ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1087, 2018-06-27 09:45

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו נדון היום – נדמה לי כבר פעם שלישית – בשיטת חישוב שווי השימוש לרכבים המשמשים לצרכי עבודה.

משה גפני: איפה החוק שלך?

עודד פורר: לחוק שלי יש פ'.

משה גפני: לא העברת אותו לוועדת שרים.

עודד פורר: לא.

עודד פורר: מספיק שאנחנו כוועדה מקדמים אותו.

עודד פורר: אני אתייחס לזה בכמה מלים, אם תאפשר לי.

משה גפני: תכף אני אאפשר לך.

משה גפני: אני רוצה שאתה תציג את זה.

משה גפני: אנחנו חיים בתחושה ששווי השימוש ברכבים, גם בעקבות הדיונים הקודמים וגם בעקבות פניות רבות שהיו אלינו בעניין הזה, הוא כאילו מסחטה לכסף.

משה גפני: יש שיטת חישוב שקוראים לה גם מיסוי ירוק ובעצם זה כדי להביא כסף לקופת האוצר.

משה גפני: אין בזה צדק, זה לא שיש רכבים שהם רכבים ישנים והם צריכים לשלם כמו רכבים חדשים, יש רכבים שברור לחלוטין שהם משמשים לצרכי עבודה והם אינם לשימוש פרטי.

משה גפני: דיברנו על רכבים כאלה שלש אינסטלטור, של חשמלאי, שרואים שהרכב מלא צינורות אבל מחייבים אותו בחיוב רב.

משה גפני: לא התקדמנו עם העניין הזה בדיונים עם משרד האוצר.

משה גפני: תכף נשמע אותם אבל הם מתעקשים על העובדה הזאת שזה ימשיך להיות באותה צורה.

משה גפני: שמתי את הנושא הזה בשני דיונים בשבועיים האלה, גם היום וגם בשבוע הבא.

משה גפני: או שנלך לחקיקה או שנגיע להסכמה.

משה גפני: אני כבר די התייאשתי מההסכמה עם אגף התקציבים, אבל תמיד טוב לנסות.

משה גפני: ולכן אנחנו נדון בנושא הזה.

משה גפני: עודד, אני מאפשר לך להציג את הנושא.

עודד פורר: תודה אדוני.

עודד פורר: ראשית, אני חייב להודות על העובדה שאתה מקיים את הדיון הזה כבר מספר פעמים.

עודד פורר: זאת לא פעם ראשונה שאנחנו דנים.

משה גפני: כנראה זה הדיון השלישי.

עודד פורר: כולל גם פגישות שעשינו אצלך יחד עם המנהל הקודם של רשות המסים.

עודד פורר: השבוע, ביום שני, היה דיון חשוב שהתקיים בוועדת החוקה.

עודד פורר: הדיון עסק בדרכי המינוי של יועצים משפטיים למשרדי הממשלה.

עודד פורר: האולם היה מלא מפה לפה בחברי כנסת, ביועצים משפטיים, באנשי משרדים.

עודד פורר: הגיעו שופטים עליונים.

עודד פורר: באמת, נושא שהוא נושא חשוב.

עודד פורר: בהחלט נושא חשוב.

עודד פורר: אבל כאן יש נושא שהמדינה מכניסה את היד לכיס וגובה מאנשים שלא כדין כשני מיליארד שקלים.

עודד פורר: מדובר כאן על גניבה של שני מיליארד שקלים.

עודד פורר: כשבא מישהו ומשלם מס על רכב שכל כולו לעבודה כאילו הוא רכב פרטי, כאילו הוא משתמש בו לשימושו הפרטי, זה אומר שהמדינה לקחה ממנו כסף שלא כדין.

עודד פורר: זה אומר שהוא לא משלם מס אמת.

עודד פורר: כשבא מישהו עם רכב בן 10 ו-15 שנים ומשלם עליו מס כאילו הוא רכב חדש, זה אומר שהמדינה הכניסה את היד לכיס שלו ולקחה ממנו כסף סתם, שלא כדין.

עודד פורר: אני הייתי מצפה לראות כאן את כל ראשי המשק מצד אחד ומהצד השני גם סוללה יותר ארוכה אפילו של חברי כנסת.

עודד פורר: סליחה, אדוני, באמת.

עודד פורר: הנושא הזה לא יכול להימשך.

עודד פורר: יש כאן עוול מתמשך שמדינת ישראל התמכרה למיסוי הרכבים הרי כשהיא גובה מס על רכב ישן כאילו הוא רכב חדש, היא עושה את זה כדי לדחוף אותך לקנות עוד רכב חדש.

עודד פורר: למה?

עודד פורר: כי על הרכבים החדשים, גם שם היא גובה מסים מנופחים בהשוואה לכל העולם.

עודד פורר: כשהיא גובה מס שווי שימוש גבוה בכל השוואה בינלאומית, היא עושה את זה כדי להכניס את היד לכיס כי לפני שינוי של התקנות גבו סדר גודל של 3 מיליארד שקלים על שווי שימוש מרכבים, והיום גובים סדר גודל של קרוב ל-6 מיליארד שקלים על רכבים.

עודד פורר: יכול להיות שהיה צריך לתקן את התקנות כפי שהן היו קודם אבל מה שעשו זה עוול על עוול.

עודד פורר: יש כאן שלושה נושאים שאנחנו חייבים לתקן אותם בוועדה ועליהם גם מדברת הצעת החוק שהגשנו.

עודד פורר: הנושא הראשון הוא יצירת פחת על רכבים ישנם.

עודד פורר: לא יכול להיות שאם יש לי עובד שאני נותן לו רכב בן 10 שנים, הוא משלם שווי שימוש יותר מעלות הרכב ויותר מההטבה שהוא מקבל.

עודד פורר: זה לא הגיוני.

עודד פורר: פעם אחת חייבים לתקן את זה.

עודד פורר: על זה אני חושב שאין בכלל מחלוקת.

עודד פורר: הנושא השני.

עודד פורר: לא יכול להיות שיש מישהו שמקבל רכב שכל כולו משמש אותו לעבודה והוא משלם עליו כאילו הוא רכב פרטי.

עודד פורר: השלב הבא הוא שיאמרו לו שהוא גם נהנה מהמזגן בעבודה, שלם עליו.

עודד פורר: אם זה כך, לא נכיר בשום הוצאה.

עודד פורר: רכב הוא כלי עבודה ממדרגה ראשונה, בוודאי בעסקים מסוימים.

עודד פורר: אם אני לא יכול לשלוח את העובד שלי עם ציוד על הרכב כדי לטפל ולתקן תיקונים, מה אתם רוצים שאני אעשה?

עודד פורר: זה הנושא השני שחייבים לטפל בו.

עודד פורר: הנושא השלישי הוא הממוצע שהם קבעו לשווי השימוש, שגם הוא גבוה משמעותית לעומת מה שאנחנו מכירים במדינות אחרות.

עודד פורר: יש פתרונות.

עודד פורר: כמו שיש קופה רושמת בעסק, הרי אני לא נכנס לאיזושהי חנות ואומר שאני אקח ממנה ממוצע של הקניות שעושים בה.

עודד פורר: אין חיה כזאת.

עודד פורר: אומרים לה לרשום, מה שמכרת, על זה תשלמי מס.

עודד פורר: אותו דבר אפשר לעשות היום ברכבים.

עודד פורר: מה שנסעת, על זה תשלם מס.

משה גפני: דיברת על שלושה דברים.

משה גפני: אתה דיברת על הפחת, רכב שהוא רכב שמתיישן וצריך להתחשב בעובדה שהוא היום איננו רכב חדש.

משה גפני: הדבר השני, רכב שהוא מיועד לעבודה והוא איננו רכב פרטי.

משה גפני: הוא אמנם פרטי אבל הוא משמש רק לעבודה.

עודד פורר: אלה שני הנושאים.

עודד פורר: אלה בעצם שני נושאים.

עודד פורר: הנושא השלישי מדבר על הממוצע.

עודד פורר: הם הרי קבעו ממוצע.

עודד פורר: מה עשתה רשות המסים?

עודד פורר: היא אמרה שלא נוח לה לבדוק כמה נסעת פרטי וכמה נסעת בעבודה, אני לכן אעשה ממוצע.

עודד פורר: אם אתם עושים ממוצע, הממוצע צריך להיות שונה וגם שם צריכה להיות הבחנה בין מי שעיקר השימוש הוא לעבודה לבין מי שלא עיקר השימוש הוא לעבודה.

עודד פורר: לא דין אינסטלטור, חשמלי, קבלן מיזוג אוויר, קבלן שיפוצים כדין רואה חשבון ועורך דין, עם כל הכבוד.

עודד פורר: דינם לא שווה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מוסי רז, בבקשה.

מוסי רז: בוקר טוב.

מוסי רז: אני חושב שאנחנו צריכים לקבוע עקרונות מאוד ברורים משום שהרכב הצמוד בישראל, הליסינג, הוא מכת מדינה.

מוסי רז: אפילו הייתי אומר שהוא אחד מהאויבים של מדינת ישראל, עד כדי כך.

משה גפני: הליסינג?

מוסי רז: כן.

מוסי רז: אני עומד על מה שאני אומר.

מוסי רז: הוא אחד האויבים של מדינת ישראל.

משה גפני: אני מקשיב לך בדריכות.

מוסי רז: מאות אלפי עובדים מקבלים רכב צמוד מבלי שזה קשור לעבודה שלהם.

מוסי רז: אני מסייג.

מוסי רז: אני לא אומר שכל מי שמקבל, זה לא קשור לעבודה שלו.

מוסי רז: בעצם אנחנו יוצרים מצב שלעובדת ולעובד שמקבלים ליסינג, שהם רובם בשני העשירונים העליונים או שניים משלושת העשירונים העליונים, אם נגדיר את זה יותר בדיוק, עלות הדלק היא אפס, הם נוסעים חינם, משום שאת השווי כבר חישבנו.

משה גפני: בגלל שזה ליסינג.

עודד פורר: אבל זה לא מדויק כי רוב האנשים האלה שאתה מדבר עליהם, צריכים לשלם על זה וחלקם משלם על הליסינג הזה.

עודד פורר: אגב, רובם מעדיפים לעבור לרכב פרטי.

מוסי רז: אני שמח שעוברים לרכב פרטי, אז חישוב המס הוא יותר נכון.

מוסי רז: אם אנשים עוברים לרכב פרטי, הם חושבים לפני שהם נוסעים ואולי הם נוסעים פחות ואולי משתמשים בכלים אלטרנטיביים.

מוסי רז: לצערי לא מספיק עברו לרכב פרטי אבל זה נכון שיש כאלה שהפסיקו את השימוש בליסינג ועברו לרכב פרטי, משמע, המיסוי הזה כן עוזר בניגוד לאלה שחשבו שהוא לא עוזר.

מוסי רז: יש בעיות שניתן להצביע עליהן, ואני מקבל את מה שאתה אומר.

מוסי רז: אם מדובר על רכב שמשמש לעבודה, אבל גם אז צריך להפריד.

מוסי רז: זה בדיוק אותו דיון שהיה לנו כאן לפני יומיים על ראש הממשלה.

מוסי רז: אין הבדל, זה אותו דיון בדיוק.

מוסי רז: גם אז אין להפריד מהנסיעה הפרטית.

מוסי רז: אם עובד יכול להוכיח למס הכנסה ולהראות שאי לו נסיעות פרטיות ברכב הזה כי הוא לא מתאים לנסיעה פרטית או שיש לו רכב אחר שהוא משמש אותו לנסיעה פרטית, אז זה רכב עבודה לכל דבר.

עודד פורר: מד של נסיעה פרטית.

מוסי רז: גם בסדר.

מוסי רז: אז אנחנו צריכים לקבוע מבחנים.

מוסי רז: אני מסכים עם מה שאמרת על הפחת.

מוסי רז: אני מסכים על מה שאמרת לגבי רכב ישן.

מוסי רז: לכל הדברים האלה אני מסכים.

מוסי רז: בסופו של דבר הם צריכים להביא אותנו לתשלום מס אמת.

מוסי רז: אם למישהו יש הטבה, הוא צריך לשלם עליה.

מוסי רז: אם למישהו אין הטבה וזה קשור לעבודה שלו, הוא לא צריך לשלם עליה.

משה גפני: על זה מדברים.

עודד פורר: אין בינינו מחלוקת.

מוסי רז: עכשיו אנחנו צריכים לנסח את הדברים.

מוסי רז: אם אנחנו מפסידים אפילו מהמס, לא אכפת לי שיעלה שווי המס על האחרים, על אלה שעבורם זאת הטבה, כי אני חושב שהוא היום נמוך מדי.

עודד פורר: אני חושב שכולם מסכימים לזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רובי גינל, מנכ"ל התאחדות התעשיינים.

רובי גינל: תודה על הדיון.

רובי גינל: אני חושב שגם במקרה הזה יושב ראש ועדת הכספים וועדת הכספים – וחבר הכנסת עודד פורר כמובן - מתגייסים לתקן עיוות שכולם מסכימים שהוא עיוות למעט מי שנהנה ממנו, שזאת הממשלה.

רובי גינל: אנחנו חושבים שהעיוות הזה צועק כבר הרבה מאוד שנים, ואני הייתי מעורב במגעים לשיטת שווי השימוש החדשה, וגם במגעים האלה סוכם – וזה כתוב – שרכבי שירות יקבלו מענה מיוחד לצערנו עד היום רכבי השירות לא קיבלו מענה מיוחד ויותר מזה, שווי השימוש הריאלי קפץ, כפי שאנחנו רואים ממחקרים שמתפרסמים מדי כמה חודשים, לחצי אחוז יותר ממה שאנחנו היינו אמורים לשלם.

רובי גינל: אני מזכיר שעלות שווי השימוש, חציה נופלת על המגזר העסקי, חציה נופלת על מגזר השכירים שמקבל את שווי השימוש, כך ש-2 מיליארד השקלים האלה מתחלקים גם בין המגזר העסקי שנאלץ לייקר את מחירי המוצרים והשירותים שהוא מוכר בישראל וגם על מגזר השכירים שמקבלים את הרכב הצמוד.

משה גפני: מה אתם מציעים?

משה גפני: אתה היית גם בדיונים הקודמים.

משה גפני: אנחנו מתלבטים בשאלה הזאת.

משה גפני: איך אנחנו קובעים מהו רכב לצורך עבודה ומהו רכב לשימוש פרטי?

משה גפני: אני הולך לקבוע את זה.

משה גפני: לשם כך עשיתי את שני הדיונים.

משה גפני: אגב, אני אבקש שמנהל רשות המסים יהיה בדיון הבא.

משה גפני: חשוב מאוד.

רובי גינל: הוא היה מעורב אישית במשא ומתן עת קבענו את שווי השימוש.

משה גפני: כן.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: הוא מאוד מעורב בזה.

עודד פורר: הוא מכיר את הנושא הזה היטב.

משה גפני: הוא מאוד לא רוצה לשנות את המצב הקיים אבל ננסה לשכנע אותו.

רובי גינל: הפתרון הזה הוא פתרון טכנולוגי, כפי שאמר חבר הכנסת פורר.

משה גפני: איך?

רובי גינל: יש פתרונות טכנולוגיים שמאפשרים לקבוע אם נסיעה היא נסיעה במסגרת העבודה או נסיעה פרטית.

משה גפני: אני לא אוהב את זה.

רובי גינל: אני יודע.

משה גפני: לא אהבתי את זה בדיון הקודם.

משה גפני: איזה עוד הצעות לפתרון יש לכם?

רובי גינל: להפחית את שווי השימוש כפי שנהוג במדינות המפותחות, שזה 1.8, 1.9.

רובי גינל: אנחנו חושבים ש-1.8 יתקן את העיוות של השנים האחרונות.

שגית אפיק: 2.48.

עודד פורר: הצעת החוק שלי מדברת על הצהרת המשתמש.

עודד פורר: צריך להצהיר.

עודד פורר: תתפוס רשות המסים מישהו שרימה בהצהרה שלו, יענישו אותו.

משה גפני: זאת הצעה אחת.

משה גפני: אני לא אוהב את ההצעה הזאת.

משה גפני: בכל אופן, אנחנו מדברים על המון אנשים, מדברים על כל המערכת המשקית.

משה גפני: השאלה אם יש עוד פתרונות.

משה גפני: האם אי אפשר להגדיר עבודה כזאת, חשמלי במפעל, הגדרות מהסוג הזה.

רובי גינל: זה יטפל לא רק בסוגיה אחת משלוש הסוגיות שהעלה חבר הכנסת פורר, להגדיר מה הם רכבי שירות.

רובי גינל: ניסינו לעשות את זה בשנים האחרונות.

רובי גינל: הצענו מספר מודלים לרשות המסים ובהם גם לפי תפקידים.

רובי גינל: כלומר, ברור שטכנאי שירות של הוט, זה רכב שירות.

רובי גינל: רשות המסים דחתה את כל ההצעות שלנו כי פשוט נוח לה לקבל מסים מכל הרכבים ולא ליצור החרגות.

רובי גינל: אנחנו חושבים שכן ניתן לבסס מודל.

משה גפני: הצעתם לרשות המסים?

רובי גינל: כן.

רובי גינל: הצעה קונקרטית.

משה גפני: שמגדירה תפקידים.

רובי גינל: שמגדירה תפקידים שאין חולק על כך שאלה רכבי שירות.

משה גפני: אני יכול לקבל את ההצעה הזאת?

רובי גינל: ודאי.

רובי גינל: אנחנו חושבים שהפתרון הפשוט ביותר הוא להפחית את שווי השימוש למה שמקובל במערב ל-1.8 אחוזים ובזאת להפחית גם את העלות העודפת על המגזר העסקי.

שגית אפיק: עדיין רכבי השירות הם סוגיה שצריך לפתור אותה, גם אם מפחיתים.

רובי גינל: כן.

רובי גינל: ללא ספק.

רובי גינל: צריך להחריג אותם לגמרי משווי שימוש.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רועי כהן, נשיא לה"ב.

רועי כהן: בוקר טוב אדוני היושב ראש וחברי הכנסת.

רועי כהן: אני רוצה לדבר על איך אנחנו מהצד השני של המתרס מרגישים את היחס כלפינו מצד רשות המסים ומשרד האוצר, בעיקר אגף התקציבים.

רועי כהן: איך המדינה מתייחסת אלינו.

משה גפני: מה זה אלינו?

רועי כהן: אני מדבר בשם כל העצמאים והעסקים הקטנים בישראל.

רועי כהן: 50 ארגונים, למעלה מ-200,000 בעלי עסקים שאני כלה"ב מייצג.

רועי כהן: אנחנו מרגישים שהפכנו להיות הפרה הנחלבת של מדינת ישראל והדוגמה הזאת היא דוגמה חיה ליחס של מדינת ישראל אלינו.

מוסי רז: תכף מעלים את מחיר המטרה.

רועי כהן: אני הלכתי ללמוד את החומר, כמוך אדוני היושב ראש.

רועי כהן: אני קראתי את הכול.

רועי כהן: אפילו הזמינו למילואים את בועז סופר שהוא אז ריכז את כל העניין.

רועי כהן: נקבע בדיוני הוועדה שיהיה נוהל כלפי טכנאים ועובדי כפיים.

רועי כהן: נאמר שם על השיפוצניקים, על קבלני מיזוג אוויר, על האינסטלטורים, על הגננים.

רועי כהן: כולם דיברו.

רועי כהן: לא המצאנו את הגלגל.

רועי כהן: אמרו שיהיה נוהל.

רועי כהן: אנחנו עוד מעט מגיעים ל-2019 ואין נוהל.

רועי כהן: ב-26 ביולי 2017 התקיים כאן דיון ראשון בנושא, אחרי שנלחמנו.

רועי כהן: קבעו שתוך 45 ימים יביאו לכאן את הנתונים, גם לחברי הוועדה וגם לנו.

רועי כהן: לא הביאו את הנתונים.

רועי כהן: לאחר כחודש וחצי, ב-6 בספטמבר 2017, שוב דיון, הודעה של נציגי רשות המסים שיציגו מתווה ורעיונות לפתרון הנושא.

עודד פורר: תוך ארבעה חודשים.

רועי כהן: תוך ארבעה חודשים.

רועי כהן: אנחנו כמעט שנה אחרי.

רועי כהן: מה זה הזלזול הזה?

רועי כהן: אנחנו אלה שמשלמים את המסים עבורם, אנחנו אלה שמשלמים את המסים כדי שבמדינת ישראל יוכלו לעשות נטו מכסים, כדי שישלמו פחות על נעלי נייק, אבל כאן, כאשר מדובר כאן על אלפי שקלים שלוקחים מס לא אמת מאנשים, הם לא זכאים לקבל את היחס והדיון הראוי?

רועי כהן: אני לא מבין מה קורה כאן.

רועי כהן: אני אומר לך אדוני היושב ראש לאן דוחפים אותי.

רועי כהן: באים אלי מתוך רשות המסים ואומרים לי ללכת לבג"ץ, למה אתה לא הולך לבג"ץ?

רועי כהן: אני בחרתי בשופטי הבג"ץ?

רועי כהן: אני בחרתי כאן בחברי הכנסת שיתקנו את העיוותים האלה.

רועי כהן: למה שאני אלך לבג"ץ?

רועי כהן: כדי שעוד שלוש שנים ועוד ארבע שנים הם יוכלו לקחת את המס לא האמת הזה?

רועי כהן: מדברים כאן על משילות, מדברים כאן על רצון לעזור ולסייע לעם, אותי רוצים לדחוף לבג"ץ, תתקוף את התקנות בבג"ץ, למה אתה לא תוקף?

רועי כהן: אני לא בחרתי בבג"ץ.

רועי כהן: אני בחרתי בכם חברי הכנסת.

רועי כהן: זה בית העם.

רועי כהן: האבסורד הוא שאנשים משלמים מס לא אמת.

רועי כהן: אנשים שהרכב שלהם כולו מלא בצינורות, בגז, בחומרי הדברה.

רועי כהן: רואים את זה.

רועי כהן: הוצאנו את ראש רשות המסים בכינוס שהוא היה ביפו, בשוק הפשפשים, הוצאנו אותו והראינו לו מה זה רכב מלא.

רועי כהן: שאלתי אותו אם הוא ייקח את הילד שלך לגן?

רועי כהן: אמר לי, לא.

רועי כהן: שאלתי אותו למה הוא לוקח מהרכב הזה שווי שימוש, למה אתה נותן רק 45 אחוזים הכרה?

רועי כהן: הוא אמר, תשמע, הייתה שיטה ואנחנו עושים ממוצע.

רועי כהן: שאלתו אותי מה זה עושים ממוצע, אבל הבן אדם משלם עכשיו מס לא אמת, אתה לוקח ממנו מס על רכב עבודה וזה מס לא אמת.

רועי כהן: אמרתי לו שהוא יכול לתקן את זה מחר בבוקר.

רועי כהן: מחר בבוקר אפשר לתקן את זה.

רועי כהן: חבל לי שאנחנו שוב פעם שנה אחרי הדיון שקבע שתוך ארבעה חודשים תהיה כאן בשורה, אבל שוב אנחנו רואים את הזלזול בנו, בעצמאים ובעסקים הקטנים.

רועי כהן: אני קורא באמת גם לרשות המסים וגם לאגף התקציבים, אנחנו לא נוותר.

רועי כהן: אם הם חושבים שאנחנו ניעלם, הפריץ ימות והשיירה תעבור – זה לא יקרה.

רועי כהן: אני אהיה בכל מקום.

רועי כהן: הגעתי אליהם לשוק, אני אגיע אליהם לכנסת, אני אגיע אליהם לכל מקום כי זה מאבק צודק, זה מאבק של העם, זה מאבק של האנשים שמשלמים מס לא אמת ואין שום סיבה לשלם אותו.

רועי כהן: אדוני היושב ראש, באמת, אני שמח שאתה נחוש בסוגיה הזאת כי אתה מבין שיש כאן עיוות שזועק לשמים.

רועי כהן: מחר בבוקר אפשר לתקן את זה.

רועי כהן: לא צריך לחכות לא לבג"ץ ולא לחכות לשום דבר.

רועי כהן: מחר בבוקר אפשר לתקן.

רועי כהן: צריך רק לגבות מס אמת מהאנשים.

רועי כהן: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יוסף חדד, יושב ראש העמותה לשווי שימוש ברכב.

יוסף חדד: בוקר טוב.

יוסף חדד: אני נמצא כאן אתכם בדיון מספר 3.

יוסף חדד: אני קבלן ויש לי עובדים.

משה גפני: בשבוע הבא יהיה דיון מספר 4.

משה גפני: זה אומר למשרד האוצר ולממשלה שאנחנו בוועדת הכספים לא נרפה מהעניין.

יוסף חדד: אני אומר לך למה לא צריך להרפות.

יוסף חדד: כי רכב שעולה 6,000 שקלים, ברלינגו, מודל 2007, אני הראיתי לערן יעקב מול העיניים שלו, הרכב עולה 6,000 שקלים, ההוצאות השנתיות שלו לא מגיעות ל-15,000 שקלים, גם אם העובד נסע נסיעות פרטיות ואני משלם עליו, איך רשות המסים גובה ממני מס וירטואלי של 36,000 שקלים?

יוסף חדד: ברכב אחר היא גובה 60,000 שקלים מס וריטואלי, באיסוזו.

יוסף חדד: הם מבקשים מאתנו לשלם מס אמת.

יוסף חדד: ערן יעקב אומר שבטכנולוגיה ניתן לתפוס את האנשים שלא משלמים.

יוסף חדד: למה ברכב ממוחשב הוא אומר שזה לא מקובל עליו ללכת בטכנולוגיה הזאת?

יוסף חדד: בטכנולוגיה אחרת, כן מותר לו, כן הוא אומר לתפוס את האנשים שמרמים.

יוסף חדד: אנחנו לא רוצים לרמות.

יוסף חדד: אנחנו רוצים לשלם מס אמת, מס צודק למדינה.

יוסף חדד: אתם חברי הכנסת, אנחנו בוחרים בכם לעשות לנו צדק.

יוסף חדד: אנחנו לא צריכים את המלחמה הזאת מול פקידי האוצר, מול רשות המסים.

יוסף חדד: הם באים, נותנים, מציגים איזו תקנה, מרימים יד ומעבירים את התקנה וכל האזרחים אחר כך צריכים להילחם.

יוסף חדד: אנחנו רוצים בבוקר לצאת לעבוד, להרוויח את פת הלחם שלנו, לשלם מס צודק ולהגיד תודה רבה לבורא.

יוסף חדד: מי שעושה לנו את הדבר הזה, הוא עושה לנו גזל.

יוסף חדד: דין תורה, זה גזל.

יוסף חדד: גזל שלוקחים שלא בצדק מהאוכל של הילדים שלנו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ששי שדה.

ששי שדה: יושב ראש אגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות הלאומית.

ששי שדה: אני מייצג אלפי עובדים שיש להם רכבי עבודה ואני מדבר בעיקר על הצווארון הכחול ופחות על הצווארון הלבן, אבל אני אתייחס גם לצווארון הלבן בהתייחס למה שאמר חבר הכנסת רז.

ששי שדה: לעובדים האלה אין ברירה.

ששי שדה: אין להם זכות לבחור אם הם לוקחים את הרכב או לא ואין להם ברירה, הם גם לא יכולים לבחור אם הם משאירים אותו בלילה בעבודה או שהם לוקחים אותו אתם הביתה.

ששי שדה: יש לא מעט עובדים – וזה גם עונה לך על השאלה אדוני של איך תגדיר רכב שירות – שמגיעים לעבודה ומכתיבים להם שהם לוקחים רכב כי אם הם יאמרו שהם לא רוצים, ייקחו מישהו אחר במקומם.

ששי שדה: מכתיבים להם שהם לוקחים רכב, מכתיבים להם איזה רכב, וזה גם קובע את שווי המס, ומכתיבים להם שהם חייבים גם לקחת אותו הביתה כי הם צריכים בערב לקפוץ לאיזה מקום במסגרת הכוננות.

ששי שדה: לדוגמה, כדי שנבין על מה אנחנו מדברים, טכנאי מעליות, אינסטלטורים, היעלה על הדעת שאינסטלטור שההכנסה הכי גדולה שלו בלילה, יתקשרו אליו באמצע הלילה והוא יגיד שהוא צריך לקחת את הרכב ממקום אחר?

ששי שדה: לא.

ששי שדה: האנשים האלה חייבים את הרכב אתם.

ששי שדה: הם חייבים את הרכב צמוד 24 שעות לצורך העבודה ואין להם ברירה אחרת.

ששי שדה: זאת הדרך הכי קלה גם להגדיר איזה רכב הוא רכב שירות ואיזה לא.

ששי שדה: גם בנוגע לאנשי הצווארון הלבן.

ששי שדה: אני אקח את עצמי כדוגמה.

ששי שדה: אני לא אוהב את זה אבל זה קל לי.

ששי שדה: נאמר שתשאירו את הרכב הפרטי או שמעדיפים לקנות רכב בעצמם.

ששי שדה: מי שבוחר לקחת את הרכב, לקנות רכב לבד, אלה שאין להם לאן לנסוע.

ששי שדה: הם נוסעים בית-עבודה בלבד.

ששי שדה: אם אנשים צריכים לנסוע אלפי ועשרות אלפי קילומטרים בשנה - ואני מאמין שיושבים כאלה סביב השולחן - לצורך עבודה, הם לא יכולים לקנות רכב פרטי ולהשתמש בו ולנסוע כל כך הרבה קילומטרים.

מוסי רז: לא הבנתי.

מוסי רז: אתה חושב שאם אתה נוסע נסיעה פרטית, היא לא צריכה להיות ממוסה?

ששי שדה: לא.

ששי שדה: אני תומך לגמרי באמרה שכל מה שפרטי, צריך להיות ממוסה וממוסה עד הסוף.

ששי שדה: זאת הטבה.

ששי שדה: הנסיעה הפרטית היא הטבה ואנחנו עומדים על כך ומוכנים להכיר בכך.

ששי שדה: לכן גם הצענו את היומן הדיגיטלי, שהוא הכי טוב.

ששי שדה: כל הנסיעות.

ששי שדה: אגב, שאל אותי ערן יעקב ראש רשות המסים - - -

מוסי רז: מה עם הגעה למקום העבודה?

ששי שדה: לדעתי זה ויכוח משנה.

מוסי רז: אבל זה ויכוח חשוב.

ששי שדה: כמו שמכירים בזה בביטוח הלאומי.

עודד פורר: ברשות המסים זה מוגדר כנסיעה פרטית.

ששי שדה: איך ביטוח לאומי מכיר בנסיעה לעבודה בהקשר לתאונות עבודה?

מוסי רז: אני פוגע גם במוחלשים וגם בסביבה.

ששי שדה: אני חושב שזאת לא המהות.

ששי שדה: זה יחסית חלק קט מאוד בכל הסיפור.

מוסי רז: רק רציתי לוודא שאנחנו מסכימים.

ששי שדה: אמרה רשות המסים שהיא ממסה רק 16 אחוזים.

ששי שדה: הנה, נטליה יושבת כאן והיא אמרה זאת בקולה אצל המשנה לראש רשות המסים.

ששי שדה: אנחנו ממסים רק 16 אחוזים על נסיעות פרטיות.

ששי שדה: עם כל הניסיונות שעשיתי לבדוק איך הם הגיעו ל-16 אחוזים, לא מצאתי.

ששי שדה: 16 אחוזים, אם אני לוקח את ערך הרכב ומחלק אותו כמו בליסינג ב-36 ומכפיל ב-16 אחוזים, יוצא פחות מחצי אחוז לזקוף בשכר וכאן זוקפים 2.5 אחוזים.

ששי שדה: פי חמש.

ששי שדה: לא מצאתי את הדרך לעשות את החישוב כמו שאתם מצאתם.

נטליה מירוניצ'ב: זה לא מדויק.

משה גפני: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

יעקב אשר: אדוני היושב ראש, אני מודה לך על קיום הישיבה השלישית.

יעקב אשר: אני חושב שפקידי האוצר כבר מכירים את השפה שלך.

משה גפני: בשבוע הבא יש המשך ישיבה.

יעקב אשר: הבנתי ואני מבין שהם כבר מספיק ותיקים להבין את שפת הגוף שלך ולדעת שהנושא הזה חייב לבוא לידי פתרון ולכן אנחנו נמשיך הלאה את הלחץ הזה.

יעקב אשר: בזמנו ביקשנו את ההצעה לסדר הזאת, עודד ועוד מספר חברי כנסת.

יעקב אשר: אני לא רוצה להרחיב יותר מדי, אבל חוסר שוויוניות שיש בדבר הזה, שמדינה קובעת איזשהו מספר שגם אם המציאות טופחת על פני המספר הזה, לא משנים אותו ולא נוגעים בו.

יעקב אשר: הנושא הזה של רכב ישן וחדש בכלל לא בא לידי ביטוי כאילו אין לזה שום ערך.

משה גפני: הם מדברים כל הזמן, גם בישיבות הקודמות, על ממוצע.

משה גפני: אתה תכף תשמע.

משה גפני: צריך להתמודד עם הטיעון.

יעקב אשר: צריך להתמודד עם זה אבל אני חושב שעם קצת חשיבה אפשר.

יעקב אשר: גם בממוצע אפשר לעשות כמה ממוצעים, משהו דיפרנציאלי שנותן שלוש דרגות בממוצע הזה.

יעקב אשר: לא חייב להיות ממוצע אחד לכל עם ישראל.

יעקב אשר: זה לא עובד כך.

יעקב אשר: אם כן, ראשית, בנושא הזה של חדש וישן.

יעקב אשר: שנית, לגבי הנושא של איזה סוגי עבודה, אם עבודה של אינסטלטור או חשמלאי, אדם שעובד בעירייה ומסתובב עם הרכב שלו, ואומרים לו, כן, אתה יכול להחנות את הרכב במחסני העירייה, תגיע בלילה ואם נוציא אותך לקריאה באמצע הלילה, תבוא עם האופניים, קח את הרכב ותיסע.

יעקב אשר: זה דבר שהוא לא יכול לבוא בחשבון.

יעקב אשר: דבר נוסף שאני חייב להעלות אותו כי הוא צודק ונכון.

יעקב אשר: זה נכון שזה מדבר על אנשים שהם דתיים, או אולי חלילה חרדים, אבל גם אי השוויוניות הזאת, אני בהחלט חושב שאף אחד לא מבין את הדבר הזה.

יעקב אשר: אם יש אנשים שההטבה שלהם – אנחנו הרי רוצים להבדיל, כפי שאמר מוסי, בין ההטבה לבין העבודה.

יעקב אשר: בוא ניקח את החלק של ההטבה.

יעקב אשר: אם החלק של ההטבה, יש אנשים שנהנים מההטבה הזאת רק שישה ימים בשבוע, לפי בחירתו של כל בן אדם, והשני נהנה במשך שבעה ימים, גם את זה צריך לקחת בחשבון כי שוב, מס חייב להיות צודק.

יעקב אשר: אין סתם מס.

יעקב אשר: אם יש סתם מס, זה בסדר.

מוסי רז: אתה רוצה שהמדינה תרוויח מסים מנסיעה בשבת?

יעקב אשר: אני לא רוצה שום דבר.

מוסי רז: מה שאתה מציע סותר את ההלכה.

מוסי רז: הוא רוצה שימסו יותר את מי שנוסע בשבת והמדינה תרוויח מס מנסיעה בשבת.

מוסי רז: אני חושב שזה סותר את ההלכה.

משה גפני: לא.

משה גפני: הוא אמר ההפך.

עודד פורר: הוא אמר שאדם שלא נוסע בשבת, ישלם פחות.

מוסי רז: אז המדינה תרוויח ממי שנוסע בשבת.

עודד פורר: חברות הביטוח יודעות להבדיל בין מי שנוסע בשבת לבין מי שלא נוסע בשבת.

יעקב אשר: בביטוח יש את ההבחנה הזאת.

מוסי רז: זה בסדר, אבל המדינה תרוויח מנסיעה בשבת?

קריאה: היא מרוויחה גם היום.

מוסי רז: תתייעץ על זה עם גדולי התורה.

קריאה: גם חברות הביטוח מרוויחות בשבת.

יעקב אשר: אתה לא הראשון שמפרש אותנו.

משה גפני: אני בעד להוריד מחיר אם מישהו בוחר יום אחר.

יעקב אשר: נכון.

מוסי רז: מה שמציע עודד, זה הדבר הנכון.

עודד פורר: אם הבן אדם מדווח מתי זאת נסיעה פרטית ומתי לא, אז באופן טבעי מי שלא נוסע בשבת, לא יהיו לו נסיעות פרטיות.

יעקב אשר: אני מודה למוסי על הדאגה הכנה שלו לשבת קודש.

יעקב אשר: מוסי, אני מודה לך על הדאגה הכנה שלך לכבודה של השבת בארץ ישראל ואני מזמין אותך להצטרף אלינו.

משה גפני: אגב, אני חייב לומר לך לגבי מוסי.

משה גפני: אני לא יודע לגבי הדאגה שלו לשבת, לא בדקתי את זה וזה גם לא ענייני אבל זה שהוא דואג לזה שאדם שומר שבת, שצריך להתחשב בו בזה שהוא שומר שבת, זה עולה מפעם לפעם.

יעקב אשר: נכון.

יעקב אשר: לכן הודיתי לו אלא שהוא נהיה מחמיר קצת יותר בעניין אבל אנחנו רגילים לזה לאחרונה ממקומות אחרים כשיש כאלה שהם יותר צדיקים מאתנו.

משה גפני: כן.

משה גפני: לא קשור אליו.

יעקב אשר: אני באמת פונה ליושב ראש ואני פונה גם לפקידי האוצר ורשות המסים.

יעקב אשר: כשאתה הולך עם האמת, אתה יודע גם לגבות.

יעקב אשר: אף אחד לא אוהב לשלם מס אבל אם הוא אמיתי, זה עושה את שלו ואנשים מבינים שזה מה שצריך לעשות.

יעקב אשר: צריך לעשות מס אמת גם על השווי, גם על ההפרש בין חדש לישן, גם על ההפרש בין סוגי העבודה וגם על ההפרש בסוגי ההטבה.

יעקב אשר: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רואה חשבון אוריאל דגן.

אוריאל דגן: אני ממשרד רואה חשבון שנקרא דגן ושות'.

אוריאל דגן: כתבתי חוות דעת ביחד עם חברת אדקיט, חברת ייעוץ, שאולי תעשה איזשהו יישור קו בכל מה שקשור לסוגיה.

אוריאל דגן: חוות עת מקצועית ושקולה.

אוריאל דגן: ברשותכם, אני אעבור עליה בצורה מהירה כי חלק גדול מהדברים כבר נאמרו.

אוריאל דגן: באופן עקרוני, חוות הדעת שמונחת גם לפניכם, אני מקווה, עוסקת בסקירה ראשונית של עולם הרכב בישראל.

אוריאל דגן: יש נתונים סטטיסטיים.

אוריאל דגן: לאחר מכן סקירה מהירה של חבות המס בישראל, רכבים.

אוריאל דגן: בתמצית, רכב עד 3.5 טון חייב במס לשכיר לפי זקיפת שווי של 2.48 אחוזים, כפי שנאמר.

אוריאל דגן: מבחינת עצמאים, 45 אחוזים מההוצאה בלבד מוכרת.

אוריאל דגן: אם אנחנו מדברים על היבט המע"מ, רק שני שליש מהמע"מ מוכר לעצמאים.

אוריאל דגן: ביטוח לאומי, זה בעצם זהה למס הכנסה בהיבט הזה.

אוריאל דגן: מעל 3.5 טון, כל ההוצאה מוכרת, כל המע"מ מוכר.

אוריאל דגן: אנחנו יכולים להסתכל על מספר פערים שנמצאים בשיטה הקיימת היום, חלקם פערים אקוטיים וחלקם פחות.

אוריאל דגן: ההיבט הראשון, כפי שאפשר לראות בעמוד 5 לחוות הדעת, ששכיר לעולם ישלם יותר מס מעצמאי על רכב שניתן לו.

אוריאל דגן: דבר שני, השווי למס גבוה מההוצאה הכלכלית.

אוריאל דגן: זאת אומרת, במידה ואנחנו בוחנים, כמו שאנחנו יכולים לראות בעמוד 7 לחוות הדעת, את ההוצאה הכלכלית, זאת אומרת כמה שווה לי רכב בחודש.

אוריאל דגן: לפי החישוב שלנו רכב שווה לי 2,630 שקלים בחודש.

אוריאל דגן: אני לא מדבר על רכיב ההטבה אלא אני מדבר על כמה עולה רכב בחודש למשפחה ממוצעת בישראל.

אוריאל דגן: זקיפת השווי הראשונית לרכב בישראל היא 2,700 שקלים.

אוריאל דגן: היא 70 שקלים יותר מסך כל העלות של רכב.

אוריאל דגן: אנחנו מבינים על מה אנחנו מדברים?

אוריאל דגן: ברשותך, אני אחזור על זה.

אוריאל דגן: הגענו לחישוב כלכלי שמציג ששווי רכב, לא הטבה אלא שווי רכב למשפחה בישראל, הוא 2,630 שקלים.

אוריאל דגן: לא הטבה.

אוריאל דגן: שווי הרכב.

אוריאל דגן: הזקיפה הראשונית לרכב הזול ביותר היא 2,700 שקלים.

אוריאל דגן: זה לא יתואר.

מוסי רז: למה לא יתואר?

אוריאל דגן: כי זה לא הגיוני כלכלית.

מוסי רז: מה לא הגיוני?

משה גפני: שמחיר הרכב עולה פחות והוא צריך לשלם יותר.

מוסי רז: זה לא רק הרכב אלא גם הביטוח.

מוסי רז: זה כולל הכול.

אוריאל דגן: אפשר להסתכל ברשימת הרכיבים שמרכיבים את העלות.

מוסי רז: הכול.

מוסי רז: זה כולל לך את כל הרכיבים.

מוסי רז: חברות ליסינג, באופן פרטי – אני יודע כי אני עושה את זה עבור הבת שלי – הרכב הכי זול עולה 2,000 שקלים בחודש.

קריאה: שכולל את הרווח של חברת הליסינג.

מוסי רז: 2,000 שקלים בחודש.

מוסי רז: תוסיף על זה דלק, כבר עברתי את הסכום שאמרת.

מוסי רז: זאת אומרת, שווי השימוש שאמרת הוא לא גבוה מדי אלא הוא נמוך מדי.

אוריאל דגן: ברשותך, אני אחלוק עליך.

ששי שדה: לך בשיטה שלו.

ששי שדה: תכפיל ב-16 אחוזים כמו שרוצה רשות המסים ותראה לאן תגיע.

משה גפני: תחזור שוב על הדברים.

אוריאל דגן: עסקת ליסינג היא לא זהה לבעל רכב.

אוריאל דגן: עסקת ליסינג כוללת בתוכה, בתוך ה-2,000 שקלים, רכיבים נוספים כמו תיקונים, בלמים, צמיגים וכולי שכולם מופיעים כאן.

מוסי רז: וכאשר צריכים לקבל את זה, הוא לא מקבל תיקונים?

אוריאל דגן: הוא מקבל.

קריאה: הוא לקח את זה בחשבון.

אוריאל דגן: אנחנו מגיעים לעלות רכב למשפחה ממוצעת בישראל, לפי הנתונים הסטטיסטיים שמבוססים על נתוני מדינה, שהיא 2,630 שקלים בחודש.

קריאה: כולל הכול.

אוריאל דגן: כולל.

מוסי רז: אבל למשפחה ממוצעת יש חצי רכב ולא רכב שלם.

מוסי רז: מה זה משפחה ממוצעת?

מוסי רז: מישהו טבע בבריכה של חצי מטר גובה.

מוסי רז: למשפחה ממוצעת אין רכב.

אוריאל דגן: למשפחה ממוצעת המחזיקה רכב.

אוריאל דגן: בסדר?

קריאה: אפילו רכב וחצי.

אוריאל דגן: דבר נוסף.

אוריאל דגן: שווי הרכב המהווה בסיס לשווי ההטבה הנו לפי מחיר מחירון.

אוריאל דגן: כמו שנאמר כאן, רכב שהוא בן 10 או 15 שנים - - -

מוסי רז: על זה יש כבר הסכמה.

אוריאל דגן: כן.

אוריאל דגן: יש הסכמה.

מוסי רז: כלי רכב חדשים, הם העיקר.

יוסף חדד: מה למדתם בהשוואה בינלאומית?

אוריאל דגן: אנחנו כבר נגיע לזה.

אוריאל דגן: עוד נקודה בהיבט המחירון.

אוריאל דגן: המחירון בישראל כולל כמעט 100 אחוזים מס בתוך המחירון.

אוריאל דגן: הרי מס הקנייה בישראל הוא גבוה מאוד.

אוריאל דגן: זאת אומרת שאנחנו מדברים על כפל מס.

אוריאל דגן: אנחנו לוקחים 2.48 אחוזים משווי מחירון שהוא כולל בתוכו כבר 100 אחוזי מסי קנייה.

אוריאל דגן: נקודה נוספת שהועלתה כאן.

אוריאל דגן: יש מקרים בהם יש יוצאי דופן, לדוגמה בעלי מוניות כאשר 90 אחוזים מההוצאה מוכרת להם.

יוסף חדד: מורי נהיגה.

אוריאל דגן: מורי נהיגה וכולי.

יוסף חדד: חקלאים.

אוריאל דגן: לעומת זאת, מהצד השני הוועדה הזאת דנה בנושא נושאי המשרה החשובים ביותר במדינה שנזקקים להגנה מוגברת ברכבם ולהם ההוצאה לא מוכרת.

אוריאל דגן: זאת אומרת, אנחנו יודעים שהמדינה, כשהיא רוצה, יודעת לקחת את הצד השמרני, נקרא לו כך, ואת הצד הפשרני.

אוריאל דגן: כשהיא רוצה.

אוריאל דגן: עוד נקודה.

אוריאל דגן: שיטת המס היום מביאה לתכנון מס שהוא תכנון מס לגיטימי.

אוריאל דגן: כמו שהבנתם, עוד כשהתחלתי את דבריי, במקרה של רכב מעל 3.5 טון – בעמוד 6 לחוות הדעת – אפשר לראות למה שווה לי לקנות רכב יקר יותר שהוא מעל 3.5 טון, שהוא גם מזהם את הסביבה בהרבה, כי כל ההוצאה מוכרת לי.

אוריאל דגן: אני מהר מאוד מחזיר את ההוצאה ואנחנו יכולים לראות את זה בחוות הדעת.

אוריאל דגן: בחנו מספר מודלים, גם לנושא בסיס עלות הרכב וגם לבסיס ההטבה.

אוריאל דגן: בסיס עלות הרכב יכול להיות לפי הוצאות חשכ"ל לדוגמה.

אוריאל דגן: אנחנו יודעים שהיום כל נותן שירות למדינה או כל עובד מדינה שהוא נוסע ממקום למקום, יכול לקבל החזר הוצאות לפי 1.4 שקלים כפול קילומטרז' פלוס מע"מ.

אוריאל דגן: השיטה הזאת, אני לא בעדה בעיקר בגלל הסיבה שה-1.4 שקלים אלה לא עודכנו כבר מעל 10 שנים.

אוריאל דגן: אני חושב שצריך להוריד את זה, את החלופה הזאת מהדיון.

אוריאל דגן: החלופה השנייה, והיא החלופה המרכזית לחלופה הכלכלית כפי שהזכרתי קודם, ששווי הרכב הוא כ-1.89 אחוזים ממחיר מחירון הרכב הממוצע.

אוריאל דגן: זאת אומרת, אנחנו לא מדברים יותר על 2.48 אחוזים אלא אנחנו מדברים על 1.89 אחוזים.

אוריאל דגן: לשאלתך, לגבי ההשוואה ל-OECD, אנחנו נמצאים ב-OECD בממוצע של המדינות שבאמת מתבססות על מחיר מחירון, על 1.81 אחוזים ועוד מעט אני אגיע לזה במסקנותיי.

עודד פורר: אתה אומר שהמדינות שמקבילות לנו בשיטה גובות 1.81 אחוזים ממחיר רכב כשמחיר הרכב מראש הוא חצי ממחיר הרכב בישראל.

אוריאל דגן: אני לא יודע אם הוא חצי.

אוריאל דגן: צריך להסתכל פר מדינה.

אוריאל דגן: לכל מדינה - גם כתוב בחוות הדעת – כמה מסי גבייה היא גובה אבל ללא ספק פחות.

עודד פורר: יש מדינה שגובה מסי קנייה כמו ישראל?

אוריאל דגן: לא.

מוסי רז: דנמרק גובה כפול מישראל.

עודד פורר: מסי קנייה על רכב?

מוסי רז: כן.

מוסי רז: אגב, זו גאווה.

מוסי רז: אם מישהו ביקר בקופנהגן, זה אחד הדברים שממש מתגאים בו.

מוסי רז: אני לא אומר שזה צודק.

אוריאל דגן: אתה צודק, בדנמרק באמת גובים כפול אבל חוץ מדנמרק, כל המדינות גובות פחות.

משה גפני: מה המסקנה שלך?

אוריאל דגן: המסקנות, ברשותכם.

משה גפני: מסקנה.

משה גפני: המחקר שלך והעבודה שלך מעניינת מאוד.

משה גפני: אנחנו גם נשתמש בה.

משה גפני: בכל מקרה, אני מבקש לדעת מה המסקנה שלך.

משה גפני: אנחנו לא יכולים לדון בזה בלי סוף.

אוריאל דגן: המסקנה שלי.

אוריאל דגן: לגבי שכירים, שווי ההטבה צריך להיות לפי 1.81 אחוז, לפי הממוצע ב-OECD.

אוריאל דגן: הוא בכוונה נמוך יותר.

משה גפני: כמה הממוצע של ה-OECD?

אוריאל דגן: 1.81 אחוז.

מוסי רז: כמה הממוצע באירופה?

משה גפני: הגעתם למסקנה שזה כמו ב-OECD.

משה גפני: היית צריך לעשות 0.1 למעלה או למטה.

אוריאל דגן: המסקנה שלי הייתה 1.89 אחוז וזה גם כתוב בחוות הדעת, אבל אני חושב שכיוון שמדובר על כפל מס, כיוון שיש לנו מסי קנייה כל כך גבוהים, נכון יהיה להתחשב בעוד איזשהו היבט.

משה גפני: ולהיות כמו ה-OECD.

אוריאל דגן: כן.

אוריאל דגן: להיות כמו ה-OECD.

מוסי רז: מה הממוצע באיחוד האירופי?

אוריאל דגן: קשה לעשות את הממוצע.

מוסי רז: יש כמה מדינות שמטות את ה-OECD למעלה.

אוריאל דגן: לא.

אוריאל דגן: ההשוואה הזאת היא לא אפשרית כיוון שבסיס ההטבה לא מחושב אותו הדבר.

אוריאל דגן: חלק על בסיס מחירון, חלק שווי הוגן, חלק על בסיס עלות.

אוריאל דגן: לא ניתן לעשות את ההשוואה.

קריאה: תתייחס לירידה של המחירון.

קריאה: שלא יהיה לפי המחיר הגבוה.

אוריאל דגן: דיברנו על זה.

משה גפני: בקיצור, אתה מציע 1.81 אחוז, בדיוק כמו ה-OECD.

אוריאל דגן: כן.

משה גפני: מה ענית לגבי האיחוד האירופי?

משה גפני: אתה לא יודע?

אוריאל דגן: אני יודע.

אוריאל דגן: אני פשוט אומר שאי אפשר לעשות את ההשוואה הזאת כיוון שכל מדינה מתבססת על בסיס הטבה שונה.

מוסי רז: איך אפשר לעשות ל-OECD ואי אפשר לאיחוד האירופי?

אוריאל דגן: אם תסתכל בחוות הדעת, הדברים מופיעים.

מוסי רז: אתה לא רוצה לומר את הנתון?

קריאה: יש לו כאן את הכול.

אוריאל דגן: מבחינת ה-OECD אנחנו יכולים לראות שבמדינות בהן מחיר המחירון – בעמוד 7 לחוות הדעת – במדינות המתבססות על מחיר מחירון, הממוצע הוא 1.81 אחוז.

אוריאל דגן: במדינות שמתבססות על מחיר עלות, הממוצע הוא יותר לכיוון ה-1.5 אחוז.

משה גפני: כמה כסף זה, אם אנחנו מקבלים את ההצעה שלך לעומת מה שקיים היום?

אוריאל דגן: אני חושב שזאת שאלה טובה.

משה גפני: כמה כסף בפער?

אוריאל דגן: מבחינת בעל הרכב?

שגית אפיק: לא.

שגית אפיק: סך הכול.

אוריאל דגן: מבחינת המשק?

אוריאל דגן: אני חושב שזאת שאלה שצריכה להיות מופנית לאוצר.

מוסי רז: הם מדברים על 400-500 מיליון.

אוריאל דגן: אפשר לעשות את החשבון אבל אני לא חושב שזה מתפקידי.

מוסי רז: אני בעד, אם זה יורד מההתנחלויות.

אוריאל דגן: תרשו לי לא להתייחס להערה.

משה גפני: כן, אתה צריך להימנע.

אוריאל דגן: לגבי השכיר, אמרנו 1.81 אחוז.

אוריאל דגן: לגבי עצמאי, אנחנו מציעים להשוות את האחוז של המע"מ לאחוז מס הכנסה.

אוריאל דגן: זאת אומרת, היום המע"מ מוכר ב-66 אחוזים ואנחנו מציעים להשוות את זה גם במס הכנסה.

אוריאל דגן: זה נראה לי הגיוני.

אוריאל דגן: בכל מקרה, לבעלי הרכבים, מה שאנחנו קוראים היום בשפת העם טנדריסטים, אנשים שעיקר עיסוקם הוא ברכב, אני מציע הצהרה, כמו שמס הכנסה יודע להתבסס על הצהרות, על בסיס רשימה סגורה.

אוריאל דגן: גם ביטוח לאומי יודע להתבסס על הצהרות.

אוריאל דגן: כל בסיס המס בישראל מתבסס על הצהרות.

אוריאל דגן: אני מציע הצהרה שתאושר על ידי פקיד שומה פר משתמש או פר חברה והאנשים האלה יקבלו פטור מלא ממס הכנסה כיוון שהשימוש שלהם לעניינכם, לגבי מה ששאלתם על נסיעה לעבודה ובחזרה, לאנשים האלה השימוש הוא שולי לחלוטין.

אוריאל דגן: זאת חוות הדעת שלי.

מוסי רז: על זה יש הסכמה.

מוסי רז: הדבר היחיד עליו יש הסכמה.

שגית אפיק: רשות המסים לא עובדת פר משתמש.

אוריאל דגן: תהיה רשימה סגורה.

קריאה: כל עצמאי מגיש דוח.

קריאה: זה פר הצהרה שלו.

אוריאל דגן: אם רשות המסים צריכה לעבוד קצת יותר קשה, זה לא פוטר אותנו.

עודד פורר: גם כשאתה מגיש דוח, הדוח שאתה הגשת, רואה החשבון חתם עליו, הדוח הוא דוח אמת והם עושים בדיקות.

עודד פורר: הם עושים ביקורות לעסקים.

עודד פורר: יעשו ביקורות לרכבים.

עודד פורר: פעם אחת ימצאו בעל רכב ששיקר בהצהרה שלו, הוא ישלם מחיר כבד.

עודד פורר: גם לא יהיה אינטרס.

עודד פורר: כאשר בן אדם מרגיש שהוא משלם מס אמת, הוא חי עם זה בנוח.

יעקב אשר: הגזבר צריך לחתום על זה או החשב או יועץ משפטי.

משה גפני: מר דגן, אתה לא התייחסת לרכבים בטיחותיים ולרכבים ירוקים.

אוריאל דגן: לא.

אוריאל דגן: אני לא נכנס לעולם הזה.

אוריאל דגן: אני מבין את הרצון לעשות את החלוקה הזאת.

משה גפני: זה לא רצון, זה חלק מהעניין לגביו נצטרך להחליט.

משה גפני: ברור לחלוטין שמדינה מעוניינת שבכבישים יסתובבו רכבים שהם בטיחותיים ויסתובבו רכבים שלא מזהמים.

אוריאל דגן: אני מסכים לחלוטין.

משה גפני: לא נגעת בזה.

אוריאל דגן: אני אומר לך יותר מזה.

אוריאל דגן: אני חושב שזאת שאלה פילוסופית שהיא מכווינת מס.

רועי כהן: כרגע זה הפוך.

רועי כהן: נותנים הטבה לסוואנה שהוא הרכב הכי מזהם.

רועי כהן: אתה רואה את כל הסוואנות הגדולות האלה שהקבלנים נוסעים עליהם, זאת ההטבה שהם נותנים ושם לא משלמים מע"מ.

משה גפני: אם אנחנו הולכים לרפורמה ואנחנו רוצים להתערב בעניין של הרכבים, אתה לא יכול להתעלם מרכבים שלא מזהמים, מרכבים ירוקים, לבין רכבים שהם בטיחותיים ולא מעמידים בסכנה את הנוסעים בכביש.

רועי כהן: אבל היום זה הפוך.

משה גפני: אני יודע.

עודד פורר: חשוב גם לציין שברגע שיהיה דיווח על נסיעה פרטית ונסיעת עבודה, אנשים לא ירוצו לנסיעות פרטיות.

משה גפני: עם כל הכבוד לכם, אתם יושבים כאן שעה ומשתכשכים בתיאוריות שלכם.

משה גפני: עכשיו תשמעו ותתחילו להתעצבן.

משה גפני: נטליה, בבקשה.

משה גפני: אגף התקציבים כאן?

קריאה: למה שיבוא?

משה גפני: אם אפשר לברר למה הם לא הגיעו.

עודד פורר: גם כך הם לא סופרים אותנו.

משה גפני: אני רוצה שיבואו.

משה גפני: רשות המסים היא גורם מרכזי כאן אבל אגף התקציבים הוא גורם מרכזי בכל דבר ובוודאי כאן.

נטליה מירוניצ'ב: אנחנו רק אתמול קיבלנו את הזימון.

משה גפני: את רוצה לומר לי שהוועדה עושה לכם קשיים?

משה גפני: אני צריך לדעת את זה.

רועי כהן: ביום ראשון אנחנו ידענו על הדיון.

משה גפני: כן.

משה גפני: ביום ראשון.

משה גפני: נטליה, הייתה כאן תקלה כי אנחנו עשינו שינוי ואני אומר לך גם למה עשינו את השינוי.

משה גפני: אני רציתי שדורית סלינגר תהיה בדיון על נושא של העלאת גיל הפרישה והחובות האקטואריים.

משה גפני: מאחר והיא לא יכלה לבוא היום, החלפתי את הנושא והעברתי את שווי השימוש לכאן ואת הנושא של העלאת גיל הפרישה ליום רביעי הבא.

משה גפני: אבל זה כבר כמה ימים.

משה גפני: אם קיבלתם את ההודעה מאוחר, אני מתנצל אבל אגף התקציבים יודע מה נעשה כאן.

נטליה מירוניצ'ב: אני אתייחס לפי הסדר.

נטליה מירוניצ'ב: דובר כאן על רכב של בעלי מקצועות שבזמנו, עת עשינו את הרפורמה, דובר על כך שאנחנו ננסה לקיים מפגשים ולקיים איזושהי תת ועדה ולמצוא פתרון.

נטליה מירוניצ'ב: באמת ניסינו ועשיתי אני אישית הרבה חישובים ונסיעות לפי ענף.

נטליה מירוניצ'ב: הפתרון היחיד שגובש הוא מה שדובר בזמנו בפגישה עם משה אשר, שאנחנו נתייחס לרכב עם מושבים בשורה הקדמית.

נטליה מירוניצ'ב: זה משהו שאנחנו יכולים.

נטליה מירוניצ'ב: מה שכתוב ברישיון, הנתונים שכתובים ברישיון נבדקים בטסטים.

נטליה מירוניצ'ב: זה משהו שאפשר לקיים.

נטליה מירוניצ'ב: לבדוק כמה ציוד יש ברכב בכל רגע נתון, זאת לא יכולה לעשות מערכת מס ואי אפשר לצפות שהיא תעשה את זה.

רועי כהן: זה גם לא רלוונטי.

נטליה מירוניצ'ב: היום קיים ציוד, מחר הזיזו אותו, ואנחנו לא יודעים לבדוק את זה.

נטליה מירוניצ'ב: זה לא ישים.

נטליה מירוניצ'ב: מה שלא ישים, אנחנו לא נוכל לעשות.

נטליה מירוניצ'ב: לגבי נסיעות בשבת.

משה גפני: רגע.

משה גפני: לפני שבת.

משה גפני: בואי נדבר על יום חול.

משה גפני: שבת חשוב מאוד, אני במתח לשמוע אותך אבל קודם דברים אחרים.

משה גפני: היו דברים שהחלטנו שכן עושים, ולמה לא עשיתם אותם?

משה גפני: קבינה.

משה גפני: הרי דיברנו על כמה דברים.

נטליה מירוניצ'ב: כן.

נטליה מירוניצ'ב: אלה פתרונות שבדרך.

נטליה מירוניצ'ב: אנחנו בודקים מול משרד התחבורה.

נטליה מירוניצ'ב: בדקנו אם יש אפשרות לפקח על זה.

משה גפני: את הישיבה הזאת קיימנו כבר לפני הרבה זמן.

מוסי רז: ב-7 בספטמבר 2017.

נטליה מירוניצ'ב: אני מציעה שנדבר מול מנהל רשות המסים ונקבע לו"ז.

נטליה מירוניצ'ב: בכל מקרה, באמצע שנת מס לא עושים דברים כאלה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: לגבי שבת.

נטליה מירוניצ'ב: עשינו באמת בדיקה בזמנו.

רועי כהן: אפשר לעשות את שינוי התקנות עכשיו כך שהוא יחול מה-1 בינואר 2019.

רועי כהן: אז גם אנשים שעכשיו הולכים לרכוש רכבים, ידעו לאיזה כיוון הולכים.

נטליה מירוניצ'ב: צריך לדבר עם דרג יותר גבוה.

נטליה מירוניצ'ב: מבחינתי אפשר ליישם את הפתרון.

עודד פורר: איזה פתרון?

עודד פורר: הצעת החוק שלנו?

יוסף חדד: לדעתי דיברנו קודם על רכב חד-קבינה.

נטליה מירוניצ'ב: כן.

יוסף חדד: אם אני נוסע עם שלושה עובדים לבאר שבע, איך אני אשלח את השלישי?

עודד פורר: זה צעד שהם עשו.

עודד פורר: חכה למה שאנחנו נעשה.

עודד פורר: הם עשו צעד של רכב חד-קבינה.

יעקב אשר: לגבי חד-קבינה לקח להם שנה.

יעקב אשר: שלוש-קבינה ייקח להם שבע שנים.

משה גפני: נטליה, תגידי את כל מה שאת רוצה לומר.

נטליה מירוניצ'ב: זה פתרון שצריך לעבור גם הסכמה.

משה גפני: לגבי מה?

יוסף חדד: הם רוצים לסגור אתך הכול בחד-קבינה.

ישי פרלמן: העמדה שלנו בדיון הקודם הייתה שאנחנו לא חושבים שיש צורך בתיקון התקנות אבל ככל שהוועדה רוצה תיקון, הפתרון שמוצע הוא פתרון שיכול להיות שאנחנו יכולים ללכת עליו.

ישי פרלמן: זה לא שהחלטנו שאנחנו חושבים שיש בעיה ואנחנו רוצים לקדם את חד-קבינה.

יעקב אשר: הם עדיין לא החליטו שיש בעיה.

עודד פורר: זה שהאינסטלטור שנוסע ברכב 3.5 טון מזהם, מקבל הטבה, וזה שהאינסטלטור שלוקח רכב קטן וקומפקטי לא מזהם והוא משמש אותו לעבודה, כן מקבל את ההטבה.

ישי פרלמן: אפשר לדבר על זה.

שגית אפיק: הצעתם רק פתרון אחד לחד-קבינה.

משה גפני: אני רוצה לעשות סדר.

משה גפני: עלו כאן עכשיו בדיון כמה הצעות.

משה גפני: חשוב לי לדעת מה אתם עונים על ההצעות האלה.

משה גפני: תעזבו את מה שאמרתם קודם.

משה גפני: מה שאמרתם קודם, אמרתם קודם.

משה גפני: יש הצעות.

משה גפני: הצעה אחת שעודד מעלה אותה כל הזמן, הנושא הזה של תצהיר, של אמירה, הוא ממלא דוח, הוא אומר שהוא לא משתמש ברכב או שהוא משתמש ברכב 10 אחוזים לדברים פרטיים.

עודד פורר: אגב, יש את אגף מע"מ ברשות המסים שמספק תצהיר כזה לגבי מע"מ.

משה גפני: הדבר הראשון הוא תצהיר.

משה גפני: אמרתי שאני לא כל כך אוהב את זה אבל אם אתם הייתם מסכימים לזה, הייתי הולך על זה.

נטליה מירוניצ'ב: אנחנו לא.

משה גפני: רגע.

משה גפני: דבר שני, שיהיה לא ממוצע אלא שיהיה מס אמת.

משה גפני: אם יש מקצועות שהמקצועות האלה, נגדיר אותם, המקצועות האלה הרחבים הם צורכי עבודה בלבד, האם אפשר ללכת על הכיוון הזה.

משה גפני: האם אפשר לנסח ולהגדיר מה זה רכב עבודה.

משה גפני: על כל הדברים האלה את טענת בעבר, ואני עכשיו מתעלם מהעניין הזה, אני רוצה למצוא פתרון.

משה גפני: נעזוב את הממוצע.

משה גפני: בא בן אדם, נוסע עם הצינורות כל היום, זה הדבר היחיד שהוא עושה ובסוף הוא מקבל במשכורת שווי שימוש, לא רק שזה רכב ישן ושאתם מתייחסים אליו כאל רכב חדש, אלא הוא גם צריך לשלם עליו בשעה שכל הרכב הזה הוא לצורכי עבודה.

משה גפני: האם אפשר לנהל דיאלוג ולהגיע למסקנה שנעזוב את הממוצע ונגיע לפתרון בעניין הזה?

נטליה מירוניצ'ב: בוודאי שאפשר לנהל דיאלוג.

נטליה מירוניצ'ב: אני אשת מקצוע ואני עושה חישובים.

משה גפני: אני מדבר אליך כאל אשת מקצוע.

משה גפני: על פוליטיקה אני אדבר עם יוגב גרדוס.

נטליה מירוניצ'ב: אני הולכת ועושה חישובים ועשיתי חישובים של נסועה לפי ענפים.

נטליה מירוניצ'ב: לקחתי ענפים כביכול שמיועדים להיות כגון אינסטלטור, כגון סוכן ביטוח, ולא רואים הבדל מובהק אל מול הממוצע.

נטליה מירוניצ'ב: פשוט לא רואים.

נטליה מירוניצ'ב: יכול להיות שהסיווג הענפי לא מדויק.

משה גפני: אני רוצה לומר לך מקצועית.

משה גפני: אני אומר לך כאיש מקצוע ולא כפוליטיקאי.

משה גפני: כאיש מקצוע, ברגע שאינסטלטור מקבל שווי שימוש רגיל כמו זה שיושב לידו במשרד והוא לא נוסע עם הרכב לצורכי עבודה, הוא משלם את אותו הדבר כי הממוצע מכניס לו מוטיבציה לומר שהמדינה מתייחסת למס כמס לא צודק אלא כמסחטת כספים.

משה גפני: להגיע לעבודה הזאת, שאכן אנחנו נדע שמי שמשתמש בזה לצורכי עבודה, ישלם לצורכי עבודה.

עודד פורר: רכב מסחרי, זאת הגדרה של משרד התחבורה.

עודד פורר: אתם חתכתם את זה ב-3.5 טון.

עודד פורר: N-1 הוא רכב מסחרי, משא, רכב עבודה, משקל עד 3.5 טון.

עודד פורר: מה הבעיה להגדיר אותו?

נטליה מירוניצ'ב: בזמנו העלינו הצעה להגדיר רשימת כלי רכב שהם במאפיינים דומים.

עודד פורר: יש הצעה של משרד התחבורה.

עודד פורר: רכב משא.

עודד פורר: מה שמגדיר משרד התחבורה כרכב מסחרי, משא.

נטליה מירוניצ'ב: לא לזה התכוונתי.

נטליה מירוניצ'ב: רכב שהוא דומה במאפיינים ל-N-1, שהוא קצת מעבר ל-3.5 טון, להתייחס אליו באותה צורה.

עודד פורר: לא.

עודד פורר: מתחת ל-3.5 טון.

יעקב אשר: יש רכבים מסחריים לא ב-3.5 טון אלא בפחות.

יעקב אשר: טנדר עבודה.

עודד פורר: כדי לנסוע לכנסת, אני לא אקנה טנדר.

משה גפני: נטליה, אני מבקש לומר לך.

משה גפני: אנחנו נשנה את זה היום, מחר, מחרתיים.

משה גפני: נשנה.

משה גפני: הלחץ שבא מהציבור והלחץ שבא גם כאן מתוך הוועדה, הוא מאוד גדול.

משה גפני: יכול להיות שאת צודקת ובסוף בסוף, גם אם נעשה את הרפורמה בהסכמה ונשנה את הדברים, יכול להיות שהשינוי לא יהיה גדול אבל הצדק ייראה.

משה גפני: אני חושב שכן יהיה שינוי גדול.

משה גפני: אני לא חושב שהמדינה שמקבלת מהשווי שימוש הזה תוספת של למעלה מ-2 מיליארד שקלים תישאר עם זה.

משה גפני: ירד כסף.

משה גפני: בקופת המדינה כתוצאה מהעניין הזה, ירד כסף.

משה גפני: אפשר להטיל מס אחר, אפשר לעשות מקומות אחרים בהם אפשר לקבל את הכסף הזה.

משה גפני: כאן יש אי צדק מובנה.

משה גפני: זה ייגמר.

משה גפני: עוד ישיבה ועוד ישיבה, עוד חוק ועוד חוק שנעשה ועוד דבר שנעשה, זה ייגמר.

משה גפני: לא נוכל להישאר עם הדבר הזה.

משה גפני: אנחנו מתגלגלים עם זה כאן ואני תמיד שמח לנהל אתך את הדיאלוג, אבל אנחנו מתגלגלים עם זה הרבה זמן.

משה גפני: לי אין עניין בזה אבל ציבור יש עניין בזה.

משה גפני: גם לכם צריך שיהיה עניין לציבור.

נטליה מירוניצ'ב: כבוד היושב ראש, אתה יודע טוב ממני מתוקף תפקידך שיש לפעמים לחץ לעשות דברים גם אם הם לא לגמרי נכונים.

משה גפני: נכון, ואני לא עושה אותם.

נטליה מירוניצ'ב: ההשלכות שלהם יכולות להיות לא נכונות.

משה גפני: אם אני לא עושה אותם, אני מקבל את זה אצל מירב ארלוזורוב בדה-מרקר.

נטליה מירוניצ'ב: ההשלכות הן מחוץ למערכת המס, השלכות פיסקליות.

משה גפני: אני מבקש ממך, אם את יכולה, היות ואת מקבלת משכורת על העבודה שלך ואת עושה את העבודה מצוין, אני מבקש ממך עבודה בהתנדבות.

משה גפני: אם את יכולה לבדוק את כל ההחלטות שקיבלנו בוועדת הכספים, האם ההחלטות היו פופוליסטיות או מקצועיות.

משה גפני: תגידי לי כמה החלטות פופוליסטיות.

יעקב אשר: עם עותק למירב ארלוזורוב.

משה גפני: לא.

משה גפני: אנחנו נצטרך לשנות את זה.

משה גפני: אני חייב את המקצועיות שלך.

יעקב אשר: למה אי אפשר לקבל תשובה על הנושאים.

יעקב אשר: העלינו כאן נושאים.

נטליה מירוניצ'ב: אני מנסה לענות.

משה גפני: תסבירי למה לא.

דוד אמסלם: אני יכול לשאול שאלה?

יעקב אשר: יושב ראש הקואליציה.

משה גפני: יושב ראש הקואליציה הגיע.

דוד אמסלם: בזמנו, עת הייתי בוועדת הפנים, עשיתי דיון לגבי שווי אחזקת הרכב של הכבאים, קציני הכיבוי.

דוד אמסלם: את היית גם בדיון.

דוד אמסלם: הזמנתי אותך.

נטליה מירוניצ'ב: כן.

דוד אמסלם: באו אלי מפקדי הכיבוי ואמרו שאחזקת הרכב שלהם - להם יש רכב מבצעי, ג'יפ – שזוקפים אותה אצלם בתלוש, נניח היא 10,000 שקלים והם לא רוצים בכלל את הכלי הזה.

דוד אמסלם: ביקשו שייתנו להם פרייבט קטן, כמו כולם, ואחזקה רגילה.

דוד אמסלם: היות והרכב הוא גם מבצעי, לכן קראתי להם.

דוד אמסלם: אמרתי, רבותיי, זה לא הגיוני.

דוד אמסלם: הרי שווי אחזקת רכב הוא סוג של הטבה.

דוד אמסלם: אני הרי מניח שאם היו לנו במדינת ישראל ארבעה אנשים שמקבלים את זה, בכלל לא הייתם נכנסים לזה.

דוד אמסלם: אבל היות ושווי ההטבה, יכולנו לחלק משכורות על בסיס הטבות, בלי כסף, קח מוצרים מהסופר חינם, סע באוטובוס.

דוד אמסלם: באה המדינה ואומרת, רק רגע, איפה אני?

דוד אמסלם: בצדק.

דוד אמסלם: אז היא עושה שווי הטבה, כאילו קיבלת משכורת ואתה בזבזת את זה על עצמך, וזה נכון כך.

דוד אמסלם: אבל זה צריך להיות שווי הטבה שקשורה באמת להטבה.

משה גפני: על זה דיברנו.

דוד אמסלם: אתה לא יכול לעשות ממוצע של בריכה של 40 סנטימטרים, אותו אחד שטבע בה.

דוד אמסלם: יש במקום אחד 20 סנטימטרים ובמקום אחר יש שני מטרים ואתה מחליט היכן אתה מושך את החוט הזה שלא יעברו מצד לצד.

דוד אמסלם: לכן אני הצעתי לכם למשל לעשות שווי הטבה מלא, כמו שלי, שאני יכול לתת את הרכב לבן שלי, יש דבר שהוא פטור לגמרי, נניח זה רכב מבצעי, רק מבצעי, לא יוצא מהבסיס או משהו כזה, ויש באמצע, שאתה יכול לנסוע עם הרכב הביתה אבל הילדים שלך לא יכולים לנהוג בו.

יעקב אשר: מבצעי או אינסטלטור.

דוד אמסלם: כי אתה צריך את זה גם לעבודה.

דוד אמסלם: אז ביקשו שלא אסבך אותם, עזוב, שזה יהיה דרך גילום, שייתנו להם עוד במשכורת.

דוד אמסלם: בקיצור, לא קרה כלום עד היום, כרגיל.

דוד אמסלם: בא הממונה על השכר ואומר שהוא לא יכול לתת.

דוד אמסלם: כרגיל, הם הולכים הביתה, אנחנו עשינו כאן את הדיון, צעקנו, אמרנו, הם עשו כך, הלכו, לא קרה כלום.

רועי כהן: זה מה שקורה כבר שנה.

דוד אמסלם: זה מה שקורה.

דוד אמסלם: לכן גם כאן לא יכול להיות למשל שההטבה של מרצדס חדשה היום תהיה זהה לבן אדם ששרוט, הוא רוצה מרצדס, למה?

דוד אמסלם: כי כך, בא לו, הוא איש לא כל כך עשיר, אפילו קצת עני, אבל יש לו חלום ילדות והוא קונה מרצדס שהיא בת 40 ובסוף זאת אותה הטבה.

דוד אמסלם: אחד שיש לו חנות ירקות בא לו, הוא רוצה, אבל אין לו כסף, אז הוא קונה רכב ישן.

דוד אמסלם: הם זוקפים את אותו דבר.

דוד אמסלם: זה הגיוני?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: זאת אותה הטבה?

דוד אמסלם: לא.

משה גפני: לא נישאר במצב הזה.

משה גפני: אני קבעתי ואמרתי.

משה גפני: קבעתי ישיבה בשבוע הבא להמשך הדיון.

משה גפני: אני מבקש שערן יעקב יגיע לכאן ואני מבקש שאגף התקציבים יגיע.

משה גפני: אני לא מתכוון להשאיר את המצב הזה כך.

משה גפני: זה מתחיל להימאס.

דוד אמסלם: אני מציע, במשפט אחרון.

דוד אמסלם: אני נתתי לך את הדיון הקודם שעשיתי.

דוד אמסלם: הכבאים עד היום מתוסכלים.

דוד אמסלם: סיפר לי אחד המפקדים שיום אחד הוא נסע ומה הם אמרו לו?

דוד אמסלם: תקשיבו מה הם הציעו לו, מה המצב בפועל, כשהסברתי להם.

דוד אמסלם: אם הוא היה הולך לכיוון הזה, זה מה שהיה קורה.

דוד אמסלם: היו נותנים לו רכב פרטי וג'יפ מבצעי עומד בחוץ, חדש.

דוד אמסלם: כנראה היו גם מבקשים בשבילו נהג.

דוד אמסלם: נניח הוא נמצא באמצע הדרך, הוא ייסע קודם כל לבסיס, היכן שהג'יפ המבצעי עומד, הוא ייקח אותו וייסע.

דוד אמסלם: כל זה במקום שייתנו לו רק עוד איזה 1,000 שקלים במשכורת.

דוד אמסלם: לא משנה שהג'יפ עולה חצי מיליון שקלים וישב.

דוד אמסלם: יכול להיות שהנהג יעלה עוד 10,000 שקלים.

דוד אמסלם: יכול להיות שבעצם, וסביר להניח, אם הוא מסתובב, הרי הוא מסתובב עם האוטו הלבן ולא עם הג'יפ, אז יכול להיות שהוא נמצא עכשיו באשדוד ויש משהו באילת או שהוא באילת, אז עכשיו הוא צריך לנסוע עם הרכב שלו כדי לקחת את הרכב המבצעי.

דוד אמסלם: זה המצב עד היום אחרי דיון שעשיתי לפני שנה.

דוד אמסלם: אמרתי לך, הפקידים מזיזים את הראש, כן, כן, והולכים כל אחד לגזרתו כאילו כלום לא קרה.

דוד אמסלם: כאילו אנחנו קרטונים.

יעקב אשר: זה התחיל לאחרונה.

יעקב אשר: עד עכשיו זה היה אחרת.

דוד אמסלם: לכן, אם הם לא יסכימו, אנחנו נוביל חקיקה בעניין הזה ונגמור את זה.

משה גפני: דיברנו על זה.

עודד פורר: אגב, בחוק שלי התייחסתי גם לדעתי לבעלי מקצועות.

שגית אפיק: למאובטחים.

עודד פורר: נכון.

עודד פורר: למאובטחים.

משה גפני: למאובטחים, כן.

משה גפני: הסעיף האחרון הוא המאובטחים.

דוד אמסלם: גם מגלמים להם.

דוד אמסלם: גם זה אבסורד.

דוד אמסלם: למה צריך לגלם להם?

דוד אמסלם: בן אדם קיבל רכב משוריין.

משה גפני: גברתי, תמשיכי.

משה גפני: אם את יכולה להתייחס קודם למה שאמר דודי אמסלם, אם יש איזו התקדמות.

משה גפני: את היית בדיון בוועדת הפנים?

נטליה מירוניצ'ב: היה דיון על מערך הכבאות.

נטליה מירוניצ'ב: נקבעו וכבר עכשיו קיימים הסדרים של גילום הזקיפה שבעצם תופסים לגבי רוב העובדים.

נטליה מירוניצ'ב: אני לא אגף התקציבים ויכול להיות שאני טועה.

דוד אמסלם: איך עסק פרטי אמור לגלם?

משה גפני: רגע.

נטליה מירוניצ'ב: לפי מה שהבנתי מהם, קיימת איזושהי פינה, הגילום מופעל אבל יש תקרה במשכורת ולכן בעצם התקרה היא זו שמשפיעה על הגילום.

משה גפני: אני לא מקבל את העניין הזה.

משה גפני: אתם, משרד האוצר.

משה גפני: אני לא מקבל את העניין הזה שאגף התקציבים לא כאן.

משה גפני: אני מבקש שהם יבואו בשבוע הבא יחד עם מנהל רשות המסים.

משה גפני: אגף התקציבים הוא חלק, גם עכשיו במה שאמרת, ואני רוצה לדעת מה נעשה עם הכבאות.

משה גפני: לא נשאיר את זה כך.

נטליה מירוניצ'ב: אני רק אומרת שהבעיה היא מאוד מאוד נקודתית.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אנחנו לא מדברים על הבעיה הנקודתית.

משה גפני: אנחנו מדברים גם על הבעיה הנקודתית ואני רוצה תשובות על זה בשבוע הבא.

משה גפני: מה שהעלה חבר הכנסת אמסלם, בשבוע הבא אני רוצה תשובות.

משה גפני: לגבי הדברים האחרים.

נטליה מירוניצ'ב: לגבי הדברים האחרים.

נטליה מירוניצ'ב: לגבי רכב ישן.

נטליה מירוניצ'ב: אנחנו הסברנו את זה גם בישיבות הקודמות ואני אחזור בקצרה.

נטליה מירוניצ'ב: עלויות של כל מכונה וגם של רכב גבוהות בתחילת הדרך, כאשר הרכב הוא חדש, על חשבון ירידת ערך ועלויות הון.

נטליה מירוניצ'ב: יש איזושהי נקודת מינימום שהרכב מגיע כשהוא בן שבע, שמונה, תשע שנים, תלוי בסוג הרכב.

נטליה מירוניצ'ב: לאחר מכן העלויות עולות כאשר אנחנו מדברים על אותה תפוקה.

נטליה מירוניצ'ב: כלומר, יכול להיות שהרכב גם לא עולה הרבה אבל הוא גם לא נוסע הרבה, אז מה החכמה?

נטליה מירוניצ'ב: אבל אם הוא נוסע אותם קילומטרים ועושה את העבודה, יש עליו תיקונים והעלויות עולות.

משה גפני: דווקא חבר הכנסת אמסלם הגדיר את זה נכון.

משה גפני: שווי שימוש הוא הטבה.

משה גפני: את כרשות המסים מתערבת בעניין של ההטבה ואת אומרת שאם יש הטבה, גם את רוצה את חלקך.

משה גפני: זה מהותו של שווי שימוש.

משה גפני: זה המס.

משה גפני: אבל אם מדובר ברכב ישן וההטבה היא על רכב ישן, ההטבה היא פחותה.

משה גפני: למה אתם גובים כל כך הרבה כסף?

משה גפני: אם מישהו מרוויח פחות כסף, אתם גובים ממנו מס הכנסה יותר נמוך.

משה גפני: למה על רכב ישן אתם גובים כסף כמו על רכב חדש?

נטליה מירוניצ'ב: אנחנו מודדים את ההטבה כעלות שנחסכה לעובד על עצם זה שהוא לא מחזיק את הרכב באופן פרטי אלא המעסיק מממן לו.

עודד פורר: אבל אם אני מחזיק מרצדס חדשה או מרצדס ישנה, זה עולה לי אותו הדבר?

נטליה מירוניצ'ב: יכול מאוד להיות.

נטליה מירוניצ'ב: לוקחים את החלקים של מרצדס ישן.

רועי כהן: מה זה קשור לחלקים?

עודד פורר: את צודקת, צריך לומר לכל מי שמחזיק מרצדס בן 10 שנים שיחדש מיד.

מוסי רז: אפשר להוכיח שחור על גבי לבן.

משה גפני: לא.

משה גפני: אתה לא יכול להוכיח.

נטליה מירוניצ'ב: הוא טוענת דברים נכונים.

משה גפני: אגף התקציבים, שב כאן.

משה גפני: נטליה, אני עושה הפסקה לדקה כי אגף התקציבים הגיע וזה יום חג.

משה גפני: היה דיון בוועדת הפנים.

אייל טולדו: סליחה על האיחור.

אייל טולדו: לא ידעתי על קיום הדיון.

אייל טולדו: טעות שלי.

משה גפני: אנחנו ממשיכים את הדיון בשבוע הבא ואני רוצה שאגף התקציבים יהיה נוכח בהרכב מורחב.

משה גפני: אני ארצה גם שרשות המסים תהיה בראשות מנהל רשות המסים.

משה גפני: העלה כאן חבר הכנסת אמסלם, הוא היה יושב ראש ועדת הפנים, שלפני שנה היה דיון על רכבי הצלה, בעיקר כיבוי אש.

משה גפני: שווי השימוש.

משה גפני: אתה יודע לומר לנו מה עלה כתוצאה מההחלטה שם?

אייל טולדו: שוב, אני לא הייתי מעורב.

אייל טולדו: אני לא מכיר את הנושא.

משה גפני: נטליה, את יכולה לחזור כדי שאגף התקציבים ידע?

משה גפני: לגבי הדיון ההוא.

נטליה מירוניצ'ב: דובר על רכב של מערך הכבאות.

נטליה מירוניצ'ב: לא הכבאיות עצמן אלא הג'יפים שהמפקחים מגיעים לשטח כדי להעריך את תמונת המצב.

אייל טולדו: רכב איגום של הכבאות.

נטליה מירוניצ'ב: זה לא בדיוק רכב איגום כי הם נוסעים עם הרכב הביתה.

נטליה מירוניצ'ב: אין ספק שיש בו שימוש פרטי ועל זה אין ויכוח.

משה גפני: אז היה מדובר שהרכבים האלה - - -

נטליה מירוניצ'ב: מדובר ברכב, בג'יפים שבעצם העובד לא מבקש את ההטבה הזאת אלא המעסיק כופה עליו.

נטליה מירוניצ'ב: לכן נקבעו מהלכי גילום של העלות העודפת, כלומר, העובד משלם כפיפה של רכב משפחתי רגיל וכל מה שמעבר לזה, מגלמים.

נטליה מירוניצ'ב: הבעיה נוצרת אצל כמה בודדים, כך הבנתי - - -

משה גפני: אלה לא בודדים.

נטליה מירוניצ'ב: אלה שהם ותיקים ויש לגביהם תקרה של השכר שהגבילה אותם בתקרה ולכן הגילום הזה לא תופס לגביהם.

נטליה מירוניצ'ב: יש התמרמרות והם מסרבים לקחת רכב ונתקעים בשטח וכל הבעיות שנובעות מכך.

נטליה מירוניצ'ב: זו בעיה נקודתית.

משה גפני: אתה יודע לענות על זה?

אייל טולדו: לא.

אייל טולדו: אני לא מטפל בכבאות ואני לא יודע לענות על זה, אבל אני מבטיח לדיון הבא לחזור עם כל התשובות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אם אתם רצים לומר משהו, בבקשה, כי אני רוצה לסכם את הדיון.

יעקב אשר: אינסטלטור הוא אותו הדבר.

משה גפני: לכן אני התמקדתי בדוגמה הזאת.

משה גפני: הדוגמה היא טובה מאוד אבל הדוגמה היא דוגמה.

משה גפני: צריך לפתור את הבעיה הכללית.

דוד אמסלם: שלא ניפול שוב בפח.

דוד אמסלם: אני הרי ביקשתי לעשות את הקטגוריות של השווי.

דוד אמסלם: הם לא רצו להיכנס לזה.

דוד אמסלם: הם אמרו שהם ייתנו לו במשכורת, בגילום.

קריאה: זו שערורייה.

עודד פורר: זה גם לא פותר את השווי האמיתי.

משה גפני: משום מה אני מרגיש במשך כל הזמן כאן שבמשרד האוצר, בכל האגפים במשרד האוצר, הם לא רוצים לפתור את הבעיה.

משה גפני: הם רוצים או שיהיה גילום או שהאיש יהיה מרוצה, זאת אומרת, הוא יקבל את הכסף אבל בשום פנים ואופן לא לעשות תיקון אמיתי.

דוד אמסלם: דרך אגב, מה שהיה בדיון, בא גם הממונה על השכר, הבאנו אותו, והם גלגלו את הכול עליו.

עודד פורר: אתה מרגיש לא נכון אדוני.

עודד פורר: הם פשוט מחכים שיעבור הזמן ויעבור הזמן.

דוד אמסלם: הם מקווים שאנחנו נתחלף.

עודד פורר: נכון.

דוד אמסלם: קרטונים.

קריאה: ולא רק במקרה הזה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: יש לי כמה מקרים בולטים.

משה גפני: המציאות הזאת, אני לא רוצה לתת דוגמאות, אני חי את זה.

משה גפני: אני רוצה פתרונות אמיתיים.

משה גפני: הם לא רוצים.

משה גפני: הם אומרים, מה הבעיה?

משה גפני: ההוא צריך לקבל עוד משהו, נעשה לו גילום.

משה גפני: אגב, גם על ראש הממשלה הם ביקשו גילום.

משה גפני: אני לא הסכמתי.

משה גפני: מה זה גילום?

משה גפני: או שנכון או שלא נכון.

עודד פורר: ברכבים המשוריינים הם נתנו גילום ואני אומר לך שזאת טעות.

משה גפני: כן.

משה גפני: טעות גדולה.

משה גפני: האמת היא שיש עניין ברשות המסים בגילום בגלל שאז מס הכנסה שהם גובים גבוה יותר.

משה גפני: הם יכולים להביא מאזן טוב יותר.

עודד פורר: משהו שלא דיברנו עליו קודם אבל צריך לזכור שאותו עובד על הרכב הזה שהוא משלם עליו שווי שימוש, הוא משלם גם מס בריאות והוא משלם ביטוח לאומי.

עודד פורר: זאת אומרת, גובים ממנו עוד ועוד.

דוד אמסלם: היות והם יוצאים מהנחת עבודה שהוא כבר בתקרה.

משה גפני: הם לא רוצים.

משה גפני: לכן הם לא רוצים את הפתרונות.

ישי פרלמן: הדיון על הגילום, גם על הכבאות, זה היה דיון של המדינה כמעסיק ולא כגובה מס.

ישי פרלמן: השאלה היא במצב הזה, מי צריך לשאת בעלות של המסים, האם המעסיק או העובד.

דוד אמסלם: היית בדיון?

ישי פרלמן: אני מדבר על גילום באופן כללי.

דוד אמסלם: היית בדיון?

ישי פרלמן: לא אבל אני מדבר על גילום באופן כללי.

דוד אמסלם: אני אלך לשיטתך.

משה גפני: תגיד לי, אין לך מה לעשות רק ליפול לידיים של דודי אמסלם?

דוד אמסלם: אני אלך לשיטתך בשני מישורים.

דוד אמסלם: האחד, נניח שאתה אומר שזה ויכוח פנימי בינינו.

דוד אמסלם: עברה שנה ולא עשיתם כלום.

ישי פרלמן: לא.

ישי פרלמן: זה לא ויכוח פנימי.

ישי פרלמן: לא דיברתי על זה.

דוד אמסלם: שנית, אני הבאתי את העיקרון בגלל שידעתי שהוא קשור לכל המשק.

שגית אפיק: למה לא גילמתם לגבי הכבאיות?

שגית אפיק: אפשר היה לגלם.

ישי פרלמן: הטענה הייתה שרשות המסים מעבירה את כל הגילום - - -

עודד פורר: סימן שהשיטה שלהם עובדת.

ישי פרלמן: אני מסביר שזה לא כך.

משה גפני: נטליה, את רצית להוסיף עוד משהו?

נטליה מירוניצ'ב: אני רוצה להמשיך.

משה גפני: אנחנו ממשיכים את הדיון ביום שלישי.

יעקב אשר: מה יהיה בשבוע הבא?

משה גפני: אני אומר.

יעקב אשר: שלא נופתע.

משה גפני: אין מה להיות מופתע.

משה גפני: זה כבר נדוש ואתם יודעים בדיוק את הנושא.

משה גפני: ביום שלישי הבא בעזרת השם, בשעה 10:00 אנחנו ממשיכים את הדיון.

משה גפני: שלא יבואו אלי אחר כך בטענות, אני מבקש שיבוא ערן יעקב, שיבוא אגף התקציבים, כל מי שעוסק בעניין הזה.

משה גפני: הדיון יהיה דיון רציני כי אני הולך להגיע למסקנות.

משה גפני: אני מבקש שכולם יבואו.

משה גפני: יום שלישי הבא.

משה גפני: זה גם מופיע בסדר היום.

דוד אמסלם: תזמינו גם את הממונה על השכר כי מה שקשור במדינה, הם יגלגלו אחד על השני.

דוד אמסלם: כדאי שגם הוא יהיה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: צריך להזמין את הממונה על השכר.

משה גפני: הוא צודק.

משה גפני: זה לא יהיה הנושא המרכזי.

משה גפני: אני לא אתן לגלגל את זה לפתרון בשכר.

משה גפני: יזמינו את הממונה על השכר.

משה גפני: אני מבקש חמש תשובות לקבל בשבוע הבא.

משה גפני: התשובה הראשונה, אני רוצה לדעת מה נעשה עם חד-קבינה עליו הסכמנו.

יוסף חדד: אבל זה כבר לא קיים.

משה גפני: למה אתה מתערב?

יוסף חדד: כי זה כואב.

משה גפני: עם כל הכבוד, תן לי לדבר אתם.

משה גפני: אתה לא מבין את השפה הזאת בכלל.

משה גפני: אתה מבין שפה ישרה.

משה גפני: אני לא.

יוסף חדד: כי אני ישר.

יוסף חדד: רוצה לשלם מס אמת ולא יותר.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: יש על זה כמה אמרות בחז"ל אבל נשאיר את זה עכשיו.

משה גפני: אני מבקש תשובה לחד-קבינה.

משה גפני: אני רוצה לדעת מה נעשה.

משה גפני: זה הדבר היחיד שהיה מוסכם, אז מה קרה עם זה?

משה גפני: הדבר השני.

משה גפני: אני רוצה תשובה על רכב ישן.

משה גפני: רכב שכבר נמצא 30 שנים על הכביש, הטבת מס, הטבה שיש לו בשימוש.

עודד פורר: לא צריך 30 שנים.

עודד פורר: 10 שנים.

משה גפני: כן.

משה גפני: נתתי את הדוגמה הקיצונית.

משה גפני: אני רוצה לדעת את עמדתם.

משה גפני: לי יש רכב ישן, אני נוסע אתו.

משה גפני: אני רוצה תשובה לגבי הנושא הזה, למה אתם גובים ממני כמו רכב חדש.

משה גפני: הדבר הנוסף.

משה גפני: ברור לכל הדעות - ואם אנחנו נסכים, אנחנו נצטרך למצוא הגדרות - שהרכב שאני נוסע אתו, אני חשמלאי ואני נוסע עם צינורות של חשמל, עם כבלים, עם הכול, אני לא יכול להכניס לשם את הילדה שלי ולקחת אותה לגן.

משה גפני: אין מציאות כזאת.

משה גפני: זה ברור לכל הדעות.

משה גפני: למה אנחנו לא יכולים להתחשב בעובדה הזאת?

משה גפני: הדבר הנוסף.

משה גפני: עלתה כאן הצעה, וזה מופיע גם בהצעת חוק של עודד פורר, למה אי אפשר ללכת על פי תצהיר.

משה גפני: יש תצהיר, הכול היום משוכלל ואם ייתפס מישהו שהוא משקר, העונש יהיה גדול מאוד.

משה גפני: למה אי אפשר ללכת על תצהיר?

נטליה מירוניצ'ב: זה לא בר בדיקה בדיעבד.

שגית אפיק: כל ההצעה היא להבחין בהיקף שווי טובת ההנאה.

שגית אפיק: אפשר בתצהיר ואפשר בדרך אחרת.

נטליה מירוניצ'ב: זה לא פתרון ישים.

שגית אפיק: כל דרך שאתם חושבים עליה.

משה גפני: לא נפתח עכשיו את הדיון.

נטליה מירוניצ'ב: אני כבר אומרת שאי אפשר.

משה גפני: יש הצעה.

נטליה מירוניצ'ב: ההצעה קיימת אבל היא לא ישימה.

משה גפני: יש הצעה שאני לא מתלהב ממנה.

משה גפני: אמרתי זאת אבל היא הצעה רצינית.

קריאה: תן לי שבוע ואתה תראה איך אני מיישם אותה.

משה גפני: ההצעה אומרת ללכת לכיוון הזה שבו יהיה תצהיר.

משה גפני: אם יתברר שהאיש שיקר, אתם יודעים מאוד להעניש.

עודד פורר: גם בפורמט של טופס 101.

משה גפני: אם אפשר לדבר על זה, אבל היא אומרת שאי אפשר לדבר על זה.

משה גפני: אבל אם אפשר לדבר על זה, יש לזה פתרונות.

משה גפני: אין דברים שאין להם פתרונות.

משה גפני: הדבר האחרון שאני מבקש לדעת בשבוע הבא, מעבר לעניין של הכבאות, שזה ברור שאני רוצה לדעת תשובה לגבי זה, אני רוצה שאגף התקציבים, מי שעוסק בעניין הזה, שיבוא.

משה גפני: אני רוצה תשובה למה זה לא נעשה עד היום.

משה גפני: גילום.

משה גפני: אני לא אוהב את הגילום, אני לא אוהב את כל הדבר הזה אבל למה זה לא נעשה?

משה גפני: אם הסיבה היא בגלל שדודי אמסלם הוא לא יושב ראש ועדת הפנים, זאת תשובה ניצחת.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אז תגידו.

משה גפני: אבל סיכמתם לפני שנה.

משה גפני: פתרון.

משה גפני: אני רוצה בשבוע הבא פתרון לגבי העניין הזה.

משה גפני: זה לא כלול בתוך חמשת הנושאים עליהם דיברתי.

עודד פורר: אני לא אסכים לגילום.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני אמרתי את זה, אבל תגידו.

משה גפני: תגידו מה נעשה.

משה גפני: היה חופש במשרד האוצר בשנה הזאת?

משה גפני: דווקא לא הרגשתי את זה.

משה גפני: מישהו נתן לי כל הזמן תשובות שליליות, כך שכן הייתם בעבודה.

משה גפני: הדבר האחרון שאני מבקש.

משה גפני: עלה כאן על ידי רואה חשבון דגן אבל לא רק הוא העלה את זה אלא העלתה את זה גם היועצת המשפטית של הוועדה וזה עלה כאן בדיונים כמה פעמים.

משה גפני: המציאות היא שהאחוז שגובים בעניין הזה הוא אחוז גבוה.

משה גפני: אם אפשר לרדת ל-1.81.

נטליה מירוניצ'ב: מי אמר שהוא גבוה?

נטליה מירוניצ'ב: אם זה ממוצע ה-OECD, כל מדינה ריבונית לעשות את המס שהיא רוצה.

נטליה מירוניצ'ב: למה צריך לאמץ את זה?

משה גפני: האמת היא שאת צודקת.

משה גפני: אנחנו מבקשים שזה ירד.

משה גפני: זה אחוז גבוה מאוד לעומת מה שקורה כאן בארץ מבחינת המיסוי כאשר שר האוצר כל הזמן מדבר על כך שצריך להוריד את המיסוי ולא להעלות מסים.

משה גפני: זה מס גבוה מאוד.

משה גפני: בן אדם נהנה מיגיע כפיו, הוא מביא פרנסה הביתה, הוא פתאום חוטף את המכה הזאת של שווי שימוש שאין לו מזה הנאה.

משה גפני: יש לו פחות הנאה.

מוסי רז: לגבי השבת אתה שואל?

משה גפני: אני רוצה תשובה לגבי העניין הזה, האם יש מחשבה להוריד את זה.

משה גפני: אני אומר לכם מה הולך לקרות בישיבה הבאה.

משה גפני: אם אנחנו נגיע לדיאלוג שבאמת אנחנו נתחיל לראות שהמציאות היא כזאת, בסדר, אבל אם לא, אנחנו נלך לחקיקה, גם בחקיקה של עודד פורר וגם אנחנו נעשה חקיקה.

משה גפני: זה לא יישאר כך.

דוד אמסלם: גם אנחנו נצטרף לזה.

משה גפני: כן.

משה גפני: לא נוכל להישאר במצב הזה.

משה גפני: יהיה דיאלוג, אני בעד דיאלוג.

משה גפני: לא יהיה דיאלוג ונקבל תשובות שליליות, נלך לחקיקה.

משה גפני: מה שאמרתי לגבי הבדיקה הזאת, כלולה גם השבת.

משה גפני: שבת יוצרת מצב שבו אין הטבה.

מוסי רז: אתה שואל מה עושים בשבת?

משה גפני: אם אני הייתי צריך להחליט, הייתי מחליט על כל השאלות אבל לא אני מחליט לבד.

משה גפני: ביום שלישי הבא אני מבקש תשובות.

קריאה: שיהיה לפי הקילומטרים שהבן אדם נוסע.

משה גפני: מתי ערן חוזר?

ישי פרלמן: מחר.

ישי פרלמן: ביום חמישי.

משה גפני: אתם תראו אותו מחר?

נטליה מירוניצ'ב: סביר להניח שלא.

ישי פרלמן: אנחנו נעביר למשרד שלו את הנושא.

משה גפני: לא רק למשרד שלו.

משה גפני: אני צריך לדבר אתו מחר.

משה גפני: יש לי הרבה סוגיות חוץ מיום שלישי הבא.

ישי פרלמן: אני אברר עם הלשכה שלו ואני אעדכן.

משה גפני: הוא שאל אותי שאלות ואני צריך לתת לו תשובות.

משה גפני: אם הוא חוזר מחר, תאמרו לו בבקשה שאני מחפש אותו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.