה - - -

אלי אלאלוף: ברשות יושב הראש, תתנו למנכ"ל לסיים.

משה בר סימן טוב: אני סיימתי.

אלי אלאלוף: רק המנכ"ל יסיים.

משה בר סימן טוב: אני סיימתי, סיימתי.

אלי אלאלוף: סיימת.

אלי אלאלוף: בבקשה.

מרדכי יוגב: לגבי בית החולים השיקומי בפורייה, אני יודע שהמנכ"ל עובד על שלב א' לממש את ה-207 מיליון ולא את שלב ב'.

מרדכי יוגב: יהיו 90 מיטות בשלב ראשון, אבל החשיבות היא צבירת הכוח - - -

משה בר סימן טוב: נכון, נכון, נכון.

משה בר סימן טוב: אנחנו בשיא ה - - -

מרדכי יוגב: להתחיל לצבור - - -

אלי אלאלוף: אוקיי, לא נהפוך את זה לדיון.

משה בר סימן טוב: אנחנו בשיח עם האוצר להתחיל לגייס את כוח האדם כבר היום.

אלי אלאלוף: אני מבקש לשמוע את נציגת משרד גליל נגב, בבקשה.

אלי אלאלוף: היא אחראית על תכנון כל הבעיות ו - - - הפתרונות.

הילה שדה קטן: לא יודעת אם כל הבעיות.

מאיר כהן: אדוני יושב המנכ"ל, אני רוצה להגיד את זה כיושב ראש הוועדה ולא בגלל חלילה, אין שום - - - אבל אנחנו לא נסכים בשום פנים ואופן ושיהיה ברור כי אנחנו לדון על זה, ש-20 מיטות שיקום בסורוקה ימשיכו להיות 20 מיטות ו - - -

משה בר סימן טוב: יש לי פה - - -

מאיר כהן: אז אני מבקש שתציין את זה לפרוטוקול, מה קורה עם היחידה- - -

משה בר סימן טוב: אז יש פה הרבה מאד - - -

מאיר כהן: כי אני מאד מכבד את מה שקורה בצפון, אני גאה על כך שאתם בונים בצפון, אבל בסורוקה לא יעלה על הדעת שהמחלקה תמשיך לעמוד על 20 מיטות שיקום.

מאיר כהן: אין דבר כזה בעולם.

משה בר סימן טוב: בסדר גמור.

מאיר כהן: אז האם אדוני יכול לתת תשובה?

משה בר סימן טוב: אז דבר ראשון יש את 20 המיטות של 2014-2016.

משה בר סימן טוב: אנחנו עכשיו מתחילים את תהליך ההקצאה של מיטות שיקום נוספות.

מאיר כהן: לסורוקה?

משה בר סימן טוב: גם.

משה בר סימן טוב: לכל הארץ.

מאיר כהן: לא, אני מדבר על סורוקה.

משה בר סימן טוב: גם לסורוקה.

משה בר סימן טוב: חבר הכנסת כהן, גם לסורוקה.

משה בר סימן טוב: נדווח לכם כמה יקבל כל בית חולים.

משה בר סימן טוב: כן צריך לומר שבדרום יש לנו גם את עלה נגב.

משה בר סימן טוב: הוא לא נותן מענה שהוא תכלית מוחלטת - - -

מאיר כהן: לגמרי לא.

משה בר סימן טוב: אבל הוא גם מענה חשוב בתכנית של מיטות השיקום.

משה בר סימן טוב: נדווח לכם כמה יקבל סורוקה בחומש הקרוב.

משה בר סימן טוב: לא הספקנו להגיע לדיווח של הדרום, אבל יש לי דיווח ארוך על הדרום.

אלי אלאלוף: אוקיי, נשמע את נציגת גליל נגב, בבקשה הילה.

הילה שדה קטן: שלום.

הילה שדה קטן: שמי הילה שדה קטן.

לאה פדידה: מה תפקידך?

הילה שדה קטן: אני נציגת המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.

הילה שדה קטן: יועצת המנכ"ל, בעברי בתפקיד מקצועי באגף גליל, שהתעסק גם בתכניות הבריאות והרפואה מטעם משרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.

הילה שדה קטן: חשוב להגיד שהפעולות של המשרד הן פעולות נקרא לזה משלימות.

הילה שדה קטן: אנחנו לא אחראים לא על תקינה ולא על קיצור תורים, אבל אנחנו כן בוחרים להתעסק בדברים שעלו פה וגם שם המשרד עלה פה בכל מיני פרויקטים וגם ראינו במצגת על פרויקטים שהמשרד מוביל.

הילה שדה קטן: אז המשרד בעצם חרט על דגלו צמצום פערים לשוויון הזדמנויות וגם חיזוק בני מקום והרבה מאד מהתכניות שלנו מתעסקות גם במי שמגיע לגליל וגם במי שהוא בן המקום.

הילה שדה קטן: ובעצם בתכניות הבריאות והרפואה אנחנו מתעסקים בציר של טיפוח הון אנושי ואנחנו מבינים שזה לא מתחיל ונגמר רק בסטודנטים לרפואה בפקולטה בצפת, אלא גם לפני וגם אחרי ואני אציג ככה ממש בקצרה את סט התכניות שיש לנו.

הילה שדה קטן: זה מתחיל - - -

אלי אלאלוף: לא, לא, רק מה שקשור לרפואה.

הילה שדה קטן: רק מה שקשור לרפואה.

אלי אלאלוף: תודה.

הילה שדה קטן: אני אתייחס רגע לגליל.

הילה שדה קטן: יש לנו תכנית שנקראת פרחי הנדסה.

הילה שדה קטן: זה גם תכניות עם המון שותפים, כמו שהציגו פה - - -

אלי אלאלוף: בסדר, בואי נעזוב את הכיבודים.

הילה שדה קטן: את הקרדיטים אני עוזבת, אבל זה תכניות שמעורבות בהן הרבה גורמים.

הילה שדה קטן: יש לנו את תכנית פרחי הנדסה ביו רפואית.

הילה שדה קטן: זו תכנית שנועדה לתלמידי תיכון בכיתות י"א-י"ב, להביא אותם לכשירות אקדמית.

הילה שדה קטן: היא נקראת תכנית שפיצים, תכנית המצטיינים, שבה הם לומדים מדעים, פיזיקה והרעיון הוא בעצם לתת להם את הכלים ללכת ואחר כך לבחור מה שהם רוצים כמובן, אבל גם לכוון אותם ללימודי רפואה.

הילה שדה קטן: הרבה מהם מתקבלים לעתודה רפואית בצה"ל.

הילה שדה קטן: יש דגש גם על שילוב.

הילה שדה קטן: כבר מתחילים לדבר איתם על הפקולטה לרפואה בצפת במסגרת התכנית הזאת.

הילה שדה קטן: זו תכנית שיש לה 200 בוגרים.

הילה שדה קטן: זה בשלב של י"א-י"ב.

הילה שדה קטן: בשלב של הסטודנטים והסטאז'רים יש את תכנית בוחרים גליל, שציין פרופסור רן טור-כספא, שהתכנית הזאת בשיתוף הפקולטה, הסוכנות היהודית, מפעל הפיס, נועדה בעצם לחבר את הסטודנטים והסטאז'ים למקום שבו הם חיים.

הילה שדה קטן: הרבה מהם באים ללימודים והולכים והרעיון שלנו זה לחבר אותם לקהילה.

הילה שדה קטן: נעשים מיזמים קהילתיים - - -

אלי אלאלוף: משרד השיכון משולב?

הילה שדה קטן: לא.

אלי אלאלוף: למה?

אלי אלאלוף: משרד הפנים משולב, לא? זה שלכם, זה בן הדוד, לא?

הילה שדה קטן: לא, זה תכנית שלנו, של הרשות לפיתוח הגליל יחד עם הפקולטה, הסוכנות היהודית ומפעל הפיס שלקחו על עצמם באמת את הרעיון - - -

אלי אלאלוף: א' אני לא מאמין לא למפעל הפיס ולא לסוכנות היהודית.

אלי אלאלוף: כי אתם לא יכולים לשלוט בתקציבי מפעל הפיס שלא דרך הרשות.

אלי אלאלוף: שנית, דרך הסוכנות היהודית לצערי החלשה ענקית בנושא גיוס משאבים.

אלי אלאלוף: אז אני חוזר ואומר, הכסף האמיתי נמצא במשרדי הממשלה.

אלי אלאלוף: אם לא יהיה שיתוף פעולה והתקציב - - -

הילה שדה קטן: תכנית שלנו.

אלי אלאלוף: והתפקיד המרכזי שלכם זה שילוב המשרדים הרלבנטיים.

הילה שדה קטן: ברור.

אלי אלאלוף: בנושא דיור, בנושא חינוך - - -

הילה שדה קטן: יש.

אלי אלאלוף: בנושא בריאות ולא רק.

אלי אלאלוף: בנושא תרבות.

הילה שדה קטן: ברור.

אלי אלאלוף: אז אם לא תשלבו את כל הדברים, אנשים לא יישארו בצפון ולא בדרום.

הילה שדה קטן: ברור.

הילה שדה קטן: אני רק רוצה להשלים את הרצף ואני אתייחס גם לזה בכמה דקות.

הילה שדה קטן: אני מנסה לעבור על רצף.

אלי אלאלוף: לא, אין לי זמן.

אלי אלאלוף: לצערי יש לי עוד דקה.

הילה שדה קטן: אז הכי מהר.

הילה שדה קטן: בוחרים גליל זו תכנית שנועדה להשאיר סטודנטים וסטאז'רים.

הילה שדה קטן: בפועל 30% מהבוגרים של התכנית עושים סטאז' בבתי החולים בגליל.

הילה שדה קטן: זה אומר שהתחברו לדבר הזה.

הילה שדה קטן: תכנית נוספת נקראת מנהיגות רפואית לגליל, זו תכנית למתמחים מצוינים מכל בתי החולים בגליל.

אלי אלאלוף: כמה כאלה יש לכם?

הילה שדה קטן: כרגע יש מחזור ראשון של שבעה רופאים.

הילה שדה קטן: אנחנו ביציאה למחזור שני בנושא הזה ליצירת עתודה ניהולית.

הילה שדה קטן: הם מקבלים מענקי מחקר וכו'.

הילה שדה קטן: תכנית נוספת זה מינהלת המחקר הביו רפואית.

הילה שדה קטן: זו תכנית למומחים שמעניקה מענקי מחקר בעשרות מיליוני שקלים ל-55 רופאים מומחים.

אלי אלאלוף: הילה, אני אשמח מאד לקבל מכם דיווח בכתב ולצרף אותו לפרוטוקול.

הילה שדה קטן: בשמחה.

הילה שדה קטן: רק חשוב לזכור שזה דברים שהמשרד יזם, שהם תכניות שלו, שהוא יזם.

אלי אלאלוף: כן ותודה שבאת, כי באמת זה היה חשוב.

אלי אלאלוף: פרופסור בן נון, אתה בקצר יודע, אני בטוח.

גבי בן נון: בקצר אני יודע.

גבי בן נון: גם בארוך, אבל גם בקצר.

גבי בן נון: הפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן גוריון – אני אדבר על שני נושאים – התחילה ב-70 בוגרים לפני כ-7 שנים, היום היא נמצאת במצב שהיא מכשירה 120 בוגרים.

גבי בן נון: זאת אומרת היא הכפילה כמעט פי שניים את מספר הבוגרים שלה.

גבי בן נון: וכשביקשתי את הנתון של כמה נשארים – ואני מדבר על כל מחזור, לא מצטבר, על כל מחזור – סדר גודל של 20% נשארים שם.

גבי בן נון: עכשיו אני רוצה להעלות פה איזו שהיא בעיה ספציפית נכון להיום.

גבי בן נון: נכון להיום ישנם 10 בוגרים של בית ספר לרפואה, שרוצים להישאר בדרום, שרוצים לעבוד בסורוקה ואין תקני התמחות.

גבי בן נון: אני חושב שאחת הבעיות או אחת הדרכים להתמודד עם הסוגיה הזאת של אנשים שישארו בדרום, זה לאפשר תקני התמחות כדי שיוכלו לעבוד בדרום.

גבי בן נון: אז זה נושא ראשון.

גבי בן נון: הנושא השני שנורא חשוב לי והוא ככה נרמז פה, אבל לא מוצה הדיון פה.

גבי בן נון: בספטמבר 2014 נדמה לי, הייתה החלטת ממשלת על הקמת בית חולים בדרום.

גבי בן נון: אנחנו נמצאים היום בשנת 2018, 4 שנים כמעט עברו, אין ועדת מכרזים, לא יצאו למכרז, אין לי מושג איפה הדבר הזה נמצא.

גבי בן נון: יש לי איזו שהיא תחושה שמנסים למסמס את ההחלטה הזאת, שלכולנו יש פה קונסנסוס לגבי הפער הגדול שבין שיעור המיטות בדרום לבין שיעור המיטות בצפון.

אלי אלאלוף: ברשותכם, היות ויש לי דיונים – אתם יכולים לתאר – גם בלי, אז אחד מהם עם חבר הכנסת יונס.

אלי אלאלוף: אני מודיע למנכ"ל ונשמח להתארגן לקראת דיון – למה בית חולים שני בבאר שבע ולמה לא בית חולים באזור היישובים הערבים?

אלי אלאלוף: זה דיון מהותי שאני רוצה שנקיים, כדי שנדע שהחלטה לא התקבלה סתם.

משה בר סימן טוב: לא, לא.

משה בר סימן טוב: שום החלטה לא מתקבלת סתם.

אלי אלאלוף: אני בטוח.

אלי אלאלוף: - - - החלטה, ובמסגרת זאת באמת אנחנו נשמח גם לשמוע על התקדמות התכנון, לא רק בבאר שבע, אלא בצפון.

אלי אלאלוף: בבאר שבע זה בסוף הרחוב שלי, אז תיזהרו, אני אבדוק את זה כל יום.

אלי אלאלוף: אין לי ברירה, אם אני רוצה לבוא לעבודה.

אלי אלאלוף: אז אנחנו נקיים על זה דיון.

אלי אלאלוף: ברשותכם, זה נושא שהעליתי עם חברי יונס, חבר הכנסת החדש וגם דיברנו על נושא של מרפאות חירום או מרפאות קדמיות או חדרי מיון קדמיים.

אלי אלאלוף: אנחנו נעשה את אותו דיון מיד אחרי הפגרה, כל עוד שיש לנו כוח פורמאלי לקיים דיונים כאלה.

אלי אלאלוף: אני חייב, אני לא רוצה לזלזל בעבודה של חברי ממנדל.

אלי אלאלוף: אני יודע, הכרתי אותו כבר בדיון הקודם.

אלי אלאלוף: אני מאד מעריך מראש כי אני יודע מה האיכות שלכם ומה האיכות של מנדל ולכן אני רוצה ברשות

אלי אלאלוף: כם לקיים דיון המשך לדיון של היום ולהשאיר בשתי פעימות – אחת ספציפית צפון ואחת ספציפית דרום, כאשר כל דיון שעתיים.

אלי אלאלוף: אנחנו נעשה את זה לא בפגרה, כי אני לא מבטיח שחברי הכנסת ישתתפו ומאד חשוב שיהיו.

אלי אלאלוף: אז אנחנו נעשה את זה ממש בחזרה אחרי הפגרה, בסביבות אוקטובר.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות ממש מכל הלב.

אלי אלאלוף: סליחה, גמרנו, אין לי זמן.

אלי אלאלוף: יש אנשים שמחכים, יש דיון ואנשים שמחכים בחוץ.

אלי אלאלוף: אני באמת רוצה להודות לכולם שבאו ואני מתנצל אם לא לכולם הייתה יכולת להציג את זה.

אלי אלאלוף: הישיבה בינתיים נעולה ותודה לכל המשתתפים בדיון, תודה רבה.