ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 310, 2018-06-11 10:00

אברהם נגוסה: שלום לכולם.

אברהם נגוסה: ברוכים הבאים.

אברהם נגוסה: נא לשבת.

אברהם נגוסה: אנחנו מתחילים את הדיון.

אברהם נגוסה: אני רוצה לברך את כולם.

אברהם נגוסה: אמור להיות לנו היום תרגום סימולטני, אבל אני מבין שהמתרגמים עדיין לא הגיעו ולכן נמשיך באנגלית עד שהם יגיעו ויתחילו לתרגם.

אברהם נגוסה: ברצוני לברך את כולם.

אברהם נגוסה: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות שמחה לארח אתכם ולדון בנושא הפלורליזם הדתי בתפוצות.

אברהם נגוסה: נציגי הקואליציה האמריקנית לשוויון דתי יהודית (JREC) תרגישו חופשי לשתף אותנו ברעיונותיכם, אבל קחו בחשבון שבכנסת הזמן מוגבל ואשמח אם כולם ישתפו פעולה ויציגו את דבריהם בצורה תמציתית כך שכל אחד יזכה לומר את דברו.

אברהם נגוסה: ועדה זו היא אחת מועדות הכנסת והיא מאד רלוונטית ליהדות התפוצות.

אברהם נגוסה: כמו כן אתם יודעים שיהדות התפוצות היא נכס אסטרטגי למדינת ישראל ואנחנו יודעים שכל יהודי, לא משנה היכן הוא גר, צריך להרגיש שישראל היא הבית וישראל תקבל אותו בזרועות פתוחות מתי שיחליט להגיע לכאן.

אברהם נגוסה: אנחנו לא רואים הפרדה בין היהודים שחיים בישראל לבין היהודים שחיים בתפוצות.

אברהם נגוסה: אנחנו עם אחד ומשפחה אחת למרות שיש לנו דעות שונות, וזה מצב בריא בכל משפחה אשר רק יחזק אותנו בכל התחומים.

אברהם נגוסה: אני חייב לנצל הזדמנות זאת כדי לבקש את שיתוף הפעולה של מנהיגי התפוצות, את תמיכתם במדינת ישראל בכל ההיבטים ובמיוחד בכל הקשור לנושא ועדה זו שמאד רלוונטי לנושאי הגירה ועלייה.

אברהם נגוסה: אני יודעת מניסיוני האישי כעולה ישן מהי הגישה של יהדות התפוצות בכל הקשור להחזרת גולים למדינת ישראל.

אברהם נגוסה: יש לכם תפקיד חשוב בכל הקשור להיבט הזה בקשר ליהדות אתיופיה, ליהדות רוסיה ולכל יהדות העולם.

אברהם נגוסה: אני מודה לכם מאד ונתחיל עכשיו את הדיון.

אברהם נגוסה: מאחר והמתרגם עדיין לא הגיע, הדובר הבא יצטרך לדבר באנגלית.

אברהם נגוסה: נתחיל עם בובי לייפד.

בובי לייפד: בוקר טוב אדוני היו"ר ותודה על ההקדמה האדיבה.

בובי לייפד: שמי בובי לייפד ואני מגיע מיוסטון טקסס.

בובי לייפד: יש לי את הזכות לשרת כיו"ר הועדה לחיים יהודים מודרניים (Contemporary Jewish life committee) של ה-AJC.

בובי לייפד: כפי שאתם יודעים AJC היא ארגון תמיכה יהודי גלובלי.

בובי לייפד: יש לנו בערך 700,000 חברים ותומכים הכוללים בערך 100,000 עוקבים בטוויטר ואנחנו ארגון של מדיה חברתית יהודית הגדול ביותר כיום.

בובי לייפד: אומר לכם בכנות איזה כבוד הוא להיות כאן היום ולקבל את ההזדמנות להופיע היום בפניכם ובפני הוועדה.

בובי לייפד: בפעם הראשונה ב-112 שנות ההיסטוריה של הארגון שלנו AJC בחר לקיים את הפורום הגלובלי שלו כאן בישראל.

בובי לייפד: יש לנו מעל 2,400 נציגים שהתקבצו מכל העולם, מ-56 מדינות, כדי לדון במה שאנחנו מחשיבים כאתגרים המרכזיים והקריטיים איתם מתמודד העם היהודי כיום.

בובי לייפד: אומרים לנו שזה הארגון היהודי האמריקני הגדול ביותר שאי פעם התאסף בבירת ישראל.

בובי לייפד: השנה בחרנו במיוחד בירושלים כדי להביע סולידריות עם מדינת ישראל ולהתאחד עם אזרחיה בחגיגות 70 שנה להקמת ישראל.

בובי לייפד: הקמת ישראל בשנת 1948 סימלה את שיבת היהודים לריבונות יהודית לאחר 2000 שנות גלות וללא ספק שינתה את המפה ואת מצב היהודים בצורה סופית וחיובית ואחת הסיבות שאנחנו, ה-AJC נמצאים כאן כדי להדגיש את משמעותה של מדינת ישראל ליהודי העולם וכיצד זה חיזק את הגאווה היהודית ואת הזהות היהודית בקרב יהודים בכל מקום בעולם.

בובי לייפד: ירושלים מייצגת את עיר הבירה הנצחית ואת הנשמה עבור יהודי העולם.

בובי לייפד: למען האמת, אני חייב לומר שבאנו היום לכנסת במיוחד מתוך דאגה עמוקה לעתיד היחסים עם יהדות התפוצות.

בובי לייפד: הפלורליזם הדתי והשוויון הדתי הם ערכי ליבה עבור יהדות אמריקה ולנושא זה משקל רב במוחנו וזה צריך להדאיג את כולנו, כולל הדור הבא של ילדינו ונכדינו.

בובי לייפד: אנחנו מאמינים בכל ליבנו שאם לא נטפל בנושא, מחלוקות אלו יכולות וגם סביר שיערערו את החיבור הרגשי העתידי של יהודי אמריקה לישראל ובעינינו זו תהיה תוצאה קטסטרופלית.

בובי לייפד: לכן, מתוך הכרה בחששות עמוקים אלו ובמאמץ להתמודד איתם הקימה AJC לפני 4 שנים את הקואליציה לשוויון דתי יהודי JREC (Jewish Religious Equality Coalition).

בובי לייפד: זוהי קואליציה מקיר לקיר של אורתודוקסים מודרניים, קונסרבטיבים, רפורמים, רקונסטרוקציוניסטים ומוסדות שהתחייבו להשיג אלטרנטיבות מוכרות לרבנות הראשית בישראל בכל מה שקשור לסטטוס אישי.

בובי לייפד: ד"ר דב זקהיים, יו"ר הקואליציה שלנו הוא שר ההגנה של ארה"ב לשעבר ומנהיג מכובד של קהילה יהודית אורתודוקסית מודרנית.

בובי לייפד: החזון שלו עזר לקואליציה הזאת למצוא את קולה ולהשיג את מטרותיה, ולכן זהו כבוד גדול עבורי להזמין את ד"ר זקהיים לשאת את דבריו בדיון חשוב זה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: שכחתי לציין קודם את חברי הכנסת הנוכחים: ד"ר נחמן שי, איציק שמוליק וד"ר עליזה לביא.

אברהם נגוסה: בבקשה.

דב זקהיים: תודה רבה בובי, תודה רבה אדוני היו"ר, אני מאד מודה לך שנתת לנו את ההזדמנות להיפגש אתכם, אבל אני אדבר באנגלית.

דב זקהיים: אני רוצה לתת למתורגמנית הזדמנות לעבוד, שהיא לא תשב בלי לעבוד.

דב זקהיים: תודה רבה באמת.

דב זקהיים: כפי ששמעתם, הקואליציה לשוויון דתי יהודי הוקמה בעיקרון לתקן אתגר אמיתי שמאיים על היחסים בין יהדות התפוצות באופן כללי ויהודי אמריקה במיוחד לבין מדינת ישראל.

דב זקהיים: דוויד האריס, מנכ"ל AJC אמר אתמול שלישראל שלוש חזיתות: החזית הפלשתינית, החזית האירנית וחזית התפוצות, שנלחמת ב-BDS לדוגמה.

דב זקהיים: אני הייתי קורא לה החזית המערבית.

דב זקהיים: אולי חלק מכם זוכרים שהיה ספר שנקרא "במערב אין כל חדש" (All Quiet on the Western Front ) מאת אֶריך מריה רֶמַרְק.

דב זקהיים: אני יכול להגיד לכם שלא הכול שקט בחזית המערבית – זה האתגר מולנו אנחנו ניצבים היום.

דב זקהיים: זה לא רק שהרבנות הראשית הפרה את התחייבותה להסכם הכותל, אלא היא מציעה למרכז ולשלוט באופן מוחלט בנישואין, בגירושין, בגיור ובחיים היהודים בתפוצות.

דב זקהיים: היא אפילו לא מכירה בתי דין של האורתודוקסיה החדשה.

דב זקהיים: תשכחו מיהדות קונסרבטיבית רפורמית, אפילו אורתודוקסים.

דב זקהיים: לא רק זה, אם מישהו מקבל תמיכה מהרבנות הראשית, יכול להיות שהרבנות הראשית אפילו לא תכיר בו.

דב זקהיים: זה הגיע עד למצב הגרוע הזה.

דב זקהיים: זה כמה עמוק הפילוג.

דב זקהיים: אני לא אפנה להלכה מלבד לומר שזו יצירת הלכה חדשה שלא הייתה קיימת בעבר.

דב זקהיים: לא אומר יותר מכך.

דב זקהיים: אם מי מכם ירצה לדון איתי בנושא מאוחר יותר אתן לכם מקורות.

דב זקהיים: אני רוצה להסביר למה האחיזה הכוחנית של הרבנות הראשית היא סכנה ממשית לישראל.

דב זקהיים: כשהייתי כאן שנה שעברה דיברתי על הסכנה לביטחון ישראל.

דב זקהיים: זה נעשה גרוע יותר ואסביר מדוע.

דב זקהיים: ראשית, זה מערער את המהות היהודית.

דב זקהיים: אנחנו עם אחד.

דב זקהיים: האם אנחנו צריכים לחכות שהיטלר יכניס אותנו לתאי הגזים כדי שנזכור שאנחנו עם אחד?

דב זקהיים: האם זאת הדרך היחידה?

דב זקהיים: אנחנו עם אחד.

דב זקהיים: שנית, זה לא רק מפלג אותנו כעם, זה מפלג אותנו למעמדות.

דב זקהיים: יש יהודים של מחלקה ראשונה שאותם הרבנות הראשית מכירה וכל השאר זה מחלקה שנייה.

דב זקהיים: כל השאר יושבים בחלק האחורי של אוטובוס הדת.

דב זקהיים: שלישית, כשישראל דוחה בקשות עלייה, של אבו יודייה מאוגנדה למשל בגלל שהוא עבר גיור קונסרבטיבי זה שולח מסר ברור – אנחנו רוצים רק סוג מסוים של אנשים שיעשו עלייה.

דב זקהיים: מאחר ש-85% מיהודי אמריקה אינם אורתודוקסים או אינם מספיק אורתודוקסים אומרים להם – אנחנו לא צריכים אתכם, אנחנו לא רוצים אתכם.

דב זקהיים: אתם יכולים לבוא אבל אינכם יהודים.

דב זקהיים: זה הורס את מהות הציונות ואת מהותה של ישראל.

דב זקהיים: כשהרבנות הראשית וממשלת ישראל התומכת בה מתנהגים בצורה זו אתם באמת מצפים שיהודי אמריקה ישתקו ולא יעשו דבר?

דב זקהיים: הם אמרו זאת במשך עשרות שנים, אבל הם כבר אינם אומרים זאת היום.

דב זקהיים: חישבו על כך שוב – 80% עד 85% מיהודי אמריקה הם קונסרבטיבים, רפורמים, רקונסטרוקציוניסטים, לא משויכים או אורתודוקסים מודרניים.

דב זקהיים: 70% מיהודי אמריקה מצביעים למפלגה הדמוקרטית.

דב זקהיים: מה המשמעות של זה?

דב זקהיים: זה אומר שרוב היהודים שמצביעים, מצביעים למפלגה הדמוקרטית וזו אותה קבוצת יהודים שאינה אורתודוקסית.

דב זקהיים: מה המשמעות של זה?

דב זקהיים: זה אומר שבשלב כלשהו, אולי בעוד שנתיים וחצי, אולי בעוד שש וחצי שנים, אולי בעוד עשר וחצי שנים יהיה נשיא דמוקרטי.

דב זקהיים: כרפובליקני אני אומר אם ירצה השם עדיף שזה יקרה כמה שיותר מאוחר, אבל זה יקרה.

דב זקהיים: האדישות של היהודים כלפי ישראל, במיוחד בקרב צעירים אמריקאים יהודים, והמקורות מהם הם מגלים את ישראל הם הרבנים, אבל אומרים לרבנים אלו שהם לא באמת רבנים.

דב זקהיים: לכן אין אף אחד שיאמר לצעירים הללו למה עליהם לתמוך בישראל.

דב זקהיים: הם לא זוכרים את מלחמת ששת הימים, הם לא זוכרים את מלחמת יום כיפור.

דב זקהיים: בשבילם זאת היסטוריה עתיקה כמו התנ"ך.

דב זקהיים: כך שאם אין מי שיגיד להם למה עליהם לאהוב את ישראל הם פשוט לא יאהבו את ישראל.

דב זקהיים: אתם חושבים שהנשיא אובמה לא היה חבר של ישראל?

דב זקהיים: חכו לנשיא הדמוקרטי הבא שיתמוך בסנקציות באו"ם.

דב זקהיים: מי יגיד לנשיא הדמוקרטי הזה לא לתמוך בסנקציות במועצת הביטחון?

דב זקהיים: אוונגליסטים?

דב זקהיים: לא, הם רפובליקנים.

דב זקהיים: יהודים אמריקאים?

דב זקהיים: מה אומרת המפלגה הדמוקרטית השמאלנית עד היום?

דב זקהיים: אתם לוחצים על הפלסטינאים.

דב זקהיים: בעוד עשר שנים אם תקבלו מפלגה דמוקרטית שמאלנית ולא יהיו יהודים שיתמכו בישראל בתוך המפלגה הדמוקרטית.

דב זקהיים: מי יגיד לאותו נשיא אל תעשה זאת?

דב זקהיים: לא יהיה לכם אף אחד.

דב זקהיים: מה זה יעשה לכלכלה שלכם?

דב זקהיים: מה זה יעשה להיי-טק שלכם?

דב זקהיים: מה זה יעשה לצבא שלכם?

דב זקהיים: האם זה מה שאתם רוצים?

דב זקהיים: האם בשביל זה יש לכם רבנים?

דב זקהיים: חישבו על כך ברצינות בגלל שאלו האתגרים איתם אנחנו מתמודדים.

דב זקהיים: כעת אומר משהו אישי.

דב זקהיים: לרוב יהודי אמריקה כמוני ישראל היא אימא שלנו ואמריקה היא האישה שלנו ואנחנו אוהבים שתי נשים.

דב זקהיים: אוקיי?

דב זקהיים: אתם יכולים לאהוב שתי נשים.

דב זקהיים: אתה יכול לאהוב את אשתך ואתה יכול לאהוב את אימך.

דב זקהיים: אבל אנחנו לא רוצים לאבד את תחושת האהבה הזו.

דב זקהיים: אני זוכר כשנפגשתי אם רבין והצעתי לו לרכוש טילי הגנה ואז הפנטגון פנה אלי ושאל כמה ישראל משקיעה וכמה אמריקה משקיעה ועניתי תנו לישראל להשקיע מקסימום 20% - מה שבעצם קרה.

דב זקהיים: האם תמשיכו לקבל את אותה אהבה מיהודים אמריקאים, משגרירים יהודים אמריקאים, מפקידי פנטגון יהודים אמריקאים, מפקידים יהודים אמריקאים במשרד החוץ בעוד עשר או 15 שנים אם תתייחסו אליהם כאל יהודים סוג ב'?

דב זקהיים: תודה אדוני היו"ר.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הדובר הבא הוא ג'ון שפירו.

אברהם נגוסה: בבקשה.

ג'ון שפירו: בוקר טוב.

ג'ון שפירו: אני רק רוצה שתבינו עד כמה זה חשוב שאפילו אם דב הוא רפובליקני ואני דמוקרטי אנחנו יכולים לשים בצד את ההבדלים הפוליטיים בינינו ולבוא ולדבר איתכם.

ג'ון שפירו: אני רוצה לנקוט בגישה יותר אישית.

ג'ון שפירו: אני כרגע מכהן כנשיא הועידה היהודית אמריקאית.

ג'ון שפירו: אני גם מכהן בועדת ההנהלה של ועידת הנשיאים של ארגונים יהודיים עיקריים ובמועצת המנהלים של קרן ירושלים.

ג'ון שפירו: לפני זה כיהנתי כנשיא הפדרציה היהודית בניו-יורק שהיא הפדרציה הגדולה ביותר בעולם וגם במועצת המנהלים של הסוכנות היהודית.

ג'ון שפירו: לכן, יש לי פרספקטיבה לגבי קבוצות רבות של אנשים – הרבה תורמים והרבה תומכי ישראל.

ג'ון שפירו: אני יכול לומר שהארגונים הללו אספו 300 מיליון דולר או יותר לשנה מ-80,000 תורמים ולכולם יש דעות.

ג'ון שפירו: אני יכול לומר ש-99% מהסכום הזה הגיע מיהודים קונסרבטיבים, רפורמים ואורתודוקסים מודרניים.

ג'ון שפירו: אני חושב שהבעיה היא שכאשר מתקבלות החלטות לגבי גיור או נישואין והן נעשות העיקר, כולנו מרגישים שמתייחסים אלינו כאל אזרחים מסוג ב'.

ג'ון שפירו: לבית כנסת הרפורמי אליו אני הולך בשבת מגיעים 800 אנשים או יותר.

ג'ון שפירו: אני שואל אתכם לכמה מכם יש 800 אנשים או יותר שמגיעים בשבת לבית הכנסת?

ג'ון שפירו: אנחנו מרגישים יהודים אמיתיים ובכל זאת אנחנו שומעים הערות מהרב הראשי לשעבר שאומר שיהודים רפורמים גרועים יותר מניצולי שואה.

ג'ון שפירו: איך אנחנו אמורים להרגיש כשאנחנו שומעים הערות כאלה?

ג'ון שפירו: אנשים כמו דב וכמוני נתעצבן ונגיב בהתאם, אבל יש אנשים שמתחילים לסגת.

ג'ון שפירו: הם שואלים את עצמם מדוע הם צריכים להתאמץ ולתמוך בישראל?

ג'ון שפירו: יש לנו אוכלוסיה יהודית נמרצת בארצות הברית.

ג'ון שפירו: אני יודע שיש אנשים שמדברים על התבוללות וזה נושא בפני עצמו, אבל אני לא חושב שזה נושא כל כך חשוב כמו שאנשים רוצים שנחשוב.

ג'ון שפירו: זו דרך נוחה לבטל את אוכלוסיית היהודים באמריקה.

ג'ון שפירו: אני דואג מאד לדור הבא, ושוב, בנימה אישית, יש לי בן שלמד באוניברסיטה.

ג'ון שפירו: הוא למד מדעים אבל בחר גם ללמוד קורסים על המזרח התיכון מהסיבה הפשוטה שהוא ידע שהפרופסור היה פרו-פלשתיני ולא יהיה אף אחד שיצדד בישראל.

ג'ון שפירו: הוא בילה שנה שלמה או בעצם סמסטר אחד בו הוא התמודד לבדו מול הפרופסור ואנשים אחרים.

ג'ון שפירו: וזה היה בקמפוס של אוניברסיטה ליברלית.

ג'ון שפירו: זאת לא הייתה משימה קלה אבל הוא היה מאד נלהב בכל מה שקשור לישראל.

ג'ון שפירו: יש לנו משפחה בירושלים, הרצליה ותל אביב.

ג'ון שפירו: הוא אוהב את בני הדודים שלו, הוא מבין עם מה ישראל התמודדה והוא רצה לעמוד לצידה.

ג'ון שפירו: ב-25 ליוני לאחר ההחלטה לסגת מההחלטה על הכותל ולהחמיר את הגיור הוא התקשר אלי ושאל: אבא, למה אנחנו עושים את זה?

ג'ון שפירו: אנחנו נותנים כל כך הרבה כסף ומשקיעים מזמננו, אנחנו כל הזמן מתווכחים ויוצרים לנו אויבים והם אפילו לא מחבבים אותנו ומרחיקים אותנו.

ג'ון שפירו: אני חושב שהדור הצעיר, לא שכל 80,000 התורמים מתקשרים אלי, אבל רבים מהם כן, חושבים שאתם מרחיקים אותנו.

ג'ון שפירו: זה לא רק מסלול טרגי מכיוון שאנחנו עם אחד, אבל אני נוקט גישה פשוטה לכל העניין – יש בעולם מעל 7 מיליארד אנשים ולרובם לא יהיה אכפת אם ניעלם ורבים ישמחו להיפטר מאיתנו.

ג'ון שפירו: למה אנחנו, ה-14 מיליון יהודים מפולגים?

ג'ון שפירו: הפוליטיקה שלכם מאד מורכבת ויש כאן הרבה דעות, אבל אני חושב שלאבד את התפוצה האמריקאית ואני אומר זאת כמישהו ששמע זאת מהרבה ארגונים, שאתם מאבדים את הדור החדש ואתם מאבדים את הנלהבות של הדור הנוכחי.

ג'ון שפירו: ושוב, אני חושב שאם הקרע הזה ימשיך זה יהיה טרגי לאבד את יהדות התפוצות ובשלב כלשהו כבר לא נוכל לחבר את כל החלקים בחזרה.

ג'ון שפירו: תודה על הקשבתכם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת ציפי לבני הצטרפה אלינו כרגע.

אברהם נגוסה: כפי שאתם יודעים בכנסת אנחנו קופצים מועדה לוועדה ומכיוון שהיא צריכה לעזוב לוועדה אחרת ניתן לה את רשות הדיבור.

ציפי לבני: תודה אדוני היו"ר וגם תודה לכם שבאתם ועל תמיכתכם בישראל.

ציפי לבני: אני מאמינה שעלינו לשנות את הדיאלוג בין ישראל ליהדות העולם.

ציפי לבני: אני מאמינה שהדיאלוג הישן של כן אנחנו כאן כמקלט בטוח במקרים של אנטישמיות ואתם תתרמו לנו לא משנה מה – זה הדיאלוג הישן.

ציפי לבני: אני מאמינה שעלינו לדון יחדיו מה המשמעות של להיות מדינה יהודית דמוקרטית.

ציפי לבני: ואני מאמינה שאנחנו עושים טעות בשימוש בשתי מילים אלה מכיוון שאנחנו צריכים ללכת אחורה כשזכינו בעצמאותנו.

ציפי לבני: מדינה יהודית זו לא מדינה דתית ולא מדינת הלכה.

ציפי לבני: המשמעות היא הבית הלאומי של העם היהודי.

ציפי לבני: ולכן להגדיר מהי המשמעות של מדינה יהודית אינה יכולה להיות מונופול של המפלגות האולטרא אורתודוקסיות בישראל או של הרבנות הראשית.

ציפי לבני: זה משהו שאנחנו צריכים לדון בו.

ציפי לבני: כמקבלת החלטות היושבת בקבינט הישראלי חשבתי על הנושא לא רק בקשר לאזרחי ישראל אלא מה זה אומר לגביכם.

ציפי לבני: אני מודאגת ולא רק מהיחס של הצעירים כלפי ישראל כיום אלא בגלל שאני ישראלית וזה לא פחות חשובה לי ההבנה שאנחנו צריכים את הערכים הישראליים של המדינה היהודית דמוקרטית החיה בהרמוניה, שאין סתירה בין שני העולמות הללו ושאנחנו צריכים לכבד את אלה שחיים בישראל ואת אלה שחיים מחוץ לישראל שמייצגים את היהדות שלהם בדרכים אחרות ולכן אני מאמינה שזאת האחריות שלנו.

ציפי לבני: אתם אומרים שאתם מבינים את המורכבות של הפוליטיקה הישראלית.

ציפי לבני: אתם לא צריכים להבין אותה.

ציפי לבני: אני מתכוונת שלהבין בעיות פוליטיות זה משהו שנותן לגיטימציה לאלה שמוותרים, לאלה שמוותרים על הערכים הבסיסיים שלנו על העצמאות שלנו ועל היחסים עם יהדות העולם בגלל הצרכים הפוליטיים שלהם.

ציפי לבני: אנחנו לא צריכים להבין את זה.

ציפי לבני: אנחנו צריכים להילחם בזה.

ציפי לבני: אנחנו צריכים לשים על השולחן הבנה טובה יותר, כאן בישראל, שהמשמעות של מדינה יהודית דמוקרטית היא הבית הלאומי של העם היהודי עם זכויות שוות לכל אזרחיה מהבחינה הלאומית ולא מהבחינה הדתית.

ציפי לבני: שכל יהודי יכול להיות יהודי באיזו דרך שמתאימה לו ועלינו לכבד זאת.

ציפי לבני: זה משהו שעלינו להילחם בשבילו כאן

ציפי לבני: בפרלמנט ואני מאמינה שאנחנו צריכים לעשות זאת יחדיו.

ציפי לבני: אני יודעת שבמשך שנים המסר שהגיע מחו"ל היה: יש לכם את הפוליטיקה שלכם, אבל אנחנו תומכים בישראל, וזה בסדר.

ציפי לבני: אני מודה לכם על תמיכתכם בישראל, אבל המשמעות של תמיכה בישראל היא גם לעזור לישראל לעשות את ההחלטות הנכונות.

ציפי לבני: אז תודה רבה.

ציפי לבני: הגעתי רק כדי להודות לכם על מה שאתם עושים ונמשיך להילחם על מה שאנחנו מאמינים בו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו עכשיו חברת הכנסת יעל כהן פארן.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: תודה רבה וברוכים הבאים לכנסת.

נחמן שי: אני מצטרף לדברי הברכה של חברי אברהם נגוסה, אני חושב שהוועידות הללו של AJC בישראל הן חשובות מאד.

נחמן שי: אנחנו מאד מעריכים את העובדה שבאתם לירושלים ואתם חוגגים איתנו את חגיגות ה-70 למדינה.

נחמן שי: ולעניינו, קודם כל אני מכיר את דב הרבה שנים, גם כשהיה שר ההגנה והעובדה שהוא נשוי לשתי נשים זוהי הוכחה שמילאת את תפקידך החשוב בעבר.

נחמן שי: אתה מטיף למשוכנעים, לפחות לחברי הכנסת שהגיעו היום לפגוש אותך ולשמוע אותך, אשר מאמינים בלב שלם שיש בעיה גדולה.

נחמן שי: אנחנו יודעים לאן אנחנו הולכים מפה.

נחמן שי: התמודדתי עם זה רבות בעבר ונחשפתי לפער שהולך ונפער בין ישראל ליהדות העולם.

נחמן שי: הממסד הדתי בישראל שולט יותר מדי בקשרים בין ישראל לתפוצות.

נחמן שי: זה לא משהו שצריך להיות בשליטתם.

נחמן שי: הם מנהלים את המדינה בכל מה שקשור לנושא זה.

נחמן שי: לצערי, הממשלה מאפשרת להם זאת ואינה מתערבת.

נחמן שי: ואני מסכים איתכם שזאת טרגדיה.

נחמן שי: מה שבנך אמר לך שמענו כשנסענו עם הסוכנות היהודית לחלק מהפדרציות בארצות הברית.

נחמן שי: שמענו את אותם סיפורים.

נחמן שי: אנשים צעירים לא יתנדבו לעזור לישראל אם הם לא יקבלו הכרה ממדינת ישראל.

נחמן שי: הם לא יסכנו את חייהם בשביל כלום.

נחמן שי: הם רוצים להיות מוערכים בכל מה שהם עושים בקמפוסים באמריקה.

נחמן שי: אנחנו עושים כמיטב יכולתנו אבל כרגע מבחינה פוליטית אנחנו באופוזיציה וזה לא ממש עוזר ואנחנו מבינים זאת.

נחמן שי: אבל, זה לא עניין פרטיזני כפי שאמרת, זה חייב להיות חלק מהקואליציה.

נחמן שי: עליהם להבין שהם מובילים את ישראל לדרך ללא מוצא.

נחמן שי: כפי שאמרת יום אחד יהיה דמוקרטי בבית הלבן ומי ידבר איתו?

נחמן שי: אף אחד ואפילו פחות ממה שיש היום.

נחמן שי: אני יכול לומר לכם שאנחנו עושים כמיטב יכולתנו כאן.

נחמן שי: אנחנו בונים גשרים בין שתי המפלגות, הדמוקרטית והרפובליקנית.

נחמן שי: אנחנו מנסים לשכנע את הממשלה שהם עושים טעויות חמורות, במיוחד נתניהו שמכיר את יהדות אמריקה יותר טוב מרובנו.

נחמן שי: אנחנו מוכנים להיות שותפים שלכם עד כמה שאנחנו יכולים.

נחמן שי: אנחנו מוכנים לעשות כל דבר בתוך הכנסת ומחוצה לה כדי לעזור לכם, רק תגידו איך.

נחמן שי: כפי שאמרתי כוחנו הפוליטי די מוגבל בימים אלו, אבל גם זה זמני.

נחמן שי: יום אחד מפלגת העבודה תהיה בשלטון.

נחמן שי: גם זה יכול להתרחש בעתיד.

נחמן שי: ניסים קורים.

נחמן שי: לפני שיקרה הנס הזה אין לנו זמן לחכות.

נחמן שי: זה יכול לקחת שנים.

נחמן שי: בינתיים אנחנו מאבדים אתכם ואתם מאבדים אותנו.

נחמן שי: זו מהות הבעיה.

נחמן שי: אז רק תגידו לנו מה אתם צריכים – האם אתם רוצים לעשות את זה בפומבי?

נחמן שי: האם אתם רוצים לעשות את זה בכנסת?

נחמן שי: האם אתם רוצים לעשות את זה במדיה?

נחמן שי: מה שאתם רוצים.

נחמן שי: אנחנו יכולים להיות הקול שלכם בישראל כדי להילחם במלחמה הזאת לפני שהיא תיגמר, כי אם היא תיגמר זו תהיה טרגדיה גדולה לעם היהודי.

נחמן שי: שוב תודה רבה שבאתם לירושלים.

אברהם נגוסה: אני חושב שההבדלים הפוליטיים בינינו זה דבר לגיטימי במדינה דמוקרטית ואנחנו יכולים להתווכח כאן.

אברהם נגוסה: הדבר הנכון הוא שהמנהיגים שלנו, ראש הממשלה שלנו ואחרים יעבדו ביחד אם הנשיא הנבחר של אמריקה.

אברהם נגוסה: אין זה אומר שאנחנו מצדדים במפלגה כזו או אחרת בגלל שאמריקה בחרה בטראמפ ונתניהו נבחר על ידי אזרחי ישראל ולכן זה טבעי ששני המנהיגים יעבדו יחדיו בגלל ששתי המדינות בחרו את המנהיג שלהן.

אברהם נגוסה: כך נתניהו עבד עם אובמה, נתניהו עובד עכשיו עם טראמפ ואני בטוח שזאת הדרך בה הדברים מתנהלים.

אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו יהודה גליק ויואל רזבוזוב.

אברהם נגוסה: עליזה לביא בבקשה.

אברהם נגוסה: אני מבקש מחברי הכנסת לקצר בדבריהם כי מטרת הפגישה היא לשמוע אותם יותר.

עליזה לביא: אני מודה לאדוני היו"ר על הוועדה הזו.

עליזה לביא: אני יודעת שזה לא פשוט להיות חלק מהקואליציה ולנהל את הוועדה הזאת ועל כך אני רוצה להודות לך מכיוון שזה לא קל, תאמין לי.

עליזה לביא: אנחנו עובדים מאד קשה, במיוחד חברי הפרלמנט הנוכחים.

עליזה לביא: אתם יכולים למצוא אותנו בכל מקום מנסים להגיד שאנחנו קהילה אחת, שעלינו לעבוד יחדיו, אנחנו חייבים לומר את האמת שכן, ישראל היא מדינה יהודית דמוקרטית.

עליזה לביא: אני רוצה להוסיף עוד דבר: אנחנו חייבים להתחלק באחריות משותפת.

עליזה לביא: כאישה יהודיה התייחסו אלי מדי פעם כאל אזרחית סוג ב' בישראל.

עליזה לביא: עשיתי מחקר ואני עובדת על חקיקה כדי למצוא את מקומי ואת מקומן של נשים בארץ ובחו"ל כמו החקיקה בעניין נשים עגונות.

עליזה לביא: בפעם הראשונה לבית הדין הישראלי יהיה את הכוח לעזור לנשים יהודיות בחו"ל אשר המדינה שלהן לא יכולה לעזור להן לפתור את הבעיה.

עליזה לביא: מה שאני רוצה לומר לכם זה אל תקשיבו לפוליטיקאים.

עליזה לביא: אפילו שאני פוליטיקאית, אני גם אישה יהודיה, אני גם אזרחית וגם אימא לילדים ונכדים ואני יודעת שכולנו, יחדיו, קיבלנו את התורה בהר סיני.

עליזה לביא: היום לצערנו הקואליציה מורכבת מיהודים אולטרא-אורתודוקסים אבל אל תתנו להם את הכוח להגיד לכם מי אתם.

עליזה לביא: אתם יודעים מי אתם.

עליזה לביא: נכון, אנחנו צריכים לעבוד יחדיו.

עליזה לביא: פרויקט תגלית הוא מדהים אבל אנחנו צריכים לשאול את השאלה איפה הייתם לפני 18 ו-20 שנה לפני תגלית?

עליזה לביא: לפני הדור הצעיר שפונה לפרויקט תגלית?

עליזה לביא: אתם אומרים שאתם עושים ועושים אבל זה לא רק אנחנו ואתם, זה ביחד.

עליזה לביא: ראינו מה קורה ב-JCC, בקהילות יהודיות וכו'.

עליזה לביא: בואו נהיה אמיתיים, לא הכול מתחיל בתגלית.

עליזה לביא: אנחנו צריכים להיות שם יחדיו לפני.

עליזה לביא: אפילו השפה המשותפת כיום היא אנגלית.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: הדבר הראשון הוא שפה משותפת.

עליזה לביא: אתם יודעים, כשאני מרצה בארצות הברית, יש מילים שאני לא מכירה ואף אחד בקהל לא יכול לעזור לי.

עליזה לביא: זה לא היה כך פעם.

עליזה לביא: אז ראשית אני מדברת על אחריות ואני מדברת עלינו כעל גוף שעובד יחדיו ואל תתנו לפוליטיקאים את הכוח שהם דורשים.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הדובר הבא הוא מר סטיב ביים, בבקשה.

סטיב ביים: תודה.

סטיב ביים: אני סטיב ביים ראש מחלקת יהדות מודרנית ב-AJC.

סטיב ביים: כבוד הוא לי להשתתף בוועידה הזו.

סטיב ביים: זה דבר אירוני ואפילו פרדוקס שאנחנו מגיעים כארגון שהפורום הגלובלי שלו מתקיים בירושלים עם 2,500 אנשים.

סטיב ביים: זוהי בעצם הצהרת סולידריות של יהודי הקהילה האמריקאית בישראל.

סטיב ביים: הצהרה של האדם הפשוט.

סטיב ביים: באותו הזמן אני חושש שכל הערכה של חיי היהודים כיום תצביע על הפילוג הגדול והפילוג החסר תקדימי בין יהודי אמריקה לישראל שהתרחש ב-7 השנים האחרונות בהיסטוריה של ישראל.

סטיב ביים: רוב האנשים יטענו שהפילוג מעולם לא היה גדול כמו שהוא היום.

סטיב ביים: מבחינה זו ככל שנושא הכותל המערבי והגיור חשובים, הם גם סמל לקונפליקט גדול יותר ולפילוג גדול יותר.

סטיב ביים: בהקשר הזה אני רוצה להתייחס לשני דברים שנאמרו כאן.

סטיב ביים: קודם כל מפי חברת הכנסת עליזה לביא.

סטיב ביים: היא צודקת לחלוטין שהבעיה עמוקה הרבה יותר.

סטיב ביים: הדבר הקריטי ביותר איתו מתמודדים היום יהודי אמריקה הוא ההתבוללות ועלינו להיות כנים בנושא.

סטיב ביים: אנחנו מאבדים את האנשים הצעירים שלנו לאו דווקא בגלל המדיניות הישראלית.

סטיב ביים: אנחנו מאבדים אותם בגלל שהם מתרחקים מנושאים יהודיים.

סטיב ביים: כלומר, מנושאים הקשורים לישראל.

סטיב ביים: במילים אחרות הדיון בנושא הפלורליזם הדתי יכול להיות מבודד משאלת ההתבוללות באמריקה.

סטיב ביים: יחד עם זאת, כשאנחנו נלחמים בהתבוללות והאנשים כאן מטפחים את הזהות היהודית כל יום.

סטיב ביים: ישראל היא האלמנט הקריטי, אפילו העיקרי בטיפוח הזהות היהודית, בפיתוח המשכיות יהודית, בקרב נגד התבוללות.

סטיב ביים: הערותיה של חברת הכנסת לביא הן הרבה יותר קריטיות במיוחד האמירה שלה שלא לתת לפוליטיקה בישראל לערער את מאמצינו לחזק את הקשרים בין יהודי אמריקה לישראל ולחזק את הזהות היהודית.

סטיב ביים: זה בדיוק מה שקורה.

סטיב ביים: האם אנחנו מביאים את האנשים הצעירים לתגלית?

סטיב ביים: היא צודקת לחלוטין.

סטיב ביים: תגלית הגיעה מאוחר מדי.

סטיב ביים: היא הייתה צריכה להתקיים מהיום הראשון, 1948.

סטיב ביים: היינו צריכים לומר שישראל היא רכיב מהותי מהזהות היהודית של יהודים בכל מקום.

סטיב ביים: היינו צריכים לעשות זאת ולצערי הרב לא עשינו.

סטיב ביים: אבל עכשיו כשאנחנו עושים זאת אל תחבלו במאמצים שנעשים כדי להביא אנשים צעירים לישראל.

סטיב ביים: תאפשרו להם לראות את המדינה היהודית הנמרצת, מדינה יהודית דמוקרטית שהם יכולים להזדהות איתה.

סטיב ביים: באותו זמן אל תגידו להם שאם הם יבואו לישראל הם לא יוכלו להינשא בדרך בה הם חפצים.

סטיב ביים: או אם תבואו לישראל יהדות

סטיב ביים: כם לא תוכר על ידי המונופול של הרבנות הראשית.

סטיב ביים: זה מה שקורה ובזה אנחנו צריכים להילחם.

סטיב ביים: הנושא השני מתייחס לדבריה של חברת הכנסת ציפי לבני שישראל היא מדינה יהודית דמוקרטית במשמעות של בית לאומי לעם היהודי.

סטיב ביים: חקיקה דתית נוספת לא מקדמת את הרעיון הזה.

סטיב ביים: במילים אחרות, אנחנו צריכים להכיר בכך שישראל מייצגת את הבית עבור כל היהודים.

סטיב ביים: ראש הממשלה התייחס לזה אתמול בערב ואמר זאת מפורשות.

סטיב ביים: עצם הרעיון מציע שלמולדת יש קדימות לנושא התפוצות.

סטיב ביים: אנחנו לא מבקשים רק שוויון פשוט.

סטיב ביים: אנחנו מבקשים הכרה בתפוצות.

סטיב ביים: אל תעררו על התוקף והלגיטימיות של יהדות התפוצות בכך שתטענו שישראל היא מדינה דתית ומכאן שהיא לא המולדת של כל היהודים.

סטיב ביים: זה לא הבית הלאומי של העם יהודי.

סטיב ביים: זה הבית הלאומי של חלק מהיהודים המזדהים עם ההגדרה ההלכתית של מי הוא יהודי.

סטיב ביים: אם נסתכל על העתיד, אני חושב שאנחנו צריכים להיות מציאותיים ולהגיד שעצם הרעיון של אומה יהודית נמצא היום תחת איום.

סטיב ביים: זה לא הרעיון הכי פופולארי בחברה האמריקאית בהתבסס על דמוקרטיה, אמונה בשוויון זכויות ואינדיבידואליזם, אנשים לפעמים נתפסים כשבטיים.

סטיב ביים: כפי שנאמר שנת 1948 שינתה את המפה ואת המשמעות של האומה היהודית.

סטיב ביים: תפקידנו כיהודים מכל העולם הוא לתת משמעות ממשית לרעיון הזה של אומה יהודית, לנושא דמוקרטיה יהודית על כך שנגיד שכן, ישראל היא הבית הלאומי של על העם היהודי ולא חשוב איפה הם גרים.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להצטרף לדוברים הקודמים: נחמן שי, ציפי לבני ועליזה לביא שכבר עזבו וראשית לברך אותך על המפגש הזה וגם את האורחים מ-JREC ו-AJC.

יעל כהן-פארן: תראו, אני חושבת שאני היא חברת הכנסת הראשונה שקשורה לתנועה הקונסרבטיבית בישראל וככזאת, אני יכולה לומר לכם שאנחנו מרגישים כמיעוט מאד קטן מבלי להזכיר מיעוט מקופח.

יעל כהן-פארן: אני בטוחה שישנם מיעוטים אחרים בישראל ולא אשווה אותנו אליהם, אבל מבחינת חיים יהודים וחופש הביטוי הדתי אני חושבת שכל מי שמכיר את התנועה המסורתית, שחוגגת בימים אלו 40 שנה להיווסדה וחלק מכם אולי חגגו איתנו לפני כמה חודשים, יודע שהיא גדלה אבל עדיין קהילה קטנה.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שאם רוצים לשנות בישראל את הגישה לגבי פלורליזם ביהדות, שכפי שכולם אמרו היום וכפי שגם אני רואה זאת זה נמצא במצב גרוע ביותר ואשר מגיע מתוך שנאה אמיתית של האורתודוקסים והאולטרא אורתודוקסים לרפורמים ולקונסרבטיבים וזה כמובן מצב לא מקובל במצב הפוליטי היום.

יעל כהן-פארן: אנחנו צריכים לשנות את המצב הזה.

יעל כהן-פארן: זהו קונפליקט בין ישראל לבין יהדות התפוצות.

יעל כהן-פארן: זה משהו שאנחנו צריכים לשים על השולחן ואני אומרת לכם שזה צריך להפוך ולהיות עניין פנימי של ישראל כדי לעשות שינוי.

יעל כהן-פארן: לשם כך עלינו לעבוד יחדיו מכיוון שיש חיבור בין הקהילות שלנו, הקהילה הקונסרבטיבית הישראלית והקהילה הרפורמית מחוברות לקהילות גדולות הרבה יותר בחו"ל ובמיוחד באמריקה.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שלא צריך להסתכל על זה רק כעל יחסי גומלין, אלא כעל חיזוק הקהילה הקונסרבטיבית והקהילה הרפורמית בישראל וזה כמובן לא קל.

יעל כהן-פארן: אבל, אפשר לעשות זאת.

יעל כהן-פארן: ואני מאמינה שזה יעשה שינוי גדול כאן

יעל כהן-פארן: בגלל שכרגע הפוליטיקאים בממשלה הזו ולצערי הרב הולכים לכיוון של האולטרא אורתודוקסי.

יעל כהן-פארן: הרבה פעמים אני שומעת כאן בכנסת, לא בחדר הזה אלא בחדרים אחרים ובמליאה שפה מלאת שנאה וממש קשה לשמוע את זה.

יעל כהן-פארן: כדי להילחם בזה ולשנות את זה אנחנו חייבים לעבוד יחדיו.

יעל כהן-פארן: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הדובר הבא הוא שוקי פרידמן.

אברהם נגוסה: אני רק רוצה להזכיר לכם שרשימת האנשים שרוצים לדבר מתארכת ולכן אני מתנצל מראש ומבקש לקצר בדברים.

שוקי פרידמן: תודה רבה ליו"ר וחבר הכנסת נגוסה, שארגן את הועידה הזו וגם על כך שהוא מתמודד עם נושאים הקשורים ליהדות התפוצות בכל יום.

שוקי פרידמן: מחר יש לנו דיון נוסף על החוק של הרבנות הראשית להכרה ברבנים ואנחנו נפגשים כל שבוע כאן

שוקי פרידמן: בכנסת ומנסים לעצור את כל היוזמות הללו של הפיכת הרבנות הראשית לגלובלית ושכפול המונופול שלה בשאר העולם היהודי – אנחנו חושבים שזה מאד מסוכן.

שוקי פרידמן: אבל, הבעיה היא שרק קבוצה קטנה בישראל מודעת ומתמודדת עם הבעיה היהודית.

שוקי פרידמן: אנחנו מתמודדים עם יהדות התפוצות, עם הבעיות שלה ביחסיה עם ישראל במשך כל השנה, ב-3 השנים האחרונות.

שוקי פרידמן: הרוב בישראל לא יודע כמעט שום דבר על יהדות התפוצות ועל מנהגי היהדות שלהם.

שוקי פרידמן: אני חושב שלא ממש אכפת להם.

שוקי פרידמן: אנחנו יכולים לדון כאן ארוכות על הבעיות, אבל עד שהאנשים בישראל יכירו בחשיבות יהדות התפוצות למדינת ישראל והאתגרים איתם אתם מתמודדים והרגשות שלכם למדינת ישראל לא נצליח לפתור את הבעיה כאן.

שוקי פרידמן: מצד שני, אל תתייחסו ברצינות רבה לרבנות הראשית.

שוקי פרידמן: למה?

שוקי פרידמן: בגלל שהם מפסידים את המונופול שלהם.

שוקי פרידמן: הודות למעשים קטנים שאנחנו עושים כאן הם מאבדים את המונופול שלהם בכל מה שקשור לגיור, נישואין ולאחרונה גם גירושין.

שוקי פרידמן: לרבנות הראשית יש כוח בישראל אבל עדיין המדינה מופרדת מהרבנות הראשית ויש לה חוקים משלה שלוקחים כוח מהרבנות הראשית.

שוקי פרידמן: כך שאם אתם מסתכלים על ישראל ועל הרבנות הראשית ועל מעשיה והצהרותיה התמונה יותר אופטימית וכשתחזרו הביתה נסו להראות תמונה שלמה של ישראל ולא רק מה שהרב הראשי אמר לגבי רפורמה.

שוקי פרידמן: לסיכום, בואו לא ננסה לקיים דיון לגבי שוויון זכויות.

שוקי פרידמן: אנחנו בהחלט זוכרים את התמיכה היהודית האמריקאית – זה חיוני למדינת ישראל.

שוקי פרידמן: אבל שוויון זכויות זה לא מה שזה נראה ואחד מהערכים שאנחנו מתמודדים איתו ומדברים עליו זה הערך של להיות עם אחד, לא בגלל שזה עוזר לשני צדדי האוקיינוס להתקיים, אלא בגלל שאנחנו עם אחד.

שוקי פרידמן: אם נביט אחד בשני לא רק כעם אלא גם כעל אחים ונהפוך להיות מעין אחוות אחים אז גם אם אחד האחים במשפחה מרגיז אותך או אומר משהו שאתה לא מסכים איתו או שאתה מתנגד לו, אתם עדיין משפחה אחת.

שוקי פרידמן: אז בוא נשמור על אחוות האחים הזאת ונשלב כוחות כדי לשכנע אנשים פה ושם על החשיבות של להיות עם אחד.

אברהם נגוסה: תודה.

יהודה גליק: אני רוצה לשמוע אנשים מהתפוצה.

יהודה גליק: שמעתי אנשים שמייצגים ארגונים מישראל ואני שומע אותם כל שבוע.

יהודה גליק: באתי לכאן לשמוע אנשים מהתפוצה.

יהודה גליק: אני חושב שהדובר הבא צריך להיות מהתפוצה.

יהודה גליק: אני גם שומע את עצמי מספיק.

יהודה גליק: אני חושב שמעתה והלאה צריכים לדבר רק אנשים מהתפוצה.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: בואו נשמע את הדובר הבא שהוא המנכ"ל ה-ADL (הליגה נגד השמצה) בישראל.

אברהם נגוסה: אני מסכים עם חבר הכנסת יהודה גליק.

אברהם נגוסה: מטרת הפגישה שלנו היום היא להקשיב ולשמוע את מנהיגי יהדות התפוצות.

אברהם נגוסה: אני מסכים איתו שאנחנו צריכים לתת את זכות הדיבור הראשונית לאורחים ואנחנו תמיד יכולים לדבר, כמו שאמר מר פרידמן, כל פעם שאנחנו נפגשים לדבר על הנושאים הללו.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו כרגע חברת הכנסת רחל עזריה.

דב זקהיים: אנחנו כאן 40 אנשים מ-AJC אז אני מציע שתצביעו ותדברו.

אברהם נגוסה: בבקשה, רק תציגי את עצמך.

הרייט שלייפר: שמי הארייט שלייפר, אני מניו-יורק, בת לניצולי שואה, ואני ראש מועצת הועידה היהודית האמריקאית.

הרייט שלייפר: אני רוצה להוסיף דבר אחד לגבי מה שהועידה היהודית אמריקאית עושה למען ישראל ולמען יהודים בעולם.

הרייט שלייפר: אלה מאיתנו שהגיעו הנה היום עושים זאת על חשבונם ועל חשבון הזמן שלהם.

הרייט שלייפר: אנחנו נוסעים ברחבי העולם ומדברים על הנורמליזציה של ישראל בקרב אומות העולם.

הרייט שלייפר: אנחנו מגיעים לכל היבשות בעולם ויש לנו גישה למנהיגי העולם כמו שכמעט ואין לאף ארגון יהודי אחר.

הרייט שלייפר: ישראל כבר נמצאת בקרביים שלנו, אבל אם דור ההמשך לא יהיו מוכנים להקדיש את זמנם ואת כספם האישי לתמוך בישראל וביהודים בכל העולם אתם הולכים לאבד לא רק את התפוצה של ארצות הברית אלא גם את הקול שלנו ברחבי העולם.

הרייט שלייפר: אני יודעת שישראל לא רוצה רק חבר אחד.

הרייט שלייפר: אני יודעת שישראל רוצה הרבה חברים ואנחנו יכולים להשפיע על כך.

הרייט שלייפר: לכן אנחנו מקווים שתיקחו בחשבון לא לאבד את הדור הבא של אנשים מהתפוצות, מ-AJC מכיוון שאנחנו קבוצת התמיכה היהודית הגלובלית.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

מרוין ישראלו: שמי מרווין ישראלו וגם אני מניו-יורק.

מרוין ישראלו: כרגע אני ראש הסניף הירושלמי של AJC.

מרוין ישראלו: אני רוצה לתת לכם דוגמה אחת ספציפית של הנזק שנגרם ליהודים בארצות הברית מהיחס לתנועה הרפורמית קונסרבטיבית.

מרוין ישראלו: כל שנה המכון למדעי היהדות (Hebrew Union College) שזה ארגון שאני מכיר די טוב שולח את הרבנים של שנה ראשונה לישראל ללמוד על ישראל וללמוד איך להיות רב בישראל.

מרוין ישראלו: נשיא המכון למדעי היהדות דיוויד אלנסון שחזר באופן זמני לכהן כנשיא המכון לאחר מותו בטרם עת של אהרון פנקין יהיה זכרו ברוך.

מרוין ישראלו: דיוויד אלנסון היה התומך החזק ביותר לוודא שכאשר התלמידים נעשים רבנים הם מגיעים לישראל גם בזמנים הכי גרועים והכי מסוכנים.

מרוין ישראלו: הרב אלנסון התעקש שכדי שמישהו יהיה רב בארצות הברית הוא חייב להגיע לישראל בשנתו הראשונה כרב.

מרוין ישראלו: נהדר.

מרוין ישראלו: הרבנים הם המחנכים הראשיים שלנו בארצות הברית.

מרוין ישראלו: יש לנו אנשים שאומנו להיות מחנכים יהודים, אבל הם פועלים תחת מנהיגי הרבנים בקהילה שלהם.

מרוין ישראלו: דיוויד אלנסון חזר על כך שוב ושוב שאם רבנים רפורמים מבלים שנה בישראל ועוברים התעללות מצד המונופול הדתי וננטשים על ידי המונופול הדתי כאן הם צריכים לעבור חינוך מחדש כשהם חוזרים לארצות הברית כדי לשנות את הגישה השלילית איתה הם חוזרים לארצות הברית.

מרוין ישראלו: אנחנו מתייחסים לחינוך יהודי כאל פיל בחנות; אנחנו יודעים שיש בעיה אבל לא מוכנים לדבר עליה.

מרוין ישראלו: מה שקורה עכשיו מבחינת ההשפעה של המונופול האורתודוקסי על רפורמים ואני בטוח שגם על רבנים קונסרבטיבים זה שאתם שמים מכשולים בדרך לחנך את בנינו ואת נכדינו בצורה אפקטיבית.

מרוין ישראלו: רציתי להשתמש בזה כדוגמה ספציפית לאתגרים איתם אנחנו מתמודדים כדי להשיג את מטרתנו שהיא להביא לכך שהאנשים בתפוצות, הדור הזה ודור ההמשך, יתמכו בישראל, יזדהו איתה ויתנסו בלהיות חלק מהעם היהודי.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: מר ג'ולס קליין בבקשה.

ג'ולס קליין: תודה רבה אדוני היו"ר.

ג'ולס קליין: הייתי הנשיא של הועידה היהודית אמריקאית בשנת היובל שלה לפני 12 שנים כך שאני זקן השבט כאן ולא מומחה גדול בנושא.

ג'ולס קליין: אבל אני מוצא את עצמי מודאג באופן קבוע מהערות מנהיגי הממשלה בחודשים האחרונים על הקהילה היהודית באמריקה שהיא בעצם קהילה גוססת, שזה ממש לא נכון.

ג'ולס קליין: אני רוצה להציע בצניעות שהממשלה שלכם - - -

אברהם נגוסה: אני מתנצל, אני חייב ללכת להצביע אבל זה בסדר אבקש ממישהו שיצביע למעני.

ג'ולס קליין: אני מציע בענווה, שישראל תיקח על עצמה את האחריות לתקן את ציבור האזרחים שלה ואת הבנתה את הקהילה היהודית באמריקה.

ג'ולס קליין: אני מציע שתחשבו על תוכנית תגלית הפוכה.

ג'ולס קליין: זה יתחיל בקטן אבל בסופו של דבר תשלחו אנשים במיוחד לארצות הברית שיבקרו את הקהילה היהודית שיראו את החוזק של הקהילה הזאת.

ג'ולס קליין: כך תוכלו לתקן את הייצוג המסולף שלנו כקהילה יהודית נמרצת.

ג'ולס קליין: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה השגריר רוזנבלט.

פיטר רוזנבלט: תודה רבה אדוני היו"ר.

פיטר רוזנבלט: יש לי רק מסר אחד.

פיטר רוזנבלט: שמעתם מעמיתי מהי הבעיה, אבל אנחנו יהודי אמריקה יכולים לעשות מעט מאד לגביה בישראל.

פיטר רוזנבלט: אנחנו סומכים על אלה מביניכם שמבינים את הבעיה ומבינים שצריך לתקן את הבעיה, שינקטו באמצעים בתוך הקואליציה, בתוך הכנסת, עם התקשורת וביחד עִם העַם ויניחו את אבני הבניין שיביאו בסופו של דבר לפתרון הבעיה.

נעמי רוזנבלט: אדבר בקצרה.

נעמי רוזנבלט: ישנם שני סמלים, רעיונות אייקוניים שרודפים אותי ושוברים את ליבי כשאני רואה את הקיטוב בין יהודי התפוצות ליהודי ישראל.

נעמי רוזנבלט: אני גודלתי על שני רעיונות שמעולם לא עזבו אותי.

נעמי רוזנבלט: האחד הוא שאיבדנו את בית המקדש, או איך שתרצו לפרש את זה, בשנת 70 לספירה לא בגלל שהרומאים היו כל כך חזקים אלא בגלל שאנחנו לא הפסקנו להילחם בינינו לבין עצמנו.

נעמי רוזנבלט: לא היה לנו מנהיג אחד, לא היה לנו מרטין לותר קינג או בן גוריון שהצליח לאחד אותנו.

נעמי רוזנבלט: זו הייתה הפרשנות שעליה גדלתי.

נעמי רוזנבלט: אני רואה שזה קורה גם היום ואני לא יכולה להתעלם מזה.

נעמי רוזנבלט: הדבר השני שאני מבקשת מיהדות התפוצות ומיהודי ישראל שבמקום לפעול לפי המסורת של בית שמאי שתמיד הרחיק אנשים והיה מאד נוקשה (זה מה שלימדו אותי) לפעול כמו בית הלל שהיה פתוח, מחנך ומכיל בצורה מאד מודרנית.

נעמי רוזנבלט: אני מתחננת מכיוון שאני רואה מה קורה, איך אנחנו חוזרים על דפוסי התנהגות ישנים.

נעמי רוזנבלט: כתרפיסטית אני יודעת שלא נפטרים מדפוסי התנהגות ישנים במערכות יחסים משפחתיות.

נעמי רוזנבלט: אנחנו תמיד נאבקים ואותו דבר עם ההיסטוריה הלאומית שלנו.

נעמי רוזנבלט: תודה על הקשבתכם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: בבקשה, בשביל הפרוטוקול הצג את עצמך והאם אתה מייצג ארגון כלשהו.

ג'רי אספרוב: תודה אדוני היו"ר.

ג'רי אספרוב: אני ג'רי אספרוב ואני עם AJC.

ג'רי אספרוב: אני מאזור וושינגטון DC, היה לי הכבוד לפגוש אותך לפני שנתיים במסגרת המשלחת של הקואליציה האמריקאית לשוויון דתי יהודי שהתקיימה כאן באותו נושא.

ג'רי אספרוב: אני רוצה להתייחס לבעיה של הסטודנטים שלנו בגלל שהם חיל הרגלים בכל מה שקשור לנושא עליו אנחנו דנים.

ג'רי אספרוב: בערך לפני שנה באוניברסיטת סן פרנסיסקו שבה לומדים מעל 25,000 סטודנטים והנשיא הוא ממוצא אסייתי.

ג'רי אספרוב: הוא נשאל אם סטודנטים יהודים שתומכים בישראל רצויים באוניברסיטה והוא ענה בצורה לא ברורה ובהססנות.

ג'רי אספרוב: שנה לאחר מכן הוא שוב נשאל את אותה שאלה והוא פרסם התנצלות באתר של האוניברסיטה ואמר שסטודנטים יהודים אכן רצויים באוניברסיטת סן פרנסיסקו אפילו אם הם תומכים בישראל.

ג'רי אספרוב: הוא אולי השתמש בשפה יותר רהוטה אבל לזה הוא התכוון בעצם.

ג'רי אספרוב: למחרת ראש המחלקה המוסלמי ללימודים אתניים באוניברסיטת סן פרנסיסקו תאר את ההתבטאות שלו כהצהרת מלחמה נגד סטודנטים פלשתינאים ופלשתינאים בכל מקום.

ג'רי אספרוב: אני מזכיר זאת מכיוון שבהרבה קמפוסים באמריקה סטודנטים יהודים שהם פרו ציונים נתקלים במצבים קשים מאד בגלל שבהרבה מהקמפוסים הנרטיב הפלשתיני אומץ על ידי הרבה קולות פרוגרסיביים ואני לא מדבר רק על הקולות המוסלמים, אני מדבר על הקולות האפרו-אמריקאים, אני מדבר על קולות הקהילה הגאה, אני מדבר על הקולות של התומכים באיכות הסביבה.

ג'רי אספרוב: הסטודנטים היהודים שלנו שמחשיבים את עצמם כמתקדמים מתבקשים להשאיר את הזהות שלהם בכניסה אם הם רוצים להשתתף בחיי הקדמה באותם קמפוסים.

ג'רי אספרוב: הסטודנט היהודי צריך להחליט אם להיות פרו ציוני ופרו יהודי ולסבול מחרם או להשאיר את הזהות היהודית שלו בבית כדי שיוכל להשתתף בחיי הקדמה בקמפוסים הללו.

ג'רי אספרוב: ומה יש לנו להציע לאותם סטודנטים?

ג'רי אספרוב: היינו רוצים להציע להם את ישראל הזורחת מכל הכיוונים.

ג'רי אספרוב: לילדים האלו יש ערכים מאד חשובים ויקרים להם.

ג'רי אספרוב: חלק מערכים אלו הם קדמה, ליברליות, פתיחות והיכולת להשתתף במארג החיים המדינה שלהם באיזו דרך בה יחפצו.

ג'רי אספרוב: כשהם מסתכלים על ישראל, אחד מהדברים שהם רואים ואני לא מדבר על עזה, זה הבוז למנהיגים הדתיים שלהם כפי שמתבטא על ידי הרבנות בישראל.

ג'רי אספרוב: הם גם רואים מדינה בה הפלורליזם נרמס בגלל שהרבנות מכבדת רק זרם קטן ביהדות.

ג'רי אספרוב: הם גם רואים את חוסר חופש הנישואין שהוא הנושא החשוב ביותר בקמפוס בעשור האחרון.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

אלן ריץ': תודה אדוני היו"ר.

אלן ריץ': שמי הוא אלן ריץ' ואני יושב כאן היום לא למעני.

אלן ריץ': אני יושב כאן היום למען נכדתי בת השנה אליזבת' ריץ'.

אלן ריץ': אימא שלה אינה יהודיה ואביה כן יהודי ואליזבת' תגדל כיהודיה מבחירה.

אלן ריץ': ואני רוצה לוודא שהיא תרגיש כחלק מהעם היהודי.

אלן ריץ': מכיוון שהחיבור לישראל הוא כל כך קריטי זה מאד חשוב איך מדינת ישראל מסתכלת עליה כחברה בעם היהודי.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת רחל עזריה בקצרה בבקשה.

רחל עזריה: בוקר טוב.

רחל עזריה: אני שמחה להיות כאן.

רחל עזריה: אני מכירה את AJC הרבה זמן והשתתפתי בוועידה הגדולה שלכם לפני כמה שנים.

רחל עזריה: אני קרובת משפחה של לואי מרשל ולכן אני מרגישה מאד נוח כאן.

רחל עזריה: אני חושבת שיש משהו מאד חשוב שחסר בדיון הזה.

רחל עזריה: רוב הישראלים לא מעריכים את הרבנות.

רחל עזריה: 80% מהישראלים לא היו רוצים להתחתן ברבנות.

רחל עזריה: אלה המספרים.

רחל עזריה: אתם מרגישים בארצות הברית מה שהאנשים בישראל מרגישים.

רחל עזריה: כשאתם באים ואומרים שנו זאת, רוב הישראלים היו רוצים לשנות את המצב אפילו מבלי שתגידו שצריך לשנות.

רחל עזריה: אבל המבנה הפוליטי שלנו לא מאפשר זאת.

רחל עזריה: אם הייתה לנו ברירה הרבנות לא הייתה כפי שהיא היום בדרכים רבות.

רחל עזריה: אנחנו עובדים ללא לאות לשנות את הרבנות.

רחל עזריה: אני יכולה להגיד לכם שהיא תשתנה, שזה ייקח בין עשר לעשרים שנה, אבל הבעיה היא שנקודת המפנה שלנו היא מאוחרת מנקודת המפנה שלכם ולכן יש לנו יותר סבלנות ואנחנו יכולים לחכות קצת יותר ואני לא בטוחה שיהודי אמריקה יכולים לחכות.

רחל עזריה: אנחנו עובדים על זה ואנחנו מפרקים את מונופול הרבנות נושא אחר נושא.

רחל עזריה: הייתה לנו הצלחה די גדולה בנושא הכשרות.

רחל עזריה: מונופול הכשרות של הרבנות מתפרק.

רחל עזריה: ייסדנו ארגון אחר שמטפל בזה שנקרא צהר, ארגון רבני צהר שמטפל בענייני הכשרות.

רחל עזריה: אנחנו מטפלים בנושא השבת וזה יקרה לפי הסדר הזה: כשרות, שבת, נישואין, גירושין, גיור, קבורה.

רחל עזריה: נושא המקוואות קצת יותר מסובך עבור יהודי אמריקה.

רחל עזריה: אנחנו מצליחים לטפל בכל נושא אחד אחרי השני, אבל זה ייקח זמן ואני חושבת שמה שקורה בישראל זה שסוף סוף אנחנו מצליחים להבין מה זה אומר להיות יהודי ישראלי.

רחל עזריה: היינו עסוקים בכלכלה, במלחמות, בבניית מדינה ועכשיו זה מה שאנחנו עושים וכולם בישראל עסוקים בנושא הזה.

רחל עזריה: עדיין אין לנו את התשובות איך בדיוק זה יקרה וזה ייקח קצת זמן.

רחל עזריה: אני חושבת שאנחנו צריכים לדון במה שאנחנו עושים בינתיים מכיוון שאני בטוחה שנגיע למטרה וזה ייקח פחות מעשור ונגיע למקום בו אתם רוצים שנהיה.

רחל עזריה: זה לא שאנחנו לא עושים את זה בגלל שזה לא חשוב לנו אלא בגלל שזה מאד מאד קשה.

רחל עזריה: אני חושבת שאנחנו צריכים לדבר על מה שאנחנו נעשה בעשר, עשרים השנים הבאות ואני מקווה שהדיון יהיה פחות על מה שאנחנו עושים לא בסדר בגלל שרובנו יודעים זאת, אבל רובנו שונאים את הרבנות ונלחמים נגדה.

רחל עזריה: אני חושבת שאם נדון על מה אנחנו הולכים לעשות בעשר או עשרים השנים הבאות, זה יהיה צעד חיובי לקראת פתרון הבעיה.

רחל עזריה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

שוני סילברברג: שמי הוא שוני סילברברג.

שוני סילברברג: באתי לכאן מטעם AJC מניו-יורק.

שוני סילברברג: ראשית אני רוצה להודות ליו"ר.

שוני סילברברג: זוהי הפעם השנייה שאני פוגשת אותך בשלושת החודשים האחרונים והעונג כולו שלי.

שוני סילברברג: באתי לכאן במסגרת משלחת של בית הכנסת המרכזי וישבתי בחדר הזה וניהלתי איתו שיחה דומה.

שוני סילברברג: הרבנית שלנו שהובילה את המשלחת היא אמריקנית-אסייתית וחידדה את הנקודה שכאן היא לא תיחשב יהודיה.

שוני סילברברג: למרות זאת היא מנהיגה קהילה של 26,000 משפחות שמהם מעל 7,000 חברים נמצאים בניו-יורק.

שוני סילברברג: זאת הקהילה שבעלי הזכיר שמעל 800 אנשים מגיעים בשבת לבית הכנסת.

שוני סילברברג: הנקודה שעליה אני רוצה לדבר מעבר להודות לך על האירוח היא נושא ההתבוללות.

שוני סילברברג: למרות שזה נושא מאד רציני בארצות הברית אני רוצה לספק נקודת מבט שונה קצת.

שוני סילברברג: הרבה יהודים צעירים לא מתבוללים, אבל מה שקורה ומה שמייאש אותי שהם מגדירים את יהדותם מבלי לכלול את ישראל.

שוני סילברברג: הם לא אומרים שהם לא רוצים להיות יהודים, הם יהודים גאים, הם מכריזים על כך שהם יהודים, אבל הם לא חשים שישראל חיונית להגדרת היהדות שלהם.

שוני סילברברג: זה מפחיד אותי מאד.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.

יהודה גליק: שלום וברוכים הבאים הביתה.

יהודה גליק: לכל אלה שהביעו כאב אמיתי ופחד מהמצב וכפי שהזכירה גב' שלייפר אנחנו לא לוקחים את זה כמובן מאליו שכולכם באתם לכאן על חשבונכם, פיניתם לכם את הזמן, מה שאומר שזה חשוב לכם.

יהודה גליק: אני חושב שהנושאים שהועלו כאן מדאיגים גם את אוכלוסייה הישראלית.

יהודה גליק: ברצוני לומר שני דברים.

יהודה גליק: ראשית אני מצטער להרוס את הרגשת הדיכאון כאן.

יהודה גליק: אני יודע שכולם נהנים להרגיש מדוכאים.

יהודה גליק: אני לא חושב שהמצב כל כך קשה ואני רוצה להזכיר לכם שהאוכלוסייה היהודית במאה ה-19 הייתה מחולקת בין האולטרא אורתודוקסים לבין תחילתה של התנועה הרפורמית.

יהודה גליק: הפער היה גדול וראינו בזמן הקמת מדינת ישראל שהפער בין הציונות לאנטי ציונות היה הרבה יותר גדול.

יהודה גליק: אני לא חושב שאנחנו נמצאים במצב הכי קשה.

יהודה גליק: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לשני דברים.

יהודה גליק: ראשית, התיאור שאיתו, לצערי הרב, הסכימו חברי הפוליטיקאים שיש את הצד הטוב אליו שייכים כל מי שנמצא כאן ואת הצד הרע שם בחוץ של הרבנות הראשית.

יהודה גליק: אני לא חושב שזה נכון.

יהודה גליק: קודם כל עצוב לי שהם לא נמצאים כאן.

יהודה גליק: אני חושב שהדיון היה הרבה יותר יעיל אם היו כאן נציגים של הרבנות להקשיב למה שיש לנו להגיד ולהתייחס לדברים.

יהודה גליק: רוב האנשים בחדר הזה מסכימים עם הבעיה שהוזכרה כאן.

יהודה גליק: אני חבר הכנסת היחיד שנולד בארצות הברית.

יהודה גליק: לא מזמן חזרתי משתי נסיעות שעשיתי לצפון אמריקה והאמת היא שאני לא מבקר רק קהילות אורתודוקסיות.

יהודה גליק: אני מבקר גם בקהילות רפורמיות, קונסרבטיביות וחילוניות.

יהודה גליק: אני קורא את כל מה שקורה בשטח ואני מאד מודע למה שקורה.

יהודה גליק: אני חושב שמה שחסר לנו זה דיאלוג אמיתי.

יהודה גליק: ברשותכם אני אדבר כישראלי אולטרא אורתודוקסי, בסדר?

יהודה גליק: המצב בישראל הוא נורא.

יהודה גליק: לפני 25 שנה אף מרכז מסחרי לא היה פתוח בשבת.

יהודה גליק: החילונים משתלטים על העיר וכל מרכזי הקניות פתוחים בשבת.

יהודה גליק: לפני 20 שנה כל הקצביות היו כשרות והיום הן כבר לא כשרות.

יהודה גליק: זה נורא מה שקורה.

יהודה גליק: זה יהיה התיאור של יהודי אולטרא אורתודוקסי.

יהודה גליק: לפעמים כשאתם שומעים רק את עצמכם אתם בטוחים שאתם יודעים הכול וכשאנחנו מדברים על גיוון לרבנות יש את נקודת המבט שלה.

יהודה גליק: אני יכול להסכים עם חלק מהדברים שהם אומרים ואני גם מאד ביקורתי לגבי חלק מהדברים שהם אומרים, אבל יש להם את נקודת המבט שלהם.

יהודה גליק: אני חושב שהדבר החשוב והחיוני ביותר אדוני היו"ר הוא שבפעם הבא שניפגש נדאג שיהיו נציגים של הקהילה האולטרא אורתודוקסית, אפילו נציגים מהכנסת או מהרבנות, שיהיו כאן כדי להקשיב למה שיש לנו להגיד.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יהודה גליק, אנחנו מזמינים את כולם וזו הבחירה שלהם אם לשלוח נציגים או לא.

יהודה גליק: אני יודע, אני יודע.

יהודה גליק: אבל אני חושב שאנחנו יכולים להתאמץ קצת יותר כדי להביא אותם לכאן.

רחל עזריה: אני משערת שהיו"ר יצא מגדרו כדי להביא אותם לכאן.

אברהם נגוסה: אני רוצה להבהיר שהזמנו את כולם.

יהודה גליק: אני מבין.

יהודה גליק: ניקח למשל את הסיפור של נשים בכותל המערבי.

יהודה גליק: דיברתי איתן ואמרתי להן שזה לא באמת מפריע לאולטרא אורתודוקסים שהן מתפללות.

יהודה גליק: הן פשוט פרובוקטיביות כי הן אוהבות להילחם בנו.

יהודה גליק: ישבתי אם האולטרא אורתודוקסים ואמרתי להם שהנשים הללו אינן רוצות להתפלל, כל מה שהן רוצות זה להתגרות בנו.

יהודה גליק: אותו דבר קרה עם נושא המוסלמים.

יהודה גליק: יש כאן חקיקה של המסגד.

יהודה גליק: אני יושב עם המוסלמים והם אומרים שהצפירה לא מפריעה לשנת הבוקר של היהודים, הם רק רוצים להרוס את המסגד שלנו.

יהודה גליק: אני יושב עם היהודים והם אומרים לי שהמוסלמים לא רוצים לקרוא לתפילה, הם רוצים להשתלט על הציבור.

יהודה גליק: כשמקשיבים בהכלה מבינים.

יהודה גליק: מבחינתי היה לי מאד חשוב לשמוע את התיאור של מה שקרה באוניברסיטת סן פרנסיסקו, לשמוע על הנכדה שלך אליזבת'.

יהודה גליק: כל אחד מהדברים האלה חיוני, הרעיון של תגלית מכיוון אחר.

יהודה גליק: הדברים האלה חיוניים וחשובים מאד ל-AJC.

יהודה גליק: אני בטוח שתוכלו למצוא אנשים ברבנות הראשית שישבו איתכם, יקשיבו למה שיש לכם להגיד ויגידו את דברם.

יהודה גליק: אני לא מסכים עם רחל עזריה שנשתלט על הרבנות הראשית הדמונית, נהרוס אותם בעוד עשר שנים והכול יהיה נהדר.

יהודה גליק: אני לא מסכים עם זה.

יהודה גליק: אני חושב שהדרך הטובה ביותר להשיג משהו היא באמצעות דיאלוג.

יהודה גליק: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

רחל עזריה: סליחה שנייה, אל תשים מילים בפי.

רחל עזריה: לא דיברתי על שדים ואל תסלף את כל מה שאמרתי, אתה יכול להגיד מה אתה חושב אבל את תסלף את דבריי.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: מי מרים את ידו ורוצה לדבר?

אברהם נגוסה: בבקשה.

דייב הירשמן: אני מניח שאתה אב.

דייב הירשמן: אני דייב הירשמן מדאלאס ויש לי 3 ילדים.

דייב הירשמן: לכולם הייתה בר מצווה או בת מצווה.

דייב הירשמן: הבכור שלי בן 20, השנייה בת 19 והצעירה בת 17.

דייב הירשמן: בן ושתי בנות.

דייב הירשמן: גידלתי אותם להיות יהודים גאים.

דייב הירשמן: בת אחד סיימה כרגע את שנתה השנייה באוניברסיטת Vanderbilt והשנייה את השנה הראשונה שלה באוניברסיטת Northwestern.

דייב הירשמן: הבת מ- Vanderbilt

דייב הירשמן: מבלה את הקיץ שלה בתל אביב.

דייב הירשמן: היא השתתפה בתגלית למשך שבועיים ועכשיו היא חזרה לכאן בתוכנית חדשה שנקראת Birthright excel – היא עובדת כמתמחה.

דייב הירשמן: אני מעולם לא אמרתי לה שיש הפלייה כנגד יהודים רפורמים (כפי שהיא חונכה בישראל).

דייב הירשמן: ועכשיו היא בישראל והיא מאד אוהבת את זה, אבל היא התחילה לשאול שאלות שלא הכנתי אותה לקראתם.

דייב הירשמן: אני אפגש איתה בתל אביב לפני שאחזור ואצטרך להסביר לה מדוע היא לא תהיה רצויה כשהיא תגיע לישראל.

אברהם נגוסה: מדוע שלא תהיה רצוייה?

דייב הירשמן: בגלל שלא רואים אותה כיהודיה אמיתית, בגלל שהיא לא יכולה להתחתן כאן, בגלל שהיא לא תוכל להיקבר כאן, בגלל שהחברים שלה שגם הם לא תמיד מוכרים כיהודים אינם יכולים להתחתן כאן.

דייב הירשמן: היא לא הייתה מודעת לכל הבעיות בנושא מעמד אישי שאנחנו מדברים עליו היום בגלל שלא שיתפתי אותה בזה כי לא רציתי שתהיה לה תמונה שלילית על ישראל.

דייב הירשמן: אני אומר לך שכשיש לך ילדים בגיל ההתבגרות אלה בעיות רציניות ואני לא רוצה שהיא תחווה בחייה חוויות בהן היא תרגיש שהיא לא יהודיה בישראל כאשר גידלתי אותה להאמין שזה הבית של העם היהודי.

דייב הירשמן: וזו התנסות אישית מאד וזה בדיוק מה שאתם שומעים מהורים אחרים כאן, שהם גידלו את ילדיהם בחברה יהודית מלאת חיים.

דייב הירשמן: אנחנו קהילה מאד גדולה של בית הכנסת שלנו שהוא הגדול ביותר בדאלאס טקסס, 7,500 חברים.

דייב הירשמן: אנחנו נוסעים לישראל, אני התארסתי בישראל, בצפת.

דייב הירשמן: אני גידלתי את ילדי להאמין שישראל היא הבית של העם היהודי, אבל עכשיו כשהם חווים זאת הם לא מרגישים כל כך רצויים.

דייב הירשמן: זאת בעיה שישראל צריכה להכיר בה, שיהודים קונסרבטיבים, רפורמים ואורתודוקסים מודרניים אינם חשים שמכירים בהם כאן כיהודים אמיתיים.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: מי מהאורחים מעוניין לדבר?

אברהם נגוסה: בבקשה, נא לגשת לשולחן.

בובי ברוש: שלום, אני בובי ברוש.

בובי ברוש: אני עם AJC מהמשרד בוושינגטון.

בובי ברוש: אני אימא ל-3 ילדים ששניים מתוכם הם מאומצים.

בובי ברוש: הם גוירו בהתאם לחוק האורתודוקסי בארצות הברית.

בובי ברוש: אבל למיטב הבנתי הם לא ייחשבו ליהודים אם הם יגיעו לישראל.

בובי ברוש: להם לא ממש אכפת.

בובי ברוש: הם לא מתכננים לבוא ולגור בישראל.

בובי ברוש: הם אוהבים את ישראל, הם באים לבקר באופן קבוע, הם למדו בבית ספר יהודי, הם חושבים שישראל זה מקום מדהים.

בובי ברוש: הם מאד אמריקאים והם חושבים שאם אי פעם הם ירצו לגור בישראל ולהתחתן בישראל הם ימצאו את הדרך לעשות זאת.

בובי ברוש: לכן, הם לא ממש נעלבים מהחוקים האלה.

בובי ברוש: אני חושבת שמה שיעליב אותם זה משהו שאני שמעתי אתמול בלילה לפני שראש הממשלה נאם.

בובי ברוש: הייתה אישה צעירה שדיברה קצרות, אני חושבת שהיא הייתה ראש הסגל שלו.

בובי ברוש: סליחה ראש הסגל של הנשיא.

בובי ברוש: היא אמרה שאנחנו, יהודי אמריקה, לא צריכים לחשוב שהיא כאישה חרדית ואימא נרדפה או סבלה באיזושהי דרך מחוסר זכויות.

בובי ברוש: אני מעריכה את המסר הזה.

בובי ברוש: אני חושבת שישנם הרבה אנשים שיש להם דעה מוטעית שלנשים אשר יש להן את הבחירה להיות חלק מקהילה דתית יכולות לנהוג לפי אמונותיהן הדתיות.

בובי ברוש: אני מאמינה בכל ליבי שהחרדים צריכים לנהוג לפי איך שהם מאמינים כפי שאני מאמינה שאנשים אחרים צריכים לנהוג לפי איך שהם רוצים.

בובי ברוש: אבל מה שהיא אמרה בנאומה שהיא חלק מקהילה יהודית שנוהגת לפי היהדות האותנטית.

בובי ברוש: מה שאומר, לפי הבנתי, שהיהדות לפיה אני חיה, שלא דומה לזו שלה, היא יהדות לא אותנטית.

יהודה גליק: בעיניה.

בובי ברוש: נכון, בעינייה.

בובי ברוש: אני חושבת שיש הבדל בין להגיד את נוהגת אחרת ממני לבין להגיד את נוהגת בדרך שאני לא מקבלת ולא חושבת שזה יהדות.

בובי ברוש: גם זה בסדר אם יש לך מדינה בה הדת היא לא חלק מהשלטון.

בובי ברוש: אני חושבת שג'פרסון צדק כשאמר שיש סכנה לכל דת שיש לה כוח פוליטי.

בובי ברוש: המדינה לא תיהרס, אבל הדת כן.

בובי ברוש: ברגע שיש לך קהילה דתית שיש לה כוח פוליטי ושמאמינה שהגרסה שלה לדת היא היחידה האותנטית, זו סכנה ממשית לדת.

בובי ברוש: אני חושבת שזה הדבר הכי פוגע ששמעתי עד היום.

בובי ברוש: רק תעבירו את זה הלאה.

בובי ברוש: אני אשמח להיות חלק מדיאלוג עם הרבנות אם הם יהיו מעוניינים לדבר איתי.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: נשמע כעת את קרול נוריאל מנהלת ADL בישראל.

אברהם נגוסה: בבקשה.

קרול נוריאל: תודה אדוני היו"ר על שאתה מאפשר לי לדבר למרות אורך הדיון.

קרול נוריאל: בהתחשב בכך אהיה מאד קצרה ורק אגיד משהו מנקודת מבט ישראלית.

קרול נוריאל: אני עובדת שנים רבות עם ADL ואני העיניים והאוזניים של הארגון הזה בישראל ועלי לומר שאנחנו הישראלים צריכים לקחת אחריות.

קרול נוריאל: אני רוצה להציג כאן את האחריות אותה אני חשה לדור הצעיר בישראל שלא יודע מספיק על יהדות התפוצות ואני מסכימה עם מה שדר' פרידמן אמר שאנחנו עושים עבודה גרועה בחינוך התלמידים שלנו לגבי יהדות התפוצות.

קרול נוריאל: ילדים בבית הספר אינם לומדים על יהדות התפוצות אז איך אתם רוצים שהם ירגישו לגבי אחיהם בתפוצה אם הם לא יודעים עליה דבר.

קרול נוריאל: הם לומדים על ההיסטוריה של העם היהודי ומבחינה זו הם יודעים שיש לנו עבר משותף, אבל איך הם ידעו שיש לנו גם גורל משותף ועתיד משותף?

קרול נוריאל: זה משהו שצריך לקחת בחשבון בדיון כאן וגם בועדת החינוך – איך אנחנו יכולים להיות פרו אקטיביים לגבי הנושא הזה?

קרול נוריאל: שזה לא יהיה רק בגדר המלצה למורה אלא להכניס את זה לתוכנית הלימודים.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בגלל זמננו המתקצר, אני מתכבד להזמין את אלו שלא נרשמו לדבר.

אברהם נגוסה: שוב, אני מבקש לקצר בדברים.

אברהם נגוסה: אני מזמין את אורי קידר, מנהל ישראל חופשית.

אברהם נגוסה: בבקשה.

אורי קידר: תודה אדוני היו"ר.

אורי קידר: אני רוצה להודות ל-AJC על שלושה דברים.

אורי קידר: ראשית על עבודתכם בחו"ל, שנית על בואכם הנה ושלישית אני לא יודע אם אתם מודעים לכך אבל האירוע שלכם היה הראשון שהכריח את ראש הממשלה שלנו להכיר שזה חודש הגאווה ושיש לנו אירועי להט"ב בישראל.

אורי קידר: זו הייתה הכרה ראשונה מסוגה כך שקרתה בזכותכם ותודה לכם על כך.

אורי קידר: אני רוצה לבקש מכם שלושה דברים.

אורי קידר: ראשית, אני חושב שזה היה חברת הכנסת לביא שאמרה לכם להשאיר את הפוליטיקאים בצד.

אורי קידר: אני מבקש מכם מעולם לא לעשות את זה.

אורי קידר: לעולם אל תקשיבו לפוליטיקאי שאומר לכם שהם צריכים להיות משוחררים מאחריות.

אורי קידר: הם מקבלי ההחלטות, הם נבחרו להחליט כיצד תיראה מדינת ישראל.

אורי קידר: כאשר פוליטיקאי מבקש מכם לא לערב אותו עליכם לדעת שהם כנראה מנסים להסתיר משהו מכיוון שהכוח בידיים שלהם.

אורי קידר: אני לא חושב כפי שחברת הכנסת לבני אמרה לכם שאם יש בעיות בפוליטיקה שלנו אז שום דבר לא יעזור.

אורי קידר: זה משהו שאסור לנו לקבל.

אורי קידר: הדבר השני הוא, חברת הכנסת עזריה אמרה לכם את מספר הישראלים התומכים ואינם תומכים ברבנות.

אורי קידר: אלה המספרים ואתם צריכים להכיר אותם.

אורי קידר: אתם לא נלחמים נגד הציבור הישראלי, אתם לא נלחמים נגד דעת הציבור הישראלי.

אורי קידר: אתם נלחמים עם הישראלים נגד מי שהם לא מסכימים איתו.

אורי קידר: אתם צריכים לדעת שאתם בצד שלנו.

אורי קידר: אני מבין שחבר הכנסת גליק לא רוצה שנבחר צדדים, אבל עליכם לדעת גם שכאשר חבר בתנועה הקונסרבטיבית או הרפורמית נואם בכנסת סביר להניח שחברי הכנסת האולטרא אורתודוקסים יקומו ויעזבו את המליאה.

אורי קידר: אני מניח שאותו דבר קרה גם לכם.

אורי קידר: אני מסכים שהיה עדיף אם הם היו כאן, אבל אתם לא אשמים בכך שהם לא כאן.

אורי קידר: הדבר השלישי שאני רוצה לבקש מכם הוא להילחם על הזכויות שלכם והקול שלכם.

אורי קידר: הקול שלכם חשוב, הוא חשוב כאן ושוב אתם נלחמים יחד איתנו.

אורי קידר: אתם לא נלחמים נגד ישראל ולא נגד ישראלים, אז בבקשה תהיו מודעים לכך.

אורי קידר: אני רוצה להודות לכם שוב על כל מה שעשיתם עד עכשיו ובבקשה תמשיכו.

אורי קידר: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: עורך דין אלעד קפלן ממכון עתים.

אברהם נגוסה: בבקשה.

אלעד קפלן: ראשית אני רוצה להודות לוועידה ולחבר הכנסת נגוסה שמשאיר את הנושאים האלה על סדר היום.

אלעד קפלן: הוא קיים הרבה דיונים בחודש האחרון ובשנים האחרונות הקשורים לנושא עליו אנו דנים היום.

אלעד קפלן: כל שנה אנחנו עוזרים למעל 4,000 אנשים שרובם מהגרים, המגיעים מקהילות יהודיות בחו"ל.

אלעד קפלן: אנשים המתמודדים עם מדיניות הדלת הסגורה של הממסד הדתי.

אלעד קפלן: הקולות ששמענו היום מאד מוכרים לנו בקנה מידה גדול.

אלעד קפלן: אני חושב שזה נהיה מסוכן כאשר הממסד הדתי משתמש בכוחו כדי לקרוא תיגר על ההגדרה מיהו יהודי ויש לכך השפעה הרסנית על כל העם היהודי.

אלעד קפלן: רשימות שחורות, מאגר נתונים של יהודים, בדיקות דנ"א ועד יהדות מוסמכת אלו דברים שאנחנו נלחמים נגדם בבתי המשפט.

אלעד קפלן: אלו נושאים שדנו עליהם ברבנות אבל לא הקשיבו לנו.

אלעד קפלן: אנחנו חייבים לזכור שהדברים האלה הם חלום אנטישמי במאה ה-20 – בדיקות דנ"א, רשימה שחורה, מאגרי מידע.

אלעד קפלן: אסור לנו לקבל את העובדה שהדברים הללו הופכים להיות סדר היום הרשמי של מדינת ישראל במאה ה-21.

אלעד קפלן: אנחנו גם מודאגים מכך שהממסד הדתי משתמש בסמכותו כדי לייצא את האידיאולוגיה שלו לחו"ל וראינו זאת לאחרונה בקריטריונים לרבנים בחו"ל.

אלעד קפלן: הקריטריונים אומרים למעשה שאם לא תקבלו את מדיניות הדלת הסגורה שלנו לא נקבל אתכם.

אלעד קפלן: אם להיות אופטימי לא הכול אבוד.

אלעד קפלן: אני חושב שהמלחמה שלנו כאן

אלעד קפלן: בכנסת לצד חברי הכנסת שדיברו כאן היום ובבתי המשפט, מחליפים קואליציות בין ארגונים כאן בישראל וקהילות מסביב לעולם – הצלחנו גם בחסימת מדיניות הדלת הסגורה וגם ביצירת שינוי.

אלעד קפלן: אני חושב שנשאר עוד הרבה מה לעשות אבל אם נמשיך לעבוד יחדיו כדי להרוס את הקירות ולבנות גשרים אנחנו בדרך הנכונה להצלחה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: עורכת דין עינת הורביץ'.

אברהם נגוסה: בבקשה הציגי את הארגון שלך.

עינת הורוביץ: שמי עינת הורביץ' ואני המנהלת של יוזמה ישראלית הנקראת פלטפורמת הביטוי הדתי (Religious Expression Platform) של הפדרציה היהודית בצפון אמריקה.

עינת הורוביץ: ראשית אני רוצה להודות לוועידה ואני רוצה להודות לכולכם מ-AJC על שבאתם ועל כך שאתם ממשיכים להעלות את הנושאים החשובים הללו.

עינת הורוביץ: אין לי הרבה זמן כך שאומר רק שני דברים.

עינת הורוביץ: אחד: זה מאד חשוב לצפון אמריקה וליהודי העולם להמשיך ולהעלות את הנושאים הללו.

עינת הורוביץ: הפדרציה היהודית עושה זאת אבל חשוב שכולכם, מכל המדינות שאתם מגיעים, לא רק צפון אמריקה, תמשיכו להעלות את הנושאים הללו כאשר אתם פוגשים נציגים ישראלים, כאשר אתם פוגשים ישראלים.

עינת הורוביץ: אל תוותרו.

עינת הורוביץ: זה מאד חשוב שהציבור הישראלי וגם מקבלי ההחלטות ימשיכו לשמוע מה אתם רוצים ומה חשוב לכם.

עינת הורוביץ: דבר שני, כפי שהוזכר כאן על ידי מספר אנשים כולל חברת הכנסת רחל עזריה, הישראלים תומכים בפלורליזם דתי.

עינת הורוביץ: בישראל בדרך כלל קוראים לזה חופש דתי בגלל שהרבה ישראלים תומכים בזכות הבחירה לגבי העדפות דתיות ומנהגים דתיים.

עינת הורוביץ: סביר להניח שהם לא יכירו את המונח פלורליזם דתי או יתמכו בפלורליזם דתי, אבל הם תומכים בזכותם לבחור איזה שירות דתי הם מקבלים ולא רוצים להיות משועבדים למונופול דתי אחד ששולט על הבחירות שלהם.

עינת הורוביץ: זה מה שאנחנו עושים ב-Religious Expression Platform.

עינת הורוביץ: אנחנו משתפים פעולה עם ארגונים ישראלים, שחלקם נמצאים כאן כדי לקדם מדיניות שמכירה בגיוון היהודי שכבר קיים בישראל.

עינת הורוביץ: אני יודעת שהרבה אנשים רוצים להרגיש שרוצים אותם כשהם מגיעים לישראל.

עינת הורוביץ: הם רוצים שהזהות היהודית שלהם תהיה לגיטימית בישראל וזה חלק גדול מהעניין.

עינת הורוביץ: החלק השני של העניין הוא שגם הישראלים רוצים אותו דבר, אולי מסיבות קצת שונות, אולי הרבה ישראלים לא חושבים על אחיהם ואחיותיהם בצפון אמריקה, אבל הם בהחלט רוצים לבחור מי יחתן אותם ולאו דווקא מישהו מהרבנות שאותו הם לא פגשו מעולם.

עינת הורוביץ: הם אולי מגיעים מנקודות מבט שונות אבל יש רוב גדול בישראל התומך במה שאתם רוצים ואתם צריכים למצוא את השותפים שלכם ולעבוד איתם.

עינת הורוביץ: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: סיון יעקובסון בבקשה בקצרה.

סיון יעקובסון: אני אקצר.

סיון יעקובסון: שמי סיון יעקובסון ואני מייצגת את "קולך" שהוא ארגון פמיניסטי אורתודוקסי בישראל.

סיון יעקובסון: חלקכם מכירים את הארגון בשם JOFA.

סיון יעקובסון: אני מסכימה עם חלק מהדברים שרחל אמרה קודם לכן שישראלים רבים אינם מרגישים בבית מבחינת שירותי הדת שהם מקבלים בישראל.

סיון יעקובסון: רבים מהישראלים אינם מודעים.

סיון יעקובסון: כאישה אורתודוקסית אני מודעת אבל רבים מחברי החילונים אינם מודעים להשלכות ברגע שהם פונים לרבנות הראשית כדי להתחתן.

סיון יעקובסון: הם לא מודעים לתהליך אותו אחיותינו צריכות לעבור שם.

סיון יעקובסון: הם לא מודעים לכך שברוב המקרים הסכמי ממון, הסכמי ממון הלכתיים אינם מוכרים בישראל.

סיון יעקובסון: יש סיפור אורבני שהרבנות הראשית ניסתה לבטל הסכם גירושין בבית משפט אזרחי לענייני משפחה של מישהו שרק בא לקבל את הגט הרשמי ההלכתי.

סיון יעקובסון: אבל שבוע שעבר פגשתי חברה שאמרה לי שהיא זה הסיפור האורבני.

סיון יעקובסון: אני האדם שחתם על הכול ביחד עם בן זוגי.

סיון יעקובסון: ברגע שהחלטנו להיפרד, הגענו לרבנות הראשית והראנו להם את החלטת בית המשפט האזרחי לענייני משפחה חתום על ידי שופט וכל מה שאנחנו רוצים זה את הגט, הם אמרו לנו בשום פנים ואופן לא.

סיון יעקובסון: אנחנו צריכים לדון בהסכם הזה.

סיון יעקובסון: מדוע הם צריכים להחליט בשבילנו?

סיון יעקובסון: סיפור אחר שיכול לייצג את הבעיה הוא על חברה שלי מ-CWJ, עורכת דין שייצגה אישה בבית הדין במקרה ברור של מקח טעות.

סיון יעקובסון: מקרה ברור של טעות, שצריך לבטל את הנישואין.

סיון יעקובסון: הדיין אמר לה את יודעת מה?

סיון יעקובסון: את צודקת.

סיון יעקובסון: אבל את רוצה שמישהו יכתוב פשקווילים נגדי בבני ברק?

סיון יעקובסון: זוהי שאלה יותר פוליטית מאשר דתית.

סיון יעקובסון: זו לא שאלה של הלכה.

סיון יעקובסון: אני רוצה להגיד שאני מסכימה אתכם.

סיון יעקובסון: אני לא מרגישה בבית כרגע והרבה פעמים כשאני מגיעה לכותל, כשאני נכנסת למקווה, שהודות להרבה מחברי הכנסת כמו רחל שדאגו שאוכל לטבול בדרך שמתאימה לי, בהתאם למסורות שלי.

סיון יעקובסון: אבל אני לא תמיד מרגישה כך ואני מסכימה שאנחנו צריכים לעשות יותר ואנחנו זקוקים לעזרת

סיון יעקובסון: כם כדי לעשות זאת.

סיון יעקובסון: אנחנו קהילה אחת גדולה, אבל לא תמיד אנחנו מרגישים שנוכל לקבל את העזרה לה אנו זקוקים כאן בכנסת.

סיון יעקובסון: אנחנו מקווים לעשות יותר ולהיות יותר טובים כך שתהיו גאים בנו בפעם הבאה שתבקרו כאן.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

דב זקהיים: קודם כל אני רוצה להודות לך שוב יו"ר הוועידה על שהקדשת לנו את הזמן שנה שנייה ברציפות.

דב זקהיים: אתה עובד מאד קשה כדי לשמור על אחדות העם היהודי ועל כך תבוא עליך הברכה.

דב זקהיים: כמה נקודות.

דב זקהיים: אני גם רוצה להודות גם לחברי AJC שדיברו כאן וגם לאחינו ואחיותינו בארגון בישראל.

דב זקהיים: אין ספק שיהיה עלינו לעבוד יחדיו.

דב זקהיים: ברצוני לציין שהוועידה היהודית האמריקאית נלחמת עבור זכות החרדים לצעוד ברחובות פריז לבושים כחרדים.

דב זקהיים: יש לכם כאן יהודים רפורמיים, יהודים קונסרבטיבים, יהודים רקונסטרוקציוניסטים הולכים לנשיא ולמנהיגים הרשמיים של אירופה ואומרים להם אנחנו מתנגדים לכך שמרביצים לחרדים ברחובות.

דב זקהיים: אנחנו נלחמים עבור חרדים בעוד שהחרדים מתייחסים לחברים שלנו כאל משהו מאוס.

דב זקהיים: תחשבו על כך.

דב זקהיים: רציתי רק לציין זאת.

דב זקהיים: דבר שני, עם כל הכבוד אין לנו 10 עד 15 שנה.

דב זקהיים: זאת אומרת אנחנו הולכים לאבד דור.

דב זקהיים: אנחנו לא יכולים להרשות זאת לעצמנו.

דב זקהיים: עלינו לעבוד יחדיו עכשיו.

דב זקהיים: אנחנו אולי נחיה ארבע שנים, שלוש שנים, אבל 15 שנים?

דב זקהיים: אתם יודעים כמה בוגרי אוניברסיטאות זה?

דב זקהיים: אנחנו לא יכולים להרשות את זה לעצמנו.

דב זקהיים: לבסוף, חבר הכנסת גליק, אנחנו הזמנו את הרבנות הראשית לדבר איתנו.

דב זקהיים: הם לא הסכימו.

דב זקהיים: שוב, בגלל שהם לא מחשיבים אותנו כלגיטימיים.

דב זקהיים: אף אחד לא לגיטימי מלבדם.

דב זקהיים: דרך אגב, מנקודת מבט הלכתית הם המהפכנים.

דב זקהיים: אין שום תקדים הלכתי שרבנות אחת במדינה אחת שולטת ברבנים בעולם.

דב זקהיים: אני מאתגר אותך להראות לי דבר כזה.

דב זקהיים: אני אראה לך מה אמר (לא ברור) כשהרב הראשי של גרמניה ניסה להחליט מי יהיה הרב הראשי בצרפת – פסק הדין היה נגדו.

דב זקהיים: בזה מסתכמת ההלכה.

דב זקהיים: האנשים הללו מטיפים להלכה שהם המציאו.

דב זקהיים: כמו ששמענו זאת בעצם פוליטיקה ולא הלכה.

דב זקהיים: זאת שליטה.

דב זקהיים: הם רוצים לשלוט בחיי היהודים בכל מקום.

דב זקהיים: זה לא יעבוד.

דב זקהיים: אולי במדינה הזאת זה יעבוד.

דב זקהיים: אני לא יכול להגיד לישראלים איך לחיות או איך להילחם.

דב זקהיים: אבל בארץ שלי זה לא יעבוד.

דב זקהיים: אם אתם רוצים את התמיכה של אנשים הנלחמים עבור יהודים לא חשוב מה הם עושים, לא חשוב אם הם להטב"ים או חרדים.

דב זקהיים: אם אתם רוצים את התמיכה, לא רק את של אלה מאיתנו עם שיער לבן אלא של ילדינו ונכדינו כדאי שתעשו משהו בקשר לזה.

דב זקהיים: אני אפסיק כאן.

דב זקהיים: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: שמענו את נציגי יהדות התפוצות, את המנהיגים שלהם שנמצאים כאן ושמענו גם את הנציגים הישראלים של ארגונים ישראלים וחברי כנסת.

אברהם נגוסה: שמענו על האתגרים איתם אנחנו מתמודדים כאומה יהודית, כמשפחה, כעם אחד.

אברהם נגוסה: תודה רבה שהגעתם לכאן, חלקתם איתנו ודיברתם איתנו.

אברהם נגוסה: אנחנו משפחה ואנחנו נדון בזה כמשפחה לכן זה מצב מאד חשוב ואני אסיר תודה לכם שבאתם מרחוק, מאמריקה לכאן.

אברהם נגוסה: זה מאד חשוב לנו כאומה וכמשפחה.

אברהם נגוסה: ראשית כולנו מאמינים בכך – ישראל היא מדינה יהודית.

אברהם נגוסה: מה שאומר שהיא קיימת למען כל אלה שגרים כאן ולמען יהודי התפוצות.

אברהם נגוסה: ישראל שייכת לכל העם היהודי, לא חשוב איפה הם גרים.

אברהם נגוסה: ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית קיימת למען מטרה זו.

אברהם נגוסה: פתחתי את הישיבה הזו בכך שהודיתי לכם על תפקידכם ועל כל מה שאתם עושים כדי לחזק את מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: אני גם אומר שמדינת ישראל רואה את יהדות התפוצות כנכס אסטרטגי בכל מה שקשור לביטחון, לדיפלומטיה.

אברהם נגוסה: כפי שאתם אומרים אתם השגרירים של מדינת ישראל ואתם מגנים על העם היהודי בכל העולם.

אברהם נגוסה: מגינים על מדינת ישראל, מגינים על חרדים באירופה ובכל מקום.

אברהם נגוסה: מכאן שיהדות התפוצות היא נכס אסטרטגי לעם היהודי ולמדינת ישראל מבחינת הכלכלה, הדיפלומטיה והביטחון.

אברהם נגוסה: אנחנו חייבים להמשיך בדרך הזו.

אברהם נגוסה: הנקודה השלישית שאני רוצה לסכם היא שאנחנו עומדים בפני הרבה אתגרים ואני אומר לכם שמאז שהגעתי לכנסת ניהלנו הרבה דיונים על האתגרים השונים שעומדים בפנינו, במיוחד היחסים בין יהדות התפוצות לישראל.

אברהם נגוסה: עדיין לא פתרנו את כל הבעיות, את כל האתגרים אבל אני מרגיש שאנחנו מתקדמים בצורה חיובית ואופטימית.

אברהם נגוסה: רק לפני שבועיים, לאחר דיונים רבים בוועידה הזו, הצלחנו לשנות את הקריטריונים לגבי הכרת בית הדין הרבני בחו"ל.

אברהם נגוסה: אני יודע שהקריטריונים לא מקובלים ולא כולם מסכימים אבל לפחות יש לנו היום על מה לדון ועל מה להתווכח.

אברהם נגוסה: זה אחד מההתפתחויות שאני רואה.

אברהם נגוסה: אני חושב שיש התקדמות גם בנושאים אחרים ואנחנו חייבים להמשיך ולעשות מבלי להתייאש.

אברהם נגוסה: אני בא מקהילה שנאבקה לקבל הכרה ואני יודע מה זה אומר להיאבק למען הכרה.

אברהם נגוסה: אבל אני חייב לומר שזה מעולם לא השפיע על אהבתי למדינת ישראל ולארץ ישראל וזה לא אמור להשפיע עליכם בגלל שאני מאמין שישראל היא בית לכל יהודי כולל הנכדות שלכם, כולל הבנות שלכם – הן שייכות לכאן.

אברהם נגוסה: רק שנה שעברה התווכחתי עם הממשלה ועשיתי עליהם חרם כאשר הם סירבו להביא יהודים מאתיופיה שהם יהודים רק מצד האב.

אברהם נגוסה: ועובדה שהם הגיעו.

אברהם נגוסה: עלינו להמשיך להילחם.

אברהם נגוסה: זה אתגר עבורנו כאומה, כעם.

אברהם נגוסה: אבל זה לא אמור להשפיע על אהבתנו למדינת ישראל ועל האחדות שלנו.

אברהם נגוסה: בזה אני מאמין ועלינו לעשות זאת.

אברהם נגוסה: אני רוצה להזכיר נקודה נוספת.

אברהם נגוסה: אנחנו חייבים להפריד, וזאת דעתי ואתם לא חייבים להסכים איתה, בין הפוליטיקה הישראלית והאמריקאית לבין היחסים בין יהדות התפוצות לישראל.

אברהם נגוסה: יש לנו מספיק בעיות בקשר להכרה של התנועה הקונסרבטיבית, התנועה הרפורמית, התנועה האורתודוקסית, החרדים.

אברהם נגוסה: יש לנו בעיות משלנו אז בבקשה תעשו הפרדה באם אנחנו תומכים בטראמפ או באובמה.

אברהם נגוסה: למרות שאנחנו מדברים בכנסת חייבת להיות הפרדה מהפוליטיקה.

אברהם נגוסה: אני אומר לחברי מהכנסת שאנחנו צריכים לעשות הפרדה.

אברהם נגוסה: יש לנו קהילה יהודית מאד חשובה וחיונית לאחדות שלנו כאומה, כעם והיא חייבת להישאר בלתי מעורערת.

אברהם נגוסה: אסור להרעיל אותה בפוליטיקה הפנימית של אמריקה או בפוליטיקה הפנימית הישראלית.

אברהם נגוסה: שוב תודה ונשמח לארח אתכם שוב, הישיבה נעולה.