ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 787, 2018-06-19 12:30

איתן כבל: שלום לכולם, צהרים טובים.

איתן כבל: אחרי הדיון הקודם המרתק אנחנו עוברים לעוד דיון חשוב ומרתק לא פחות.

דב חנין: הוא גם קשור לתחבורה.

איתן כבל: נכון, במידה רבה כן, בעניין ההובלה.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר שאנחנו בדיון במסגרת בקשה לדיון מהיר.

איתן כבל: החברים שהגישו את הבקשה לדיון מהיר הם חברת הכנסת יעל כהן-פארן וחברת הכנסת יעל גרמן, בנושא: "כוונת משרד החקלאות ורשות מקרקעי ישראל לגבש תוכנית להקמת אתרי הסגר חדשים עבור משלוחי בעלי החיים שמיועדים לשחיטה".

איתן כבל: נציגי משרד החקלאות כאן?

איתן כבל: נציגי רשות מקרקעי ישראל כאן?

איתן כבל: ברשותכם, אאפשר קודם כול לחברתי יעל כהן-פארן לפתוח את הדיון החשוב הזה, בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, תודה על ההיענות המהירה.

יעל כהן-פארן: אני מציינת את זה כי זה לא טריוויאלי.

יעל כהן-פארן: ועדת הכלכלה היא הוועדה שמגיבה מהר וממהרת לקבוע דיונים מהירים כאשר נקבעים לה על ידי נשיאות הכנסת וזה ראוי להערכה, זה מוערך מאוד.

יעל כהן-פארן: הדיון שאנחנו מתכנסים סביבו היום הוא כמובן על המשלוחים החיים.

יעל כהן-פארן: אם אני זוכרת נכון, לפני כשנה וכמה חודשים ישבנו כאן ביום בעלי החיים של 2017 וקיימנו דיון בוועדה הזאת שכותרתו הייתה "איך משרד החקלאות מצמצם את המשלוחים החיים?

יעל כהן-פארן: " – התוכנית של משרד החקלאות לצמצום המשלוחים החיים.

יעל כהן-פארן: זאת הייתה הכותרת.

יעל כהן-פארן: משרד החקלאות ושר החקלאות אומר, וחוזר ואומר, שאין לו כוונה לפגוע בבעלי חיים ושהוא רוצה לצמצם ומעוניין לצמצם, ככל שיאפשר לו החוק וסמכויותיו בחוק, את התופעה הזאת של המשלוחים החיים.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להזכיר כאן שמדובר בסבל בלתי נתפס.

יעל כהן-פארן: אנחנו חייבים להבין שהוא מנוגד לחוק צער בעלי חיים וההגנה שאנחנו מחויבים לה כבני אדם כלפי אותם בעלי חיים שמוסעים שבועות ארוכים בתנאים מזעזעים, בסיוט מתמשך, אם מאוסטרליה ואם מאירופה, גם אם משך הנסיעה קצר יותר.

יעל כהן-פארן: זה סיוט אמיתי.

יעל כהן-פארן: אין שום סיבה מוצדקת למשלוחים האלה.

יעל כהן-פארן: מי שמעוניין לאכול בשר יכול לאכול בשר שנשחט קרוב למקום גידולו ומועבר לכאן.

יעל כהן-פארן: גם בזה משרד החקלאות עוסק.

יעל כהן-פארן: ההצהרות של השר היו תמיד: אנחנו פותחים ייבוא של בשר מצונן, מגדילים את אורך חיי המדף, מורידים מכסים.

יעל כהן-פארן: כל הפעולות הללו נעשו, לא מספיק אבל נעשו.

יעל כהן-פארן: המכסים, אגב, לא הורדו, הם מוּרדים בהדרגה.

יעל כהן-פארן: במקרה של המשלוחים החיים הם הורדו בבת אחת ב-2014; במקרה של הבשר המצונן יש מדרגות.

יעל כהן-פארן: זה פשוט מראה על הנכונות, הרצון האמיתי אולי באמת לבצע את השינוי הזה.

יעל כהן-פארן: זה שינוי צרכני, שיש פה רגולציה שיכולה לדחוף אותו.

יעל כהן-פארן: ולעניין ההסגרים – כאשר מגיעים בעלי החיים, אותם אומללים שנסחבו ארבעה שבועות מאוסטרליה על אנייה רעועה בצפיפות, בדוחק, במלחמה על מקורות המים והמזון, כאשר הם דורכים זה על זה והם מרוחים כולם בצואתם מבוקר ועל לילה, הם מגיעים ומוסעים בהובלה של משאיות להסגר, מתוך הכרח, מתוך הראייה הנכונה של מדינת ישראל שיש לוודא ולערוך בקרת מחלות.

יעל כהן-פארן: אני מבינה שיש היום שמונה הסגרים, ששבעה מהם נמצאים בבעלות פרטית.

יעל כהן-פארן: במקום שההסגרים יהיו משהו ממשלתי, כדי לוודא שהמחלות מנוטרות והטפילים מנוטרים ואכן אין בעיות, נותנים לחתול לשמור על השמנת, נותנים הרבה פעמים לאותו יבואן להעביר להסגר שנמצא בבעלותו.

יעל כהן-פארן: אז השאלה היא עד כמה יש שם פיקוח ועד כמה באמת מנוטרות המחלות ונעשה טיפול ראוי באותם הסגרים במניעת מחלות והצפתן.

יעל כהן-פארן: אני מעלה את זה כאן לפתחו של משרד החקלאות.

יעל כהן-פארן: אבל אלה הבעיות הקיימות בהסגרים.

יעל כהן-פארן: מה פתאום רוצים עכשיו להרחיב את ההסגרים?

יעל כהן-פארן: אנחנו מדברים כל הזמן על צמצום המשלוחים החיים.

יעל כהן-פארן: פתאום לפני שבועיים או שלושה שבועות – כאשר הצעתי את הדיון המהיר זה היה בעקבות פרסום באמצעי התקשורת על כך שיש צורך בהרחבת ההסגרים – ועכשיו פונים לרשות מקרקעי ישראל למצוא את האתרים כדי לזרז את הקמתם של עוד – אני אפילו לא יודעת כמה – הסגרים.

יעל כהן-פארן: בזה אסיים.

יעל כהן-פארן: אני פונה מכאן, אנחנו בכנסת דנו בכך כבר מספר פעמים.

יעל כהן-פארן: יש על השולחן מספר הצעות חוק, כולל של חברי לסיעה חבר הכנסת ברושי, גם אם אני לא לגמרי מסכימה איתה עד הסוף אבל היא מצמצמת את המשלוחים החיים, כולל הצעות נוספות על עצירת המשלוחים החיים לחלוטין.

יעל כהן-פארן: אנחנו כאן צריכים, האמירה של כנסת ישראל הייתה לא פעם אחת לצמצם את המשלוחים החיים.

יעל כהן-פארן: במקום זה, אנחנו שומעים רק על הרחבתם.

יעל כהן-פארן: זה פשוט לא מתקבל על הדעת.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

איתן כבל: תודה לך, יעל כהן-פארן.

איתן כבל: רשות הדיבור לחברת הכנסת יעל גרמן.

איתן כבל: קודם כול מגישי ההצעה.

יעל גרמן: גם אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על המהירות, על האכפתיות, ואני בטוחה שגם על הדיון היעיל, ומודה לחברתי יעל כהן-פארן ולכל מי שהצטרף כמובן.

יעל גרמן: אני רוצה לומר לך משהו שנורא תתפלא עליו: יושבים פה סביב השולחן הזה שני צדדים שלכאורה היו צריכים להיות אחד נגד השני- - -

איתן כבל: והם מסכימים זה עם זה.

יעל גרמן: לא סתם מסכימים אלא הם בעלי אינטרס משותף.

יעל גרמן: אני מדברת על החקלאים המגדלים ועל אלה שמגנים על בעלי החיים.

יעל גרמן: אני בין אלה שמשתדלים להגן על בעלי החיים אבל אני מודה, גם אני לפעמים אוכלת בשר, לאו דווקא בשר בקר, יותר עוף.

יעל גרמן: אני אומרת דבר כזה: לא כולם טבעונים וצמחונים, אבל גם מי שאוכל בשר, כמו רוב מדינת ישראל, צריך להיות בטוח שהבשר הזה הובא לצלחת לאחר שהוא טופל בצורה הומנית ולא בעינויים.

יעל גרמן: אני כבר לא מדברת על כך שלפי ההלכה אם בעל החיים עבר עינויים הוא בכלל לא כשר, אבל אני לא שומרת מצוות ואני רוצה לדעת שהבשר שמגיע למדינת ישראל ומגיע לצלחות שלנו לא עבר את העינויים הנוראים האלה, שאנחנו כל פעם מחדש רואים בתוכניות טלוויזיה במו עינינו, ראינו את המשלוחים.

יעל גרמן: מכיוון שיש פה אינטרס משותף, אני חושבת שקודם כול, דבר ראשון, צריך לפנות אל המגדלים פה בארץ, לראות כמה הם יכולים לספק.

יעל גרמן: כל הזמן אני שואלת את משרד החקלאות למה בכלל אנחנו מביאים בשר, אז אומרים לי: "כי המגדלים פה לא מסוגלים לספק".

איתן ברושי: לא המגדלים.

איתן ברושי: הפרות.

יעל גרמן: אני רוצה לומר לך משהו, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: לא הייתי רוצה לתת את הכול בידי המגדלים – הם נמצאים פה ואני אומרת להם את זה בפנים – כי אני לא רוצה מונופול, אני רוצה תחרות ואני רוצה שיביאו מחוץ לארץ, שיביאו בשר מצונן, שיביאו אותו מן המקום הכי קרוב.

יעל גרמן: אבל קודם כול בואו נדאג לחקלאות שלנו.

יעל גרמן: החקלאות שלנו קורסת בכל מקום.

יעל גרמן: אז מדוע אנחנו מביאים בעלי חיים בצורה לא אנושית ועוד רוצים להרחיב את זה?

יעל גרמן: זה חסר טעם.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: ידברו לסירוגין אורחים וחברי כנסת.

איתן כבל: אני כבר אומר לכם שאני צריך לסיים את הדיון בשעה 14:00.

איתן כבל: זה מספיק זמן כדי לנהל דיון כזה, בעיקר כשאנחנו עומדים להתכנס פנימה.

איתן כבל: אם אתם תהיו זריזים אולי גם נצליח לעשות עוד דברים באמצע.

איתן כבל: ברשותכם, ראשון הדוברים יהיה חברי יוסי וולפסון ולאחר מכן חבר הכנסת איתן ברושי.

יוסי וולפסון: יש לנו גם מצגת.

איתן כבל: אם יש לך שלושה שקפים, לא מעבר.

יוסי וולפסון: יש לי ארבעה שקפים.

איתן כבל: מנהלת הוועדה אמרה לי שאני חייב להיות עקבי.

איתן כבל: אני לא יכול לתת הנחיות שאני אחר כך לא עומד בהן.

לאה ורון: ההנחיה היא להעביר אלינו חומרים מוקדם ככל האפשר, לא בבוקר הדיון.

לאה ורון: אנחנו לא עומדים בזה.

איתן כבל: אני זה שכל הזמן נוזף בהם ושואל למה הם מאפשרים, אז אני אומר גם לך, היא צודקת.

יוסי וולפסון: לפני כמה חודשים, באפריל הגשנו למשרד החקלאות תלונה חמורה מאוד על ממצאים שתועדו בהסגר – אלימות קשה מאוד, שיטתית מאוד וחוזרת בבעלי חיים שהיו שם.

יוסי וולפסון: עברו חודשיים ועדיין לא קיבלנו תשובה.

יוסי וולפסון: אנחנו גם שומעים כל הזמן את ההתבטאויות של שר החקלאות על צמצום המשלוחים החיים ואנחנו רואים שבחמישה החודשים הראשונים של שנת 2018 יש עלייה של 45% במספר בעלי החיים ביחס לחודשים המקבילים בשנה הקודמת.

יוסי וולפסון: פעמים רבות שואלים אותנו:

יוסי וולפסון: איך יכול להיות שמשרד החקלאות, שממונה על חוק צער בעלי חיים, מאפשר את המשלוחים האלה.

יוסי וולפסון: הרי מדובר בצער בעלי חיים מוכח.

יוסי וולפסון: אין לנו תשובות לזה.

יוסי וולפסון: אחת התשובות שגילינו היא שמשרד החקלאות יש לו גם חלק מסוים ברווח מן התעשייה הזאת.

יוסי וולפסון: על כל עגל ועל כל טלה שמגיע משולמת אגרת קרנטינה.

יוסי וולפסון: פורסם שמדובר ב-30 מיליון שקלים בשנת 2017.

יוסי וולפסון: מתברר שהקרנטינות הפרטיות מקבלות הנחה ומדובר רק ב-10 מיליון שקלים בשנה – יותר מכל התקציב לנושא צער בעלי חיים.

יוסי וולפסון: אולי זה הסבר מסוים.

יוסי וולפסון: משרד החקלאות גם אומר לנו שתהיה רגולציה, שקבעו תנאים כלשהם להיתרים.

יוסי וולפסון: כולנו ראינו את התמונות הקשות מאוסטרליה.

יוסי וולפסון: מי שלא ראה את התחקיר ראה את זה בקמפיין המודעות הגדול שהיה בארץ, ועדיין נמשך.

יוסי וולפסון: הרגולציה האוסטרלית נחשבת למתקדמת בעולם, ועדיין היא מאפשרת את המצב שכבשים לא מגיעים למזון ולמים בגלל הצפיפות, גוססים בתוך הצואה שלהם ואין מי שיזהה בכלל שהם גוססים שם, שלא לדבר על איזשהו טיפול.

איתן ברושי: למה אתם לא מציעים להפסיק את כל המשלוחים החיים?

איתן ברושי: כי אתם יודעים שאין לזה שום סיכוי.

יוסי וולפסון: אנחנו מציעים להפסיק אותם ואנחנו חושבים שאפשר להפסיק.

יוסי וולפסון: יש גם חלופה: הוועדה המייעצת לצער בעלי חיים, שהיא ועדה שקמה לפי החלטת ממשלה, קבעה בין היתר שמבחינת טובת בעלי חיים מוטב לגדל ולשחוט את בעלי החיים בסמוך למקום שבו הם גדלו ולייבא את הבשר.

יוסי וולפסון: החסם שהיה לזה עד עכשיו היה החסם של מכס.

יוסי וולפסון: אנחנו יודעים שנכון לשנת 2020 לא יהיה יותר חסם של מכס.

יוסי וולפסון: תהיה מכסה פטורה ממכס של יותר מ-21,000 טון בשר שפטור לחלוטין ממכס, והמכס על השארית יהיה בסך הכול 12%, שזה מכס שלא מונע את הייבוא.

יוסי וולפסון: בעצם את כל הצריכה הישראלית אפשר יהיה לספק רק מייבוא, שהוא גם זול יותר ממה שמשווקים היום בארץ מן המשלוחים החיים, ובנוסף לזה כמובן השחיטה של בעלי החיים המקומיים תימשך.

יוסי וולפסון: העמדה המוסרית היחידה, וגם העמדה הכלכלית היחידה, היא להפסיק את המשלוחים החיים ולעשות את מה שהוועדה לצער בעלי חיים אמרה, שצריך להמיר את המשלוחים בייבוא בשר.

יוסי וולפסון: ולא רק הוועדה, יש מכתב של 60 רבנים, גילוי דעת רבני, כולל שלושה חברי מועצת הרבנות הראשית, כולל שלושה חתני פרס ישראל.

יוסי וולפסון: הם אומרים בין היתר "אין זו דרכה של תורה ואף לא דרך המוסר האנושי".

איתן כבל: יוסי וולפסון, יש לי הצעה אליך.

איתן כבל: זה נשמע עכשיו כמו שיעור בבית הכנסת.

איתן כבל: אתה ותיק פה, אנחנו ותיקים.

איתן כבל: תגיד מה עמדתך.

איתן כבל: תאמין לי, אני יותר ותיק בתחום הזה והובלתי שדולה והבאתי אותה למקום שהיא לא הייתה בו מעולם.

יעל גרמן: וקיבלת גם אות.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: עזוב, אני הרי יודע.

איתן כבל: חשוב לי שכל פעם כמו קאטו נחזור בדיוק על החזון שלנו ועל מה אנחנו נלחמים, זה הכול, כי אני רוצה גם לסכם ברוח הדברים האלה.

איתן כבל: לא חזון לשנת 2030.

יעל כהן-פארן: החזון שכולם יהיו טבעונים...

איתן כבל: הטבעונים לא רוצים.

איתן כבל: אז איך הם יצעקו יותר?...

יעל כהן-פארן: הטבעונים רוצים שכולם יהיו טבעונים.

איתן כבל: זה כמו חברי כנסת – ברגע שאתה פותר את הבעיה אז...

יעל כהן-פארן: לא, לא, תאמין לי שהטבעונים רוצים שכולם יהיו טבעונים.

מוסי רז: משלוח חי של סויה.

מוסי רז: ..

יוסי וולפסון: אם לא נדבר על החזון, האפשרות הפרגמטית ממש עכשיו היא לעשות את מה שמעוגן היום בהצעת חוק שחתומים עליה 27 חברי כנסת, כמעט מכל הסיעות, שאושרה כמה פעמים.

יוסי וולפסון: במקביל לשינוי במשטר המכס, שכפי שאמרתי בשנת 2020 יסיר כל מגבלה על ייבוא בשר טרי, יש לקבוע תהליך מדורג של הורדת המשלוחים החיים באמצעות מכסה ששר החקלאות יקבע, ובתוך שלוש שנים להפסיק את התופעה המחרידה הזאת.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מעריך מאוד גם את העבודה שאתם עושים במשך שנים בתחום הזה.

איתן כבל: באמת יישר כוח.

איתן כבל: עכשיו ידבר חבר הכנסת איתן ברושי ולאחר מכן ענת רפואה, חבר הכנסת מוסי רז, דורון ביידץ וראש עיריית אילת, חברי הקרוב מאיר יצחק הלוי.

איתן כבל: בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השאלה על מה הדיון כאן בדיוק.

איתן כבל: תדבר על מה שאתה רוצה.

איתן כבל: אל תטיף להם.

איתן כבל: תגיד מה שאתה רוצה.

איתן ברושי: למדתי את זה כבר.

איתן ברושי: הדיון נולד בגלל יוזמה שאיננה מובנת, כי עובדה שמביאים את ההיקפים ההולכים וגדולים גם בלי תוספת מתקנים.

איתן ברושי: תמיד רשות מקרקעי ישראל שומרת על קרקע, למשל היא מתנגדת לאנרגיה מתחדשת כדי לשמור על הקרקע.

איתן ברושי: עכשיו היא הולכת להפקיד אותה בידי מכלאות שהן רוב הזמן ריקות, אבל בשביל כסף גם מכלאה ריקה יודעת לשלם.

איתן ברושי: 21 מיליון שקל לקחו עבור מכלאה שחצי שנה ריקה בקיבוץ אילות, שהיא הקרנטינה הפעילה.

איתן ברושי: הם הולכים לסגור אותה, דרך אגב, אם באמת רשות מקרקעי ישראל תרצה מהם 21 מיליון שקל על כמה צינורות שמקיפים שטח שאין בו שום תועלת.

איתן ברושי: זה באמת כישרון של רשות מקרקעי ישראל.

איתן ברושי: לכן לא מובנת היוזמה הזאת בכלל.

איתן ברושי: בשביל מה צריך אותה בכלל?

איתן ברושי: עובדה שמדווחים על עלייה בייבוא – ותיכף אתייחס – בלי הצורך במתקנים נוספים.

איתן ברושי: אז מה קרה לכם?

איתן ברושי: חֶלֶם זה מילה מתונה.

איתן ברושי: ראשית, אני חושב שלא צריך את זה.

איתן ברושי: שנית, אמרה חברתי שרת הבריאות לשעבר יעל גרמן שיש פה אחדות אינטרסים.

איתן ברושי: אני לא בטוח בכך.

איתן ברושי: אני מנסה לייצג אותה כבר הרבה זמן.

איתן ברושי: היוזמות לביטול המשלוחים החיים לא צלחו ולא יצלחו.

איתן ברושי: קודם כול, מסתבר, עם כל הפעילות של הטבעונים, שיש גידול בצריכת הבשר, ולצערי יש ירידה בצריכת ירקות ופירות, צורכים יותר בשר.

איתן ברושי: בנוסף, לא מוותרים על בשר טרי, ואין שום קשר בין בשר מצונן, שהאריכו את חיי המדף שלו פי שתיים.

איתן ברושי: דרך אגב, אף אחד לא יודע באילו תנאים מגדלים שם את הבשר המצונן.

איתן ברושי: זה שהוא מגיע בניילון לא הופך אותו לכזה שלא סבל, כדאי לזכור את זה כל הזמן.

איתן ברושי: לדעתי אנחנו בארץ דוגמה טובה לחקלאות מתקדמת וגם לטיפול בבעלי חיים.

איתן ברושי: אני מציע לא להאמין למשרד החקלאות.

איתן ברושי: זו לא פעם ראשונה שהוא לא מדייק ובעניין הזה האמת היא לא נר לרגליו.

איתן ברושי: הוא אף פעם לא מדבר על הקטנת המשלוחים החיים.

איתן ברושי: הוא לא מדייק.

איתן ברושי: הוא מוכן במקרה הטוב – והייתי רק לאחרונה בישיבות – לשפר את התנאים.

איתן ברושי: הוא מנהל בכלל משא ומתן עם אוסטרליה.

איתן ברושי: פעם אחת הוא מודיע לי שאני פוגע ביחסי החוץ כי הצעתי לבטל את המשלוחים של העגלים הכבדים, פעם שנייה הוא מנהל איתם משא ומתן כאילו הוא שר החוץ, שהם יתנו עצות איך לטפל בהובלת המשלוחים החיים.

איתן ברושי: חשבתי שתגידו דבר יותר חריף: שר החקלאות גם לא הסתיר שהוא קיים במשרדו מפגש ומסיבת עיתונאים עם מובילי הבקר הכבד בעלי מקנה, אצלו בלשכה, דבר שלא ייעשה.

איתן ברושי: לכן אני רוצה שנדייק פה בתמונת המצב, אדוני היושב-ראש.

איתן ברושי: יש כל מיני חוקים וכל מיני יוזמות לצמצם את המשלוחים או לבטל אותם.

איתן ברושי: אעשה את הכול כדי שזה לא יעבור.

יעל כהן-פארן: אתה לא רוצה את ביטול המשלוחים?

איתן ברושי: לא.

איתן ברושי: צריך לומר את האמת, חבריי חברי הכנסת, 450 משפחות מן המשק המשפחתי מתפרנסות מגידול.

איתן ברושי: חברתי יעל כהן-פארן, בטח את יודעת שהפרה המקומית ממליטה 30% מן העגלים לגידול, כל היתר זה ייבוא.

איתן ברושי: כלומר, אין יכולת לרפת – יסביר את זה דורון ביידץ טוב ממני – לייצר יותר מ-30% על ידי העגלים שממליטים בישראל.

יעל גרמן: הבנתי שיש יכולת גדולה יותר.

יעל כהן-פארן: אבל ה-70% שלך כולל את החמישה חודשים פיטום?

דורון ביידץ: אנחנו מפטמים שנה.

דורון ביידץ: יש פה אי-הבנה.

איתן ברושי: קודם כול, אנחנו בעד כחול-לבן, אבל הייצור בארץ מוגבל, גם מן הבקר בשטח פתוח וגם מן הרפתות.

איתן ברושי: אני רוצה להגיד מה הצעתי, והצטערתי שלא כולם תמכו בזה.

איתן ברושי: לפי דעתי בנתונים הקיימים אין להוריד את מספר המשלוחים במשך מספר שנים כפי שהוצע פה במדרגות, לא לפגוע בחקלאים, אלא להפסיק את הייבוא.

איתן ברושי: לכן גם תהיה פחות בעיה של הקרנטינות ופחות בעיה של סבל בעלי חיים.

איתן ברושי: הסבל העיקרי נגרם – למרות שאפשר להסביר את זה גם אחרת – מן ההובלה של שלושה שבועות של 600–700 קילו.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, ותקשיבו גם חברות הכנסת, מי שמוביל את העגלים זה בעיקר סוחרים, והשתלטו על השוק הזה גורמים שונים, בלי לנקוב בשמות.

איתן ברושי: יש פה גם משקל ל"אדום אדום" ב"תנובה", למרות שאנחנו חלק מזה.

איתן ברושי: בסופו של דבר מה שמוצע בהצעת החוק שלי הוא להפסיק את המשלוחים האלה מאוסטרליה של שלושה שבועות, של 500, 600, 700 קילו, לעתים מעל ראשי המגדלים ישר לבתי המטבחיים, וכן לאפשר במגבלה של משקל ומרחק ייבוא מן המרחקים הקצרים ומשקלים קטנים יותר, של 200–250 קילו.

איתן ברושי: אבל לא חשובים הפרטים.

איתן ברושי: ויש מאיפה להביא אותם.

איתן ברושי: ואז אנחנו גם שומרים על המשק המשפחתי בעיקר, על החקלאים, וגם שומרים על נפח הגידול והבשר והשוק והמחירים, וזה לא מונע ממי שרוצה להביא גם בשר מצונן.

איתן ברושי: לכן אני לא מציע לשחק עם המכסים.

איתן ברושי: אפשר להביא את הכול מחוץ לארץ.

איתן ברושי: עכשיו יהיה משבר בקשר לעגבניות, לא מתביישים להביא עגבניות מטורקיה.

איתן ברושי: עוד מעט הממשלה הייתה מביאה מים מטורקיה.

איתן ברושי: תארו לעצמכם שארדואן היה יושב על הברז.

מוסי רז: למה להביא עגבניות זה לא בסדר ואילו להביא עגלים זה כן בסדר?

איתן ברושי: אמרתי: לעודד את הגידול המקומי.

איתן ברושי: הגידול המקומי, כפי שיסביר מר ביידץ, הוא 450 משקים שמביאים משקל מאירופה.

איתן ברושי: הצעתי הצעת פשרה שמתחברת אל מה שחברתי אמרה, שיש כאן אינטרס של המגדלים וצער בעלי חיים.

איתן ברושי: תראו, יש פה מי שתומך בזה גם מארגוני צער בעלי חיים.

איתן ברושי: בחיים יש שאלה אחת חשובה: מה האלטרנטיבה.

איתן ברושי: אם לא תהיה הצעה מוסכמת לשלב ביניים יישאר המצב הקיים, שיש מי שתומך בו, גם שר החקלאות תומך בו.

איתן ברושי: ישבו אתו אנשי מקצוע והסבירו שטוב יותר להביא כבדים מאשר קטנים.

איתן ברושי: בכלל יכולים להסביר הכול, עובדי המדינה כנראה יודעים לרצות את השרים, יכולים לתת תשובה על כל שאלה, לא חשוב כמה היא נכונה.

איתן ברושי: ובכל זאת המומחים הגדולים אומרים שאת בעלי המשקל הנמוך עדיף להביא, ואפשר להביא בטיסה של שלוש שעות באווירון או בשיט של שלושה ימים באנייה.

איתן ברושי: לסיכום, אני מציע לא לאפשר לרשות מקרקעי ישראל את המזימה הזאת, שאינני יודע מה מניע אותה.

איתן ברושי: הוא שותף – אולי הוא רוצה כמה גרושים לקופה.

איתן ברושי: הוא תמיד מתנגד לשינויים של קרקע חקלאית.

איתן ברושי: אני מציע לא לאפשר להקים מיזמים נוספים, בטח לא בהיקף הזה.

איתן ברושי: שנית, לקדם את הצעת החוק שיכולה למצוא לפחות הסדר ביניים, שמאפשרת לחקלאים לגדל ולצער בעלי חיים לקבל עליית מדרגה בשמירתם של בעלי החיים.

איתן ברושי: ומצד שני לבחון את זה לתקופה ואחר כך לראות את ההמשך.

איתן ברושי: תודה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: ענת רפואה ולאחר מכן מוסי רז, דורון ביידץ, מאיר יצחק הלוי ורן דה-לוי אחרון, ואני סוגר את הרשימה ברשותכם.

איתן כבל: בבקשה.

ענת רפואה: תודה רבה.

ענת רפואה: אני רוצה לחדד את עניין ההסגרים.

ענת רפואה: לגבי משלוחים חיים, אנחנו עוקבים אחרי כל שמונת ההסגרים שקיימים בישראל.

ענת רפואה: מה שאנחנו רואים שם אף אחד כאן מסביב לשולחנו לא יודע, לא מכיר, לא רואה, ובמיוחד משרד החקלאות לא רוצה לדעת או להכיר בזה.

ענת רפואה: למעשה משרד החקלאות הפקיר את כל ההסגרים בידי היבואנים עצמם, מערכת סגורה.

ענת רפואה: מה המטרה של הסגרים?

ענת רפואה: המטרה שלהם היא ניטור מחלות.

ענת רפואה: מגיעים 600,000 עגלים וטליים בשנה לארץ לתוך ההסגרים הצפופים האלה ואמורים לנטר, לראות אם הם מביאים מחלות כדי למנוע את הגעת המחלות האלה לציבור, לבעלי חיים ולסביבה בישראל.

ענת רפואה: הדבר הזה לא נעשה מפני שלאף יבואן אין אינטרס שיגלו אצלו במשלוח בהסגר איזו מחלה ויפסלו לו את העגלים ואת הטליים במשלוח הזה, כי זה הפסד כסף.

ענת רפואה: אז נתנו כאן לחתול לשמור על השמנת.

ענת רפואה: מתוך שמונה הסגרים – שבעה בידי היבואנים עצמם ששומרים על עצמם.

ענת רפואה: אני כאחת שהייתה בכמה הסגרים ראיתי במו עיני את העגלים ואת הטליים גוססים לאטם אחרי שעברו את הסבל של המסע הנוראי שלהם, גוססים ומתים.

ענת רפואה: ואז היבואן שולח את אחד הפועלים עם טרקטור לקחת את הגופה ולקבור אותה בתוך הררי הצואה של המשלוחים הקודמים שהצטברו מסביב להסגר הזה.

ענת רפואה: אף אחד לא יודע, אף אחד לא רושם, אף אחד לא רואה, אף אחד לא בודק ממה אותו עגל או טלה מת כי זה לא מעניין אותם.

ענת רפואה: מעניין אותם להביא כמה שיותר עגלים וטליים לשוק, למכור את הבשר.

ענת רפואה: לא אכפת להם מבריאות הציבור בכלל, לאף אחד לא.

ענת רפואה: משרד החקלאות הוא שאחראי לזה, אחראי לבריאות הציבור.

ענת רפואה: הוא לא עושה שום דבר בעניין, גם לא למראית עין.

ענת רפואה: אנחנו רואים הסגרים שפעם אחת וטרינר עירוני או מחוזי לא הגיע אליהם במשך כל השבוע.

ענת רפואה: אנחנו דורשים לצמצם משמעותית את המשלוחים החיים המיותרים והאלימים האלה וכמובן לא להגדיל את ההסגרים.

ענת רפואה: דרך אגב, לסיום, ליווינו לאחרונה ארבעה קיבוצים שיבואן מסוים – לא אזכיר את שמו – רצה להקים שם הסגרים.

ענת רפואה: הוא מנסה לעוור את עיני הקיבוצים בכסף שהוא נותן להם עבור ההסגרים האלה.

ענת רפואה: ברגע שהקיבוצים האלה יוצרים אתנו קשר ואנחנו מספרים להם מה קורה בהסגרים, אילו סכנות אורבות בהסגרים, הצלחנו לבלום את זה, כי כשאנשים יודעים את האמת הם לא יתנו לילדים שלהם לגדול ליד ההסגרים האלה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מוסי רז, בבקשה.

יעל כהן-פארן: אני מתנצלת, זה אמנם דיון מהיר ביוזמתי אבל אני נאלצת ללכת כדי לנהל ישיבה בוועדת המדע.

איתן ברושי: אנחנו נשמור על האינטרסים.

איתן ברושי: ..

יעל כהן-פארן: אתה במיוחד...

מוסי רז: ראשית, בעיניי זה חדשות עצובות שאנחנו צורכים יותר בשר, ואני חושב שזה זמני.

איתן ברושי: כולנו זמניים.

איתן ברושי: ..

מוסי רז: בעניין המשלוחים החיים, עוד לא עבר החוק של אילטוב שאסור לצלם.

מוסי רז: מותר לצלם והמצלמות מראות דברים שכל אחד צריך להתרגש כשהוא רואה אותם.

מוסי רז: כאן גם אי אפשר לשאול מה הם עשו קודם, כפי שנהוג אצלנו לשאול.

מוסי רז: הדבר הזה מצביע על כשל שוק ברור מאוד.

מוסי רז: זה לא התערבות לגבי מחיר טלוויזיה או משהו כזה.

מוסי רז: מדובר כאן על פשע מוסרי שצריך לתקן באמצעים שיש לנו.

מוסי רז: אם יעבור החוק על איסור משלוחים חיים זה הטוב ביותר, אבל אפשר בינתיים לעשות מעשים יותר עדינים.

מוסי רז: קודם כול – ויכול להיות שנצטרך כוועדה להגיש את זה – צריך לסמן את הבשר הזה על מנת שהציבור יחליט אולי לא לאכול ממנו, שיאכל ממגדלים מקומיים במחיר יקר יותר אולי.

איתן כבל: דרך אגב, יש הצעה דומה, לסמן בארץ מאיזה ישוב מגיע כל מוצר, לא רק בשר, אפרופו ייבוא מטורקיה.

איתן ברושי: אגב, יסמנו את יהודה ושומרון.

איתן כבל: זאת הבעיה.

מוסי רז: טוב, לא נתמודד עם כל הבעיה, אבל ברור לי שיש בעיה במה שאני מציע, כי יש בית מטבחיים שעושה קו ואולי מערבבים.

מוסי רז: זה בעיה שלהם.

מוסי רז: צריך לסמן את הדבר הזה על מנת שהציבור – מי שרוצה – יבחר לא לצרוך את המוצרים האלה, אולי להצביע ברגליים.

מוסי רז: דבר שני, אין זו בושה להגיד שיש כאן כשל שוק.

מוסי רז: בהפרש המחירים הקיימים, בהפרש המיסוי הקיים צריך למסות – הייתי אומר:

מוסי רז: את הפשע הזה – את המשלוחים האלה, את הבשר שמגיע בצורה כזאת, את בעלי החיים שמגיעים בצורה כזאת.

מוסי רז: לצורך העניין, לגבי החוות שאנחנו מדברים עליהן, קודם כול, גם שם התנאים הם לא תנאים, ושמענו כאן קודם את העדוּת של ענת רפואה.

מוסי רז: אני חושב שאנחנו צריכים לתבוע גם ממשרד החקלאות וגם ממשרד הבריאות, שיסבירו לנו מה הביקורת שיש שם, אם בכלל, ושיתנו לנו דוח מפורט.

מוסי רז: אם לא, יכול להיות שצריך לחייב אותם לשלוח וטרינר בכל יום למקומות האלה או בכל פרק זמן שנחליט שהוא נכון כדי שהציבור יהיה חשוף למה שקורה שם ושתהיה שם ביקורת.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: דורון ביידץ, מאיר יצחק הלוי, רן דה-לוי ונעבור לקבלת תשובות ממשרד החקלאות, רשות מקרקעי ישראל ומשרד הבריאות.

דורון ביידץ: תשובות קצרות.

דורון ביידץ: אני יושב-ראש ארגון מגדלי העגלים אמפ"י.

דורון ביידץ: חברת הכנסת יעל גרמן, תתפלאי, אנחנו בעד ייבוא בשר מצונן.

דורון ביידץ: אין לנו דריסת רגל בבתי המטבחיים של "תנובה" ו"דבאח" ואנחנו גם בעד תחרות.

דורון ביידץ: חבר הכנסת מוסי רז, אנחנו נגד ייבוא של עגלים כמו נגד ייבוא של עגבניות.

דורון ביידץ: אנחנו רוצים לייבא זרעים של עגבניות כי אין פה זרעים של עגבניות, וזה מה שחבר הכנסת איתן ברושי הסביר.

דורון ביידץ: ככל שהעגל קרוב יותר לשלב היונק – אגיד יותר מזה, עגל שגדל בפחות מ-10 מטר מרובע הוא עגל סובל.

דורון ביידץ: עגל סובל לא עולה במשקל.

דורון ביידץ: כל חיינו זה רווחת בעלי החיים כי בלי זה העדר שלנו לא גדל.

דורון ביידץ: אנחנו חקלאים.

דורון ביידץ: עכשיו אקרא מן הכתב כי אין לי ניסיון, וגם בפעם הקודמת חבר הכנסת איתן כבל הגביל אותי- -

איתן כבל: גם עכשיו אני מגביל אותך.

דורון ביידץ: - -אז כבר הגבלתי את עצמי.

דורון ביידץ: אקרא מן הכתב דבר קצר.

דורון ביידץ: עמדת הנהלת אמפ"י – ארגון מגדלי העגלים על החלטת משרד החקלאות ורשות מקרקעי ישראל להכשיר מעבר על חוק ההתיישבות – כי זאת המהות, ואגע בה – בהקמת קרנטינות לבקר להשכרה.

דורון ביידץ: שוק הבשר הכשר בישראל הוא למעשה דואופול של "תנובה" ו"דבאח", השולטים יחדיו ביותר מ-80% – בעצם 85% – משוק הבשר הכשר בישראל.

דורון ביידץ: אלו חברו יחדיו לסוחרים עזתיים, בעיקר אל חוסני עפאנה, חבירה שסייעה להם להשתלט על כל השרשרת של ייבוא, פיטום, שחיטה ושיווק הבשר.

דורון ביידץ: את הפיטום הם מבצעים על ידי השכרה לא חוקית של נחלות, תוך מעבר בוטה על חוק ההתיישבות.

דורון ביידץ: ההחלטה הנוכחית של רשות מקרקעי ישראל בשיתוף משרד החקלאות הינה למעשה – לא יאומן – הכשרת המעבר על חוק ההתיישבות, שתביא להרס טוטלי של החקלאות הישראלית בכלל והמשק המשפחתי בפרט, כפי שיובהר להלן.

דורון ביידץ: עד שנת 2014 היה מיסוי על ייבוא של עגלים מעל 240 קילוגרם כדי להגן על החקלאות, מחד, ועל סבל בעל החיים, מאידך.

דורון ביידץ: ביטול המכס יצר תופעה של ייבוא מסיבי שגדל מ-120,000 ראש שנתי ליותר מ-200,000.

דורון ביידץ: מגיעים עגלים במשקל של 500 קילוגרם לשחיטה מיידית – סבל בלתי נסבל לבעל החיים – או לגידול של חודשיים–שלושה.

דורון ביידץ: מוקמות מפטמות ענק בניגוד לחוק, שהן למעשה קרנטינות משנה בדרך לבתי המטבחיים.

דורון ביידץ: לדוגמה, אם חקלאי מגדל עגלים במחזור שנתי של 12 חודשים, במפטמות הענק עוברים 4–9 מחזורים שנתיים, המייתרים למעשה את הסקטור החקלאי.

דורון ביידץ: מדובר בנטישה מסיבית של אדמות.

דורון ביידץ: תקראו את מה שכתב יועז הנדל: 30,000 דונם אדמה ננטשו השנה בשטחי מרעה.

דורון ביידץ: זה נטישה של פריפריה.

דורון ביידץ: המושבים מתרוקנים ומושכרים לגורמים זרים.

דורון ביידץ: זה מה שקורה פה.

דורון ביידץ: מדובר על נטישה של ציוויליזציה שלמה של חקלאות, שטחי מרעה, מרכזי מזון ומכוני תערובת.

דורון ביידץ: מסך של 1,200 מפטמות של חקלאים פעילים נותרו היום פחות מ-400 והגרף הקיים הינו בירידה תלולה.

דורון ביידץ: מאידך, ההיצף בייבוא גם לא הביא להוזלת מחירים מכיוון שכל שרשרת הייצור נותרה בידי שני שחקנים עיקריים המשלשלים את ההטבות הממשלתיות לכיסם.

דורון ביידץ: בשורה התחתונה, הגשנו לפני חצי שנה עתירה לבג"ץ על חוק ההתיישבות.

דורון ביידץ: התחילו פקחים להסתובב בשטח וזה חשף את ערוותם של היבואנים.

דורון ביידץ: מתברר שהכול השכרה לא חוקית על חשבון חקלאי שנשבר מטה לחמו וציוויליזציה שלמה שעפה מן השטח.

דורון ביידץ: מה הם עשו?

דורון ביידץ: הלכו למשרד החקלאות ולרשות מקרקעי ישראל: "בואו תעזרו לנו לעבור על החוק כדי שאנחנו נוכל להחזיק קרנטינה שלא כחוק.

דורון ביידץ: " ועכשיו הולכים להחריג את הנושא של קרנטינות מחוק ההתיישבות, זה המשמעות.

דורון ביידץ: אני אומר גם למשרד החקלאות וגם לרשות מקרקעי ישראל.

דורון ביידץ: בבג"ץ נאמר לנו שחוק ההתיישבות הולך להיאכף, זה מה שמשרד החקלאות הבטיח.

דורון ביידץ: קרנטינה לא חוקית אחת לא נסגרה ומפטמה אחת לא נסגרה.

דורון ביידץ: הם הלכו להכשיר את השרץ.

דורון ביידץ: אם אתם תעשו את מה שאתם מתכוונים לעשות, זה שערורייה ואנחנו ניפגש בבג"ץ, נורא פשוט.

דורון ביידץ: אתם הולכים לעבור על החוק בחסות בחוק ואת זה לא ניתן.

דורון ביידץ: תודה רבה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מאיר יצחק הלוי, ראש עיריית אילת, בבקשה.

30797: תודה רבה, אדוני.

30797: אני רוצה להאיר את הנושא מזווית של ראש עירייה שמקבל את פני העגלים, רואה אותם והם עוגנים בנמל, דרך זה שהם עוברים במרכז העירוני שלנו ועד הגעתם לקרנטינה, הלא חוקית יש לומר, באזור של המועצה האזורית חבל אילות.

30797: אני חייב להגיד לכם שזו חוויה לא פשוטה: החל מלראות את עיניהם העצובות של העגלים, ואנחנו רואים אותם, עבור דרך כל חווית הריחות שאנחנו עוברים, שזו חוויה בלתי נסבלת, אני חייב להגיד, עבור דרך מכת זבובים, שזו חוויה בלתי נסבלת, ועבור דרך השהות בקרנטינה, שזו חווית ריחות כשמגיעות רוחות צפוניות, וזה בדרך כלל מה שיש לנו, שהיא בלתי נסבלת.

30797: הדבר שאני מלין עליו – מבחינתנו היתרון היחיד שיש לעניין הזה כרשות, אני לא מדבר בראייה לאומית, הוא שנמל אילת מייצר איזו פרנסה מן הפעולה הזאת.

30797: אבל מה שאותנו מעניין כרגע זה שניים.

30797: האחד, שתדע הוועדה שהקרנטינה אינה חוקית.

30797: הגשנו על כך תלונות, זה נמצא בהליכים משפטיים.

30797: דרשנו שיקרו שני דברים: האחד, שהקרנטינה תדלג צפונה ויימצא לה שטח חלופי.

30797: אני מציע שבהזדמנות הזו כבר יכינו קרנטינה בסטנדרטים הגבוהים ביותר, שיאפשרו את אותו מרחב לעגלים שנותן להם אופציה לחיות בתנאים סבירים.

30797: הקרנטינה היום לא חוקית, אין לה רישיון עסק.

30797: חשוב שתדעו, עגלים חיים באזור ללא רישיון עסק.

דורון ביידץ: "מלבינים" את זה עכשיו.

דורון ביידץ: זה מטרת התקנות, "להלבין" את העבירה על החוק.

30797: אני לא יודע.

30797: כראש עירייה אחראי הגשתי בעניין הזה תלונות.

30797: אתם מכירים את הנושא.

30797: זה נמצא בדיונים משפטיים.

יעל גרמן: למה לא צו סגירה?

30797: אני לא בעל הבית.

30797: זה לא השטח שלי.

30797: זה שטח של המועצה האזורית.

30797: הגשתי תלונה לחבריי מן המועצה האזורית, והם חברים טובים מאוד.

30797: אמרתי: "חברים, לא עולה על הדעת שאתם תפעלו ללא רישיון".

30797: רישיון אומר גם יצירת סטנדרטים.

30797: הדבר החשוב מכול הוא שידלגו אותם צפונה למקום שיוסכם עליו כדי שלא נצטרך לחוות את חוויות הריח, הזבובים וכל כיוצא בזה.

30797: אני מציע עוד הצעה אחת.

30797: אני לא רוצה לגעת בתחומים האחרים.

30797: אני חושב שיש מה לעשות מהשלב שמעמיסים אותם באוסטרליה, דרך ההפלגה שלהם לעיר אילת ודרך ההורדה שלהם.

30797: כל הדברים הללו יכולים להיעשות לדעתי תוך התחשבות יתרה בהיבטים של צער בעלי חיים.

30797: זה מתבקש.

30797: אני אומר את זה כאדם, כתושב, כמי שרואה וחווה את החוויה הזאת.

30797: אני מקווה מאוד שמן הישיבה הזאת, אדוני היושב-ראש, מבחינת העיר אילת יצמח דבר אחד – קרנטינה מדולגת כמה שיותר צפונה, ובתנאים הטובים ביותר לעגלים.

ירון לפידות: אם אפשר בבקשה להוסיף מילה אחת לדבריו.

ירון לפידות: אני מ"ישראל נגד משלוחים חיים".

ירון לפידות: תקופה ארוכה הוקפאה בנייה בצפון אילת בגלל הקרנטינה, בשל וטו של המשרד להגנת הסביבה.

30797: טיפלנו בזה.

30797: הייתה תקופה שלא אישרו לנו הקמת פארק מים בגלל הסמיכות לקרנטינה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: רן דה-לוי, בבקשה.

רן דה-לוי: תודה.

רן דה-לוי: ברשותכם, הערה מקדימה, כי תמיד אני אחרון הדוברים.

איתן כבל: כי אתה נרשם אחרון תמיד...

רן דה-לוי: אבקש את הקשב שלכם ואדבר בקצרה.

רן דה-לוי: אני יבואן מקנה וחקלאי.

רן דה-לוי: אני מאלה שטוענים שכך עושים היום חקלאות.

רן דה-לוי: אני חקלאי ובן לכמה דורות של חקלאים.

רן דה-לוי: כאשר החלטתי שאני רוצה לחזור להיות חקלאי הבנתי שאני צריך לעשות את זה אחרת.

יעל גרמן: אתה יבואן שלא שייך ל"דבאח" או ל"תנובה"?

רן דה-לוי: לא, אני מתחרה בהם.

יחזקאל יחיא: הוא יבואן דומיננטי, השלישי בגודלו.

רן דה-לוי: אני יבואן קטן.

רן דה-לוי: אני מסכים עם חברת הכנסת גרמן.

רן דה-לוי: הבשר שמגיע ללקוח בישראל, הלקוח צריך לדעת שהוא טופל בצורה הומנית.

רן דה-לוי: אני מאלה שטוענים – בניגוד לתיאורי הזוועה שנשמעו פה מחבריי ה"ירוקים" – שזה המצב.

רן דה-לוי: ההסגרים שמתוארים פה בתיאורי זוועה, אני מזמין את כל חברי הכנסת מתי שתרצו להסגר שאנחנו עושים בו שימוש.

רן דה-לוי: אני חושב שתתרשמו שמדובר במתקן בסטנדרט הבין-לאומי הכי גבוה.

איתן כבל: אתה אומר: יש ביקוש, יש פרות שמבקשות רק להגר אלינו.

איתן כבל: ..

רן דה-לוי: אני מאלה שאומרים שאפשר לפרש גם אחרת את רצונם של בעלי החיים.

מוסי רז: אתה מוכן שנבוא בלי הודעה מראש?

רן דה-לוי: בוודאי, מתי שתרצו.

רן דה-לוי: אגב, חבריי נמצאים שם כל הזמן כי זה לא נעול, זה פתוח במכוון, אין מה להסתיר.

רן דה-לוי: אתם מוזמנים מתי שתרצו, עם תיאום או בלי תיאום.

רן דה-לוי: אני חוזר ואומר, סיפורי הזוועה, על התעללות שכביכול קורית, אינם קורים.

רן דה-לוי: חבריי בצדק אמרו שהם מנטרים כל משלוח.

רן דה-לוי: גם השירותים הווטרינריים מנטרים כל משלוח.

רן דה-לוי: ועובדה שבסופו של דבר כל התלונות שמוגשות נמצאות לא מוצדקות.

רן דה-לוי: הן נבדקות.

רן דה-לוי: חזקה על הרשויות שבודקות אותן.

רן דה-לוי: בשורה התחתונה, אין התעללות.

רן דה-לוי: יש ייבוא של מקנה, שנעשה בהתאם לכללים שקבע ה-OIE – ארגון הבריאות הבין-לאומי לבעלי חיים.

איתן כבל: אתה מדבר בשם כל היבואנים או רק בשם עצמך?

רן דה-לוי: אני מדבר בשם עצמי ובשם היבואנים שחברים בפורום יבואני המקנה.

איתן כבל: הם רוב או מיעוט?

רן דה-לוי: נכון להיום אנחנו אפילו לא רוב, לצערי, מהסיבה הפשוטה- - -

איתן כבל: לא סתם שאלתי.

איתן כבל: אדם יכול להעיד רק על עיסתו.

רן דה-לוי: אדבר, ברשותך, על ארבע האמות שלי.

איתן כבל: יפה, כך רציתי, כי זר לוּ היה נכנס לרגע היה מתרשם שאתה מדבר בשם כל הענף.

איתן כבל: אתה כבר באת ואני מוכן לתת לך את הקרדיט על זה שאולי.

איתן כבל: לא הייתי אז אני לא יודע להגיד, אבל זה תמיד קורה פה, שאומרים: "אני בסדר, האחרים לא".

איתן כבל: כלומר, אתה מדבר רק על עצמך, איך אתה מתנהג – "רק על עצמי לספר ידעתי" – ולא מדבר בשם כל הענף.

רן דה-לוי: אני יכול להעיד מידיעה אישית רק על עצמי, אבל מה שאני אומר פה, למיטב ידיעתי, בוודאי ובוודאי נכון גם ליתר היבואנים שהם מתחרים שלי, בטח ובטח ליבואנים הפרטיים, חקלאים כמוני שהחליטו גם לייבא, וברשותכם אסביר בהמשך למה.

רן דה-לוי: אני מסכים עם חברת הכנסת גרמן שצריך לדאוג גם לחקלאים פה.

רן דה-לוי: יעידו חבריי החקלאים – זה ביטוי שאולי לא תאהבו לשמוע אבל בכל זאת זו ועדת הכלכלה – שאותם עגלים שאנחנו מייבאים הם חומרי הגלם שאותם חקלאים מגדלים.

רן דה-לוי: אין מספיק עגלים במדינת ישראל.

רן דה-לוי: מדינת ישראל היא מדינה ענייה בשטח ובמים, אין פה שטחי מרעה כמו בארגנטינה ולכן צריך לייבא מן החוץ את העגלים שאני מגדל, וגם חבריי החקלאים מגדלים, כי בלי זה לא יהיה להם מה לגדל.

רן דה-לוי: צריך להבין את זה.

רן דה-לוי: לכן ההצעה לעצור את המשלוחים החיים – בואו נשתמש בטרמינולוגיה הזאת שאני לא אוהב אותה, אני חושב שהמקום שלה הוא אי-שם בשנות הארבעים של המאה הקודמת, אבל ניחא – ללא אותו ייבוא מקנה הענף החקלאי הזה, שמתפרנסות ממנו במישרין יותר מ-400 משפחות של חקלאים, ובעקיפין הענף הזה מעסיק כ-10,000 משפחות במדינת ישראל, לא יוכל להתקיים.

רן דה-לוי: צריך להבין את זה.

רן דה-לוי: הנקודה השלישית, התחליף כביכול של בשר מצונן הוא לא תחליף, בשל מספר טעמים, ואסביר.

רן דה-לוי: הטעם הראשון, בשר מצונן הוא לא בשר טרי, כפי שבשר קפוא הוא לא בשר טרי, זה משהו אחר, ויש אנשים שרוצים לצרוך בשר טרי.

רן דה-לוי: יש מחקרים שטוענים שהוא גם יותר בריא.

רן דה-לוי: אמרתם: לתת לצרכן לבחור.

רן דה-לוי: אני בעד.

רן דה-לוי: אבל אם תגבילו, צריך להבין שלא יהיה בשר טרי במדינת ישראל.

רן דה-לוי: הטעם השני, הבשר הזה לא נשחט קרוב למקום גידולו.

רן דה-לוי: כדי להביא אותו לישראל שוחטים אותו בפרגוואי כאשר הוא מגיע מדרום ארגנטינה.

רן דה-לוי: חברים, זמן המסע הזה הרבה יותר ארוך מאשר מרומניה או מהונגריה לישראל.

רן דה-לוי: צריך להבין את זה.

רן דה-לוי: ההמצאה הזאת, כאילו הוא נשחט בבית מטבחיים שבו הוא גם גדל – זה פשוט לא נכון.

רן דה-לוי: אלה רק העובדות.

ענת רפואה: אשמח להתייחס לזה.

רן דה-לוי: הנקודה הרביעית, בפועל, תראו רק כותרות מן הימים האחרונים, מחירי הבשר עולים.

רן דה-לוי: הבשר המצונן והבשר הקפוא, עם כל הורדת המכסים ועם הכול, מתייקרים עכשיו.

רן דה-לוי: יש כל מיני גישות למה זה קרה ואיך זה קרה, אבל צריך להבין, אם אתם תהרגו את הענף המרכזי של הבשר הטרי במדינת ישראל אזי הרגתם את התחרות ומחירי הבשר יאמירו.

רן דה-לוי: התוצאה תהיה שהצרכן ירכוש בשר פחות איכותי ויותר יקר ואת זה צריך להבין.

רן דה-לוי: כפי שאמר בצדק חבר הכנסת ברושי, השאלה תמיד מה האלטרנטיבה.

רן דה-לוי: נקודה אחרונה, ברשותך, ציין פה חברי יוסי וולפסון את הוועדה המייעצת לשר החקלאות, שחברי וולפסון היה גם חבר בה.

רן דה-לוי: אנחנו לא הוזמנו להיות חברים אבל הגורמים "הירוקים" היו.

רן דה-לוי: הוועדה הזו לא המליצה – וזה היה המנדט שניתן לה – להפסיק את המשלוחים החיים, עובדה, כי היו שם אנשי מקצוע שבחנו את העניין הזה לעומק.

רן דה-לוי: הגיעו נציגים מן האיחוד האירופאי, הגיעו נציגי הסחר, נציגי "הירוקים", נציג החקלאים אולי היה אבל לא נציג המגדלים ולא נציג היבואנים.

רן דה-לוי: הוועדה הזאת, שישבה על המדוכה וחברי וולפסון היה חבר בה, המליצה להמשיך את הייבוא.

רן דה-לוי: היא לא המליצה להפסיק את הייבוא.

יוסי וולפסון: היא לא המליצה להמשיך את הייבוא.

דב חנין: חברים, ניתן לכם אפשרות להתייחס.

דב חנין: האדון יסיים את דבריו.

רן דה-לוי: בשורה התחתונה, תיאורי הזוועה לגבי ההסגרים והאניות ברובם לא נכונים.

רן דה-לוי: אם יש מידי פעם משלוח של מישהו עבריין שאכן לא טיפל כפי שצריך, כפי שבכביש לא שוללים לכולם את הרישיון בגלל נהג אחד שעבר ברמזור אדום ומטפלים בו פרטנית כך צריך לעשות גם במקרה הזה.

רן דה-לוי: אבל מקוממת אותי מאוד ההשלכה הזאת מעבריין אחד על ציבור שלם של עוסקים בענף.

רן דה-לוי: אני חושב שזה לא מכובד, זה לא נכון ואני מבקש שהדבר הזה ייפסק.

רן דה-לוי: דבר אחרון, לגבי ההסגרים והטענה שהם אינם מפוקחים – תנוח דעתכם: ההסגרים האלה מפוקחים על ידי השירותים הווטרינריים.

הילה קרן: ממש...

רן דה-לוי: רופא וטרינר מגיע לשם בכל יום.

רן דה-לוי: הם לא יכולים לצאת בלי אישור של אותו רופא וטרינר.

רן דה-לוי: זה המצב.

רן דה-לוי: אני רק מבקש לדייק בעובדות.

דב חנין: תודה רבה לך.

דב חנין: מר וולפסון או גברת קרן, מי מכם שרוצה להגיב בקצרה.

דב חנין: אתם כבר דיברתם אבל תוכלו להגיב שלא בקריאת ביניים אלא לפרוטוקול.

יוסי וולפסון: שלוש נקודות.

יוסי וולפסון: הוזכר כאן מצב בתי המטבחיים בחוץ לארץ.

יוסי וולפסון: יש לנו מעקב גם שם.

יוסי וולפסון: עשו שם שינויים בזמן האחרון בעקבות חשיפה שלנו.

יוסי וולפסון: הערה לגבי אפשרות לספק את צריכת הבשר – אפשר לספק את צריכת הבשר בשילוב של עגלים שמגיעים מרפת החלב בישראל, ממרעה בישראל ומייבוא, כאשר הייבוא של בשר מצונן שקול לחלוטין מבחינת האיכויות לבשר הטרי.

יוסי וולפסון: אנחנו לא אוכלים בשר- - -

רן דה-לוי: אתה מדבר מניסיון אישי?

איתן ברושי: אבל זה לא על סדר היום.

איתן ברושי: על סדר היום עומדות מכלאות שצריך לעצור.

יוסי וולפסון: אנשים אוכלים בשר מצונן ולא חם ישירות מן הסכין ולכן האופציה של החלפת המשלוחים היא אופציה ריאלית ומעשית והשאלה היא של בחירה.

דורון ביידץ: הערה קצרה לדבריו של רן דה-לוי.

דורון ביידץ: אני מסכים עם רן דה-לוי, שהוא הספק העיקרי של חומר הגלם של העגלים הקטנים, וחשוב להבין את זה.

איתן ברושי: חשבתי שתגיד את הקשר לכפר יהושע.

דב חנין: חברים, אנחנו רוצים להיות יעילים.

דורון ביידץ: יש לו גם משפחה בכפר יהושע.

דורון ביידץ: מה שרן דה-לוי לא אמר, לזכותו גם, שהמפטמה היא בבעלותו.

דורון ביידץ: הוא לא קשור להצעת החוק השערורייתית הזאת.

דורון ביידץ: רן דה-לוי הוא גם לא חלק מן המונופול של "תנובה" ו"דבאח" שמייבא את העגלים בעצמו.

דורון ביידץ: רן דה-לוי הוא חקלאי.

דורון ביידץ: הבעיה היא שהמונופול של "תנובה" ו"דבאח", שמגדל את העגלים בצורה לא חוקית בניגוד לחוק ההתיישבות – וזה לא קשור בכלל לרן דה-לוי כי הקרנטינה היא בשטח שלו במושב מחולה – הולך לקבל היום גושפנקה בניגוד לחוק, לגדל בניגוד לחוק ההתיישבות.

דורון ביידץ: על זה היה צריך להיות הדיון והוא הוסט הצידה, אני נורא מצטער.

דורון ביידץ: הולכים לעבור פה על החוק בחסות החוק.

דורון ביידץ: רן דה-לוי הוא לא כזה.

דורון ביידץ: הוא אכן חקלאי, הוא מוכר לנו עגלים קטנים, כפי שאמרתי לגבי הזרעים של העגבניות, כדי שאני אוכל להתפרנס כחקלאי, וכאן אני מסכים אתו.

דורון ביידץ: הקרנטינה היא בבעלותו.

דורון ביידץ: הוא לא מי שעשה את המניפולציה של מונופול "תנובה" ו"דבאח".

דורון ביידץ: גם רן דה-לוי, כמוני, כמעט לא מצליח להתפרנס מהשוק הקשה הזה כי "תנובה" ו"דבאח" מייבאים לעצמם.

דורון ביידץ: "תנובה" ו"דבאח" מתפרנסים בעצמם, הם לא צריכים אותך.

דורון ביידץ: אתה מוכר לי ולכן אתה שותף שלי.

דורון ביידץ: אל תגן עליהם, תעשה לי טובה.

רן דה-לוי: אמרתי שגם אני מתנגד לפגיעה בחוק ההתיישבות.

יעל גרמן: אל תשווה לזרעי עגבניות, בבקשה.

דורון ביידץ: "תנובה" ו"דבאח", כמונופול שמייבא לעצמו, מנסה בחסות משרד החקלאות ורשות מקרקעי ישראל להכשיר את המעבר על חוק ההתיישבות ולהסיט את רגלי החקלאים הצידה.

דורון ביידץ: זה מהות הדיון.

דב חנין: תודה לך, אדוני.

דב חנין: אני רוצה לאפשר לנציגי משרד הבריאות להתייחס.

דב חנין: ד"ר ינון נמצא אתנו?

דב חנין: הוא יצא מן הוועדה, חבל.

יעל גרמן: רציתי לשאול למה הם נותנים רישיון.

דב חנין: אז נפנה לרשות מקרקעי ישראל.

דב חנין: איך אתם מתנהלים בסוגיה הזאת?

משה אהרוני: אני סגן מנהל האגף החקלאי ברשות מקרקעי ישראל.

משה אהרוני: החלטת המועצה 121552 התקבלה לפני כחודש וחצי.

משה אהרוני: המטרה שלנו בהחלטה הזאת הייתה להסדיר מצב קיים.

משה אהרוני: זה הנושא שעמד לנגד עינינו.

משה אהרוני: מה זה אומר?

משה אהרוני: שהיו מספר קרנטינות, מתקני הסגר שפעלו בפועל, כשמונה, שלא הסדירו את אופן הפעולה שלהם מול רשות מקרקעי ישראל.

משה אהרוני: הבנו בשיחות שלנו עם משרד החקלאות שהפעילות הזאת נדרש לקיים אותה ושיש צורך לקבוע כללים לגבי ההסדרה של אותם מקרים.

משה אהרוני: על בסיס זה התקבלה החלטת המועצה הזאת.

משה אהרוני: החלטת המועצה בעצם קובעת את הכללים.

משה אהרוני: הכללים אומרים מה סוג החוזה שיינתן, מה התשלומים, מה התקופה וכדומה.

משה אהרוני: היה חשוב לנו לטפל גם בסוגיה של צער בעלי חיים והוכנס סעיף ספציפי, שאמנם אנחנו לא אחראים על זה אבל קבענו- - -

איתן ברושי: מה זה עניינכם?

משה אהרוני: היה חשוב לנו בכל זאת.

דורון ביידץ: ושמים סוחרים בשטחים חקלאיים.

דורון ביידץ: על זה חשבתם?

דורון ביידץ: על זה אכפת לכם?

משה אהרוני: שילבנו בהחלטה את סעיף 3.1, שאומר במפורש שהמלצת משרד החקלאות כוללת את אישור השירותים הווטרינריים, לרבות להתייחס לחוק צער בעלי חיים.

משה אהרוני: כלומר אנחנו ניתן אישור לעסקה כאשר תהיה התייחסות גם לנושא של צער בעלי חיים.

לאה ורון: מדובר בקרנטינות שהיו על הקרקע באופן בלתי חוקי?

משה אהרוני: כרגע הם לא חוקיים.

משה אהרוני: אנחנו רוצים להסדיר אותם.

דורון ביידץ: להכשיר את השרץ.

דב חנין: איזה מין התנהלות זו?

דב חנין: אני רוצה להתעכב על הנקודה הזאת.

דב חנין: מבחינת המדיניות אני פשוט לא מבין את הקונספציה.

דב חנין: חדש לי הרעיון הזה, שיש משהו בלתי חוקי שיושב על הקרקע ואז אומרים: "טוב, הוא דבר בלתי חוקי שיושב על הקרקע, אז בואו נסדיר אותו".

מוסי רז: זה חדש לך?

יעל גרמן: זה לא חדש, יש את זה בחוק שנקרא חוק ההסדרה.

דב חנין: בחוק ההסדרה כולנו יודעים שזה בלתי חוקי.

דב חנין: אדוני, אני חוזר שוב כדי שהשאלה לא תלך לאיבוד.

דב חנין: הגישה שאנחנו מכירים – אני שם כרגע בצד את פרשת חוק ההסדרה, שהיא פרשה אחרת – מי שיושב באופן בלתי חוקי על קרקע, המערכת אמורה לטפל בזה שהוא יושב באופן בלתי חוקי בקרקע.

דב חנין: היא לא אמורה לייצר מערכת שתאפשר לו ותמשטר את המצב הבלתי חוקי לחוקיות.

יעל גרמן: לתת לו פרס.

דב חנין: בעצם תיתן פרס לעבריין, כפי שאומרת חברת הכנסת גרמן.

דב חנין: לכן השאלה שלי היא לא ברמה של איזה סוג הסדר אתם יוצרים עכשיו אלא למה בכלל ללכת להסדר כזה.

דב חנין: מאיפה זה מגיע?

משה אהרוני: אסביר.

משה אהרוני: קודם כול, לא מדובר בפולשים אלא בפעילות שנמצאת בתוך המשבצות בחלקות ב' ו-ג'.

משה אהרוני: כלומר, זה לא מקרה שמישהו פלש לקרקע ואנחנו לא נותנים לו את האפשרות.

משה אהרוני: זה דבר אחד.

משה אהרוני: דבר שני, הפעילות הזאת קיימת וברשות מקרקעי ישראל לא הייתה מדיניות מה עושים עם הדבר הזה.

משה אהרוני: לאור זה התקבלה החלטה שבאה לקבוע את הכללים.

איתן ברושי: למה זה שונה ממבנה חקלאי אחר כמו רפת?

איתן ברושי: אתם מקבלים החלטות של רשות מקרקעי ישראל על רפת?

משה אהרוני: קודם כול, מבנים חקלאיים – יש החלטת רשות מקרקעי ישראל.

איתן ברושי: זה מבנה חקלאי.

משה אהרוני: אבל אנחנו לא תופסים את זה כמבנה חקלאי.

איתן ברושי: זאת הבעיה.

איתן ברושי: אתם משרתים פה אינטרסים זרים.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר נקודה אחת.

איתן כבל: אתה יודע שבמשך שנים עסקתי בענייני רשות מקרקעי ישראל.

איתן כבל: הרשות יודעת לסדר לעצמה כשהיא רוצה.

איתן כבל: הרי אתה יודע שאם הוא היה אזרח מן השורה היו שותים לו את הדם עם קשית צרה.

איתן כבל: הרי זאת העובדה.

איתן כבל: הנה, יש כאן ראשת עיר לשעבר, מן המוצלחים שהיו, שיודעת מה זה.

איתן כבל: הרי מה קורה במושבים ובקיבוצים בעניין בנייה בלתי חוקית במשבצת, או לחלופין כשאנחנו עושים שימוש חורג במשבצת?

איתן כבל: מתעוררת מלחמת עולם.

איתן כבל: אתה יודע את זה.

איתן כבל: תבדוק כמה משפטים ותביעות אתם מגישים בעניינים האלה.

איתן כבל: וכאשר זה נוגע אליכם – פה באמת זה לא ריח הפרות, זה ריח הכסף- - -

משה אהרוני: אני חושב שזה לא נכון.

איתן כבל: לא...

איתן כבל: קודם כול, זה לא מופנה אישית אליך, חס וחלילה, אני לא פונה אל אדוני בשפה קשה.

איתן כבל: אתה הנציג, אתה מייצג.

איתן כבל: רשות מקרקעי ישראל, אין זה סוד, איפה שהיא יכולה למקסם רווחים היא עושה כן.

איתן כבל: זה דיון וויכוח שימיו כימי רשות מקרקעי ישראל.

איתן כבל: אתה יודע בדיוק על מה אני מדבר.

איתן כבל: הייתי שם וזה לא השתנה, רק האנשים השתנו.

איתן כבל: הנרטיב – זה כמו הנרטיב באגף התקציבים במשרד האוצר, הוא נרטיב שמועבר מיד אל יד.

איתן כבל: אני אומר לכם: זה לא מקובל עליי.

איתן כבל: לא תהיה איפה ואיפה בעניין הזה.

איתן כבל: ייצא מכתב ברור בעניין הזה, עם העתק לכל הגורמים, גם לשר הממונה, שאני רוצה לדעת את כל המכלאות שפועלות ופעלו באופן בלתי חוקי ושאתם הולכים לתת להן הכשר.

איתן כבל: קודם כול, כאשר כל פעם תבואו אלינו לבקש להרוס או לקדם, שנדע להציג בפניכם נתונים.

איתן כבל: כתוב: "קשוט עצמך בטרם תקשוט אחרים", קודם כול.

איתן כבל: אלה דברים שחשוב שיהיו בנרטיב שלנו, של זה שאמור לשמור.

איתן כבל: אין זה סוד שמדינת ישראל כריבון היא העבריינית הכי גדולה – בתשלום לסוגיו השונים היא מפגרת, היא הכול.

איתן כבל: אבל פה היכן שאנחנו יכולים לעצור את זה אנחנו נעצור.

איתן כבל: בבקשה, יעל גרמן.

יעל גרמן: אמרת את הכול.

יעל גרמן: אוסיף רק ואומר: הרי לא יעלה על הדעת שמישהו יקים אורווה.

איתן כבל: קודם כול, עובדה שכן זה עולה על הדעת.

איתן כבל: זאת הבעיה.

יעל גרמן: לא עולה על דעתי שמישהו יקים אורווה על שטח חקלאי, וקרו מקרים, על שטח של רשות מקרקעי ישראל ואתם לא תבואו ותעשו את מה שאתם צריכים, תסלקו אותו.

יעל גרמן: תתאר לך שעכשיו תכשירו את כל האורוות שקיימות על השטחים שלכם – יאללה, לכו תכשירו את כל מי שפלש לשטח שלכם או בנה שלא בהתאם לחוק.

משה אהרוני: לא פלש.

יעל גרמן: אתה לא יכול לעשות איפה ואיפה.

יעל גרמן: אתה רוצה להכשיר – יאללה, תגידו שיש מורטוריום, אנחנו מכשירים את כל המבנים הלא חוקיים.

ניצה טיטלבוים: המינוח "פלישה" לא נכון.

יעל גרמן: אז לא "פלישה" אלא בנייה בלתי חוקית או בנייה שלא בהתאם לייעוד הקרקע.

ניצה טיטלבוים: יש בנייה בלתי חוקית שאנחנו באמת דואגים להרוס אותה, ויש סוגים של בנייה שהוקמה ללא הסדר עם רשות מקרקעי ישראל ואנחנו מאפשרים לאסדר אותה גם בדיעבד.

יעל גרמן: מה הקריטריון?

יעל גרמן: נבקש מכם כוועדה שתביאו בפנינו פירוט של כל הבנייה הבלתי חוקית שנמצאת היום על השטחים שלכם ומה אתם עושים.

ניצה טיטלבוים: אין אפשרות למפות את זה.

יעל גרמן: האם נראה מדיניות אחידה?

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, לפי דעתי התשובה נמצאת בידי משרד החקלאות.

איתן ברושי: הם יזמו את כל העניין.

איתן ברושי: שיסבירו מה המניע.

דורון ביידץ: אנחנו הגשנו את העתירה לבג"ץ.

דורון ביידץ: אזכיר מה קרה שם.

איתן כבל: סליחה, קוראים לי השופטת חיות?

איתן כבל: אל תסביר לי.

איתן כבל: לא באתי לעשות בג"ץ פה.

דורון ביידץ: תן לי לומר משפט אחד, אינפורמציה על הבג"ץ.

איתן כבל: לא, אתה יכול לכתוב כבר חוברת ממה שאמרת כאן.

דורון ביידץ: אבל שאלת שאלה ואני רוצה לענות לך.

איתן כבל: לא שאלתי אותך.

איתן כבל: ביידץ, די.

איתן כבל: נתתי לך מספיק.

איתן כבל: חברים, כל אחד יאמר משפט אחד?

איתן כבל: אחליט מתי אתה תדבר.

איתן כבל: אאפשר, בוודאי לחברי הכנסת.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה קודם כול לסיים את הסיפור עם רשות מקרקעי ישראל.

איתן כבל: מה השורה התחתונה?

ניצה טיטלבוים: אני חושבת שאיכשהו הדיון פה תפס איזו תפנית.

איתן כבל: כך בדרך כלל קורה בדיונים חשובים.

ניצה טיטלבוים: זה בסדר, ויש דיונים וכל אחד לוקח את הדיון למקום שהוא רוצה, הכול בסדר.

ניצה טיטלבוים: אבל חשוב לציין, לאור דברים שנאמרו פה, נראה לי שקצת התבלבלו בין הביצה והתרנגולת.

ניצה טיטלבוים: החלטת המועצה שאפשרה את הקמת מקומות ההסגר לא יצרה את התופעה של ייבוא בעלי חיים לישראל.

ניצה טיטלבוים: היא שנתנה מענה.

ניצה טיטלבוים: לנו כרשות מקרקעי ישראל אין שום עמדה בשאלה אם יובאו בעלי חיים או אם יובא בשר מצונן.

ניצה טיטלבוים: אנחנו קיבלנו את החלטת המועצה כדי לתת איזשהו מענה אבל לא ייתכן שהפרות יובלו באנייה ולא יהיה לאן להביא אותן.

איתן כבל: באמת?

איתן כבל: סליחה, האם יעלה על הדעת שאנשים יגורו ברחוב ואתם מפנים אנשים ולוקחים ממגרשים ומוציאים אנשים?

ניצה טיטלבוים: אנחנו מפנים פולשים, כדי לממש מדיניות של ממשלה- - -

יעל גרמן: שיקצו שטחים למגורים.

איתן כבל: גברתי, האם אתם אישרתם להם מלכתחילה לעלות על הקרקע?

ניצה טיטלבוים: הרי זה לא פולשים.

ניצה טיטלבוים: זה חוכרים.

יעל גרמן: או שאת מיתממת או שאנחנו - - -.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: עוד לא שמעתי על אישור לאחור על משהו שהיה תקין, אפרופו הביצה והתרנגולת.

איתן כבל: לא האשמתי שאתם נהייתם המעודדים, אני לא שם, אף אחד לא מאשים אתכם בזה.

ניצה טיטלבוים: אבל הקולות שנשמעו פה- - -

איתן כבל: גברתי, ברשותך, אינני מרכול ואינני קולט קולות.

איתן כבל: לא מעניין אותי מה הם אומרים לכם.

איתן כבל: אני אומר לך: נקודת המוצא שלי כלפיכם איננה נוגעת בשאלה אם מי שאוהב בשר יאכל בשר או לא יאכל בשר.

איתן כבל: לא, אני לא שם.

איתן כבל: נקודת המוצא שלי, שכאשר נוח לכם – והפעם נוח לכם – אתם יודעים להסדיר את העניין.

איתן כבל: נכון, הגורמים שיושבים כאן מנצלים את המצב הזה בנסיבות האלה, שכאשר נוח לכם אתם מאשרים ומקבלים החלטות מאשרות.

איתן כבל: אני אומר: לא.

איתן כבל: תודה רבה, הבנו.

איתן כבל: נשמע את נציגי משרד החקלאות, בבקשה.

רענן אמויאל: אני מנהל אגף תכנון במשרד החקלאות.

רענן אמויאל: אני רוצה להתייחס לסוף של הדברים.

רענן אמויאל: לא אתייחס להיבטים של המשלוחים ולהיבטים הרחבים יותר.

רענן אמויאל: אתייחס רק להיבטים של ההחלטה עצמה.

רענן אמויאל: מדובר בנוהל של משרד החקלאות, שיתארו אותו אולי קצת בהמשך, שנתן פתח לאפשרות להקמה של תחנות הסגר על בסיס פרטי, שכמובן מנוהלות ומפוקחות על ידי השירותים הווטרינריים.

רענן אמויאל: כל המקומות האלה הם על בסיס אישורים מסודרים, לפי חוקי התכנון והבנייה.

רענן אמויאל: בואו נתחיל מזה.

רענן אמויאל: זאת אומרת, רשות מקרקעי ישראל לא באה פה להסדיר מצב של עבריינות של תכנון ובנייה.

רענן אמויאל: ההחלטה באה לתת מענה להסדרה קניינית.

רענן אמויאל: אנחנו רוצים לוודא שהמקומות האלה נמצאים על הקרקע גם חוקית, גם מבחינת חוק התכנון והבנייה, וגם קניינית.

יעל גרמן: היום הם חוקיים?

רענן אמויאל: כולם נעשים עם היתרי בנייה מסודרים.

יעל גרמן: היתר בנייה אפשר לעשות גם בשטח שאין בו תב"ע.

יעל גרמן: יש תב"ע?

יעל גרמן: יש ייעוד?

רענן אמויאל: יש ייעוד חקלאי.

רענן אמויאל: זה בהתאם לייעוד.

איתן כבל: אני לא מציע לך לומר את זה בצורה גורפת.

רענן אמויאל: ההיתרים ניתנו כדין.

דב חנין: מי ביקש את ההיתר?

דב חנין: בעלי הקרקע, שזה רשות מקרקעי ישראל, אומרים שרק עכשיו הם באים להסדיר את הסיטואציה.

דב חנין: הבנתי – כך למדתי בלימודי המשפטים, אולי בינתיים השתנו הדברים – שכדי להגיש בקשה להיתר בנייה בעל הקרקע צריך לחתום על זה.

דב חנין: הם טוענים שהם בכלל לא היו בעניין.

דב חנין: איך הוצאו שם היתרים?

דב חנין: כל הסיפור הזה נראה לי משונה מאוד.

דב חנין: אני חייב להגיד לכם שאני בכנסת רואה הרבה דברים משונים, אבל פרשה כל כך משונה אני באמת לא זוכר.

רענן אמויאל: אני יודע שכל המקומות האלה מסודרים, עם היתרי בנייה מסודרים.

אמנון אהרון: זה לא נכון.

איתן כבל: ברשותך, אני מבקש לקבל בתוך עשרה ימים רשימה של כל הקרנטינות.

אודליה אסולין דגני: באנו לכאן עם כל הנתונים ואבקש להתייחס לנושא הזה.

איתן כבל: עוד לא הלכנו, אני פה.

איתן כבל: אנחנו מכירים, אתם לא נמצאים כאן לראשונה.

איתן כבל: אני רוצה למרות הכול לקבל רשימה מסודרת של כל המקומות שיש בהם קרנטינות ואני רוצה לראות חותמת שמאשרת את ההיתר ואני רוצה לדעת אם זה היתר זמני, אם זה אישור חורג.

איתן כבל: מעניין שכאשר רוצים נותנים אישור לשימוש חורג, שזה גם כן "היום הרת עולם" עד שמוציאים היתר למישהו שרוצה לחרוג במעט.

לאה ורון: אתה מבקש לקבל את העותקים של היתרי הבנייה לגבי כל אחת מן הקרנטינות.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: עורכת דין אודליה אסולין דגני מן הלשכה המשפטית במשרד החקלאות, בבקשה.

אודליה אסולין דגני: היתרים למקומות הסגר מוסדרים במסגרת תקנות של ייבוא בעלי חיים – מחלות בעלי חיים וייבוא בעלי חיים.

אודליה אסולין דגני: מנהל השירותים הווטרינריים הוא שמאשר מקומות הסגר.

אודליה אסולין דגני: מאחר ואין די תחנות הסגר ממשלתיות בישראל ונסגרה תחנת הסגר ממשלתית ברמלה לפני כשנה בהוראת בג"ץ, הוקמו מקומות הסגר פרטיים כדי לתת מענה להסגר בעלי חיים בהיבטים של מניעת הפצת מחלות בעלי חיים בישראל.

אודליה אסולין דגני: הנושא מוסדר במסגרת נוהל של המשרד, שקובע לגבי מי שמבקש להקים מקום הסגר אילו אישורים הוא נדרש להביא.

אודליה אסולין דגני: בין יתר האישורים שהוא נדרש להביא, לגבי קרקע מינהל – חוזה חכירה בתוקף בינו לבין רשות מקרקעי ישראל, וככל שמדובר בהיתר לשימוש חורג, כפי שציין פה חבר הכנסת, גם באישור של הממונה על פי חוק ההתיישבות.

אודליה אסולין דגני: כך שכל המקומות האלה שאין להם חוזה חכירה ונדרשו להביא אישור של הממונה על חוק ההתיישבות הביאו דברים כאלה.

אודליה אסולין דגני: אם לא הביאו – לא אושרו.

אודליה אסולין דגני: בקשות שהוגשו לאישור מקומות הסגר ולא היה להם את זה – לא אושרו.

אודליה אסולין דגני: לגבי קרקע פרטית יש גם נסח טאבו, ובנוסף לכך נדרש גם היתר בנייה.

אודליה אסולין דגני: לגבי מקומות שלא היה להם היתר בנייה למקום הסגר, היו צריכים להביא אישורים של הוועדה המקומית לתכנון ובנייה לגבי האפשרות לשים בשטח הזה בעלי חיים מייבוא בהסגר.

אודליה אסולין דגני: בנוסף לכך נדרשו להביא אישור של הממונה על המחוז ואישור של מנהל הלשכה הווטרינרית שהמקום עומד בכל הדרישות הווטרינריות ודרישות צער בעלי חיים.

אודליה אסולין דגני: פרק שלם בתוך הנוהל עוסק במניעת צער בעלי חיים.

איתן ברושי: שאתם במשרד החקלאות בניתם?

איתן ברושי: מה זה שייך לרשות מקרקעי ישראל?

אודליה אסולין דגני: אנחנו אוכפים אותם ואנחנו מפקחים.

אודליה אסולין דגני: לפני שמנהל שירותים וטרינריים נותן היתר, שאגב הוא היתר זמני לשלוש שנים- - -

לאה ורון: אבל הוועדה שמעה שלפני חודש וחצי התכנסה מועצת מקרקעי ישראל לקבל החלטה על אותן תחנות הסגר.

לאה ורון: את אומרת שתנאי למתן האישור של מי שעומד בראש השירותים הווטרינריים הוא לבדוק שאכן יש אישור של רשות מקרקעי ישראל.

לאה ורון: אז איך ניתנו האישורים?

אודליה אסולין דגני: האישור בא להסדיר את נושא השימוש בקרקע חקלאית לתחום של הסגר בעלי חיים.

איתן ברושי: אבל זה תחום חקלאי.

איתן ברושי: למה צריך אישור של רשות מקרקעי ישראל?

אודליה אסולין דגני: זאת העמדה של משרד החקלאות.

אודליה אסולין דגני: הגענו להסכמה עם רשות מקרקעי ישראל בנושא הזה כי לפני כן זה לא היה ברור.

אודליה אסולין דגני: העמדה של משרד החקלאות היא שמדובר בשימוש חקלאי מאחר ושלב ההסגר של בעלי החיים הוא חלק משלב הגידול בישראל.

איתן ברושי: מי קובע את המיקום של התחנות האלה?

איתן ברושי: השאלה אם זה דרך אילת או דרך אשדוד – מי קובע את המיפוי?

איתן ברושי: הרי יש פה מדיניות של ייבוא.

איתן ברושי: איך קובעים?

איתן כבל: עזוב את זה עכשיו.

איתן כבל: יש לי הרבה שאלות על העניין הזה.

איתן ברושי: יש פה בלגן.

אודליה אסולין דגני: תיכף אתייחס.

אודליה אסולין דגני: נמצא פה מנהל מחלקת ייבוא וייצוא בשירותים הווטרינריים והוא יתייחס לנושא הזה.

אודליה אסולין דגני: רציתי להשלים ולומר שחלק מן התנאי לאישור מקום הסגר הוא שהוא יעמוד בנושאים של צער בעלי חיים לעניין הצפיפות והמרחב של בעלי החיים בתוך שטח ההסגר, ובנוסף לכך מה שנטען פה על הטמנת פגרים בתוך שטח מקום ההסגר – חלק מהחובה של מי שמנהל מקום הסגר הוא שיהיה לו הסדר לפינוי וכילוי של פסדים.

יעל גרמן: אתם מפקחים על זה?

איתן ברושי: יש לו משרפה?

אודליה אסולין דגני: בנוסף לכך צריך להיות חדר קירור לגופות וגם חדר לבדיקה כדי שהרופא הווטרינר הממשלתי שעושה שם פיקוח יוכל לבדוק את הגופה.

אודליה אסולין דגני: כל הדברים האלה מוגדרים במסגרת הזאת.

ענת רפואה: זה לא קורה.

אודליה אסולין דגני: גברת ענת רפואה הגישה בקשות למשרד לפי חוק חופש המידע לקבלת מידע בנושאים האלה, והיא קיבלה מענה.

אודליה אסולין דגני: בתשובות שהיא קיבלה ניתן מענה לגבי מה הייתה התמותה בהסגר.

אודליה אסולין דגני: כך שהתיאורים פה לגבי קטסטרופות לא נכונים.

אודליה אסולין דגני: זה פשוט עלילה.

ענת רפואה: הנתונים שלכם לא נכונים.

שלמה גראזי: אני מנהל המחלקה לייבוא וייצוא בשירותים הווטרינריים.

איתן כבל: קוּדמת?

שלמה גראזי: לא, חזרתי למקומי.

שלמה גראזי: מילאתי תפקיד, קראו לי ל"מילואים" ונכנסתי ל-8 חודשים.

שלמה גראזי: אין לנו כוונה להגדיל את מספר מקומות ההסגר או להקטין אותם.

שלמה גראזי: מי שעומדים בתנאים שנקבעו בנוהל – אנחנו בודקים אותם ומאשרים אותם.

שלמה גראזי: אנחנו לא מווסתים את הייבוא.

שלמה גראזי: המדיניות שלנו נשענת על החלטת הממשלה להוריד את יוקר המחיה.

שלמה גראזי: אחד מן הדברים שנעשו היה להוריד את המכסים, כפי שציינו פה קודם.

שלמה גראזי: אנחנו לא הולכים נגד מדיניות הממשלה.

שלמה גראזי: זו הייתה המדיניות בהחלטה.

שלמה גראזי: בין אם אנחנו אוהבים אותה כאנשים פרטיים או לא אוהבים אותה, זה לא מעניין.

שלמה גראזי: זה התפקיד שלנו וזה המחיר שהחליטו שצריך לשלם בשביל שזה יקרה.

ענת רפואה: זה לא קרה.

איתן כבל: אל תגיב לה.

איתן כבל: תדבר אתנו.

שלמה גראזי: דבר נוסף, נטענו פה טענות כאילו המדינה מתעשרת על חשבון הייבוא, והיו כתבות מטעם.

שלמה גראזי: אני רואה שהאנשים התכוננו יפה לדיון הזה ועשו לזה פרומו יפה, אבל כדי לקלקל קצת את המסיבה: אין הגדלה של הכנסות המדינה.

שלמה גראזי: הכנסות המדינה קטנו בעקבות הרפורמה שנעשתה כי ביטול המכסים הקטין את הכנסות המדינה בערך ב-30 מיליון שקל בשנה.

שלמה גראזי: אז גם אם נגיד שהמדינה הכניסה לקופתה 10 מיליון שקל, אנחנו עדיין בחשבון חסר של 20 מיליון שקל.

איתן ברושי: אל תדאג, היבואנים הרוויחו לא רע.

איתן ברושי: הממשלה דואגת ליבואנים.

יוסי וולפסון: - - -

שלמה גראזי: אני לא מס הכנסה ולא רשות המסים.

שלמה גראזי: אני לא שותף בהכנסות שלהם ולא שותף בהוצאות שלהם.

שלמה גראזי: כל הדברים שאנחנו עושים הם בהתאם לחוק צער בעלי חיים והתנאים שאנחנו קובעים ברישיונות לאכיפה הם בהתאם לרוח של מניעת צער בעלי חיים.

שלמה גראזי: זה מה שאנחנו עושים, כפי שהרחבת אורך חיי המדף לפי שתיים מאשר היה נהוג עד היום היא במטרה לנסות לייבא יותר בשר במקום לייבא את בעלי החיים בעודם בחיים.

שלמה גראזי: בסופו של יום, כפי שנאמר בצדק, מדינת ישראל אוכלת יותר בשר, נקודה, ולעובדה הזאת צריך לתת תשובה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: נציג משרד הבריאות פה?

איתן כבל: בבקשה, ד"ר ינון.

איתן כבל: יש לכם עמדה?

איתן כבל: אתם אמורים להיות אלה שאומרים לנו: "חברים יקרים, עם כל הכבוד לכם, אנחנו על זה, אנחנו בודקים, אין שום בעיה מבחינה בריאותית.

איתן כבל: " האם אתה יודע להגיד לי בצורה ברורה שאם אני, איתן כבל, יושב-ראש ועדת הכלכלה, בשבוע הבא, בעוד שבועיים–שלושה נכנס לאחת הקרנטינות ומסתובב שם, אתה יודע להגיד לי בצורה "סגורה" וחלוטה שכל אחת מהן מקבלת ציון מאה?

איתן כבל: אתה יודע להגיד את זה?

יוני ינון: ממש לא.

שלמה גראזי: זה לא התפקיד שלו.

שלמה גראזי: תבקש ממנו תשובה בעניין שהוא מתפקידו.

איתן כבל: שלמה גראזי, אתה עורך דין?

שלמה גראזי: לא.

שלמה גראזי: לשמחתי לא.

איתן כבל: אני יודע.

איתן כבל: אני רק אומר: הוא לא ביקש ייצוג.

איתן כבל: אתה מדריך את העד...

איתן כבל: אם אתה כבר מגן, אתה כבר שם מילים בפיו.

איתן כבל: בבקשה.

יוני ינון: אין לנו יכולת לומר האם נכון להיום מבחינת בריאות הציבור יכולים לענות על השאלה ששאלת.

איתן כבל: לא התכוונתי עכשיו ברצינות במובן הדווקני של המילה מכיוון שברגע זה אתה לא נמצא במקום ועורך את הבדיקה.

איתן כבל: כוונתי היא אם אתה יודע להגיד: "אנחנו עושים את הבדיקות ודעתנו נחה בעניין בריאות הציבור, אפשר להיות רגועים.

איתן כבל: "

יוני ינון: שוב אני אומר, במסגרת חלוקת הסמכויות, במקומות האלה אנחנו כמשרד הבריאות לא נמצאים.

יעל גרמן: משרד הבריאות בא אחרי השחיטה.

יעל גרמן: אתה לא מכיר את הסיפור הזה?

יעל גרמן: הרי זה הסיפור.

יעל גרמן: חקלאות – עד השחיטה, בריאות – אחרי השחיטה.

יעל גרמן: זה אבסורד.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: את צודקת, גברתי.

יוני ינון: דבר נוסף שאני רוצה לומר, בהקשר הזה דובר גם על הארכת חיי מדף של הבשר שהוא גם בהקשר של רווחת בעלי החיים.

יוני ינון: בנושא הזה אני מתאר לעצמי שנאמר שהוארכו חיי המדף כדי ליצור תמריץ לייבוא.

איתן כבל: זאת אמירה חשובה מאוד.

יוני ינון: זה היה החלק של משרד הבריאות, שהיה שותף למהלך.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ביידץ, משפט.

דורון ביידץ: יש פה אחיזת עיניים מן ההתחלה ועד הסוף בהיבט החוקי, ואתה נגעת בנקודה.

דורון ביידץ: כאשר אני כחקלאי, חס וחלילה, אפשוט רגל מחר ואשים מחסן או חנות בכפר יהושע, רשות מקרקעי ישראל אחרי יום תבוא ותפנה את זה וגם יוטל עליי קנס רטרואקטיבי על כל התקופה שעשיתי שימוש לא חוקי.

דורון ביידץ: מה הבעיה?

דורון ביידץ: כאשר "דבאח" שם פרה, רשות מקרקעי ישראל לא יודעת לזהות אם הפרה היא של החקלאי או לא, כי היא לא מזהה פרות כפי שהיא מזהה מחסנים, ואז היא תעביר את זה לפיצוח.

דורון ביידץ: הבאנו לבג"ץ הזה 50 שכירויות לא חוקיות, גם של קרנטינות וגם של מפטמות, ואתם תקבלו את כולן, אעביר את זה גם לחבר הכנסת חנין שיראה את גודל המעבר על החוק.

דורון ביידץ: שלחו את הפיצוח.

דורון ביידץ: מה עשה "דבאח"?

דורון ביידץ: העביר מעבר פיקטיבי של שמות העגלים על שם החקלאי ולפני השיווק החזיר את זה אליו בחזרה.

איתן כבל: אמרתי לך: לא קוראים לי השופטת חיות.

איתן כבל: אנחנו לא בית משפט.

איתן כבל: עזוב אותי עכשיו.

דורון ביידץ: המעבר על החוק הוא לא בבריאות הציבור ולא בקרנטינה אלא בזה שהם עושים שימוש לא חוקי בהשכרות והיום "מלבינים" את ההשכרות האלה.

דורון ביידץ: זה הכול.

איתן כבל: גם כשמגיעים לדיון פה צריך להיות ממוקדים.

איתן כבל: יש פה אלף ואחת נקודות שדרכן אפשר להתייחס אבל חשוב לי לדבר בעניין הזה.

איתן כבל: אנחנו עוסקים בעניין הקרנטינות.

דורון ביידץ: זה שכירות לא חוקית.

דורון ביידץ: זה הכול.

ירון לפידות: שתי נקודות קצרות ושאלה.

ירון לפידות: אני מארגון "ישראל נגד משלוחים חיים".

ירון לפידות: החוק מחייב – עורכת דין אסולין תסכים אתי – שההסגרים יהיו ממשלתיים.

ירון לפידות: קיימת אפשרות להיעזר, אבל היום שבעה מתוך שמונת ההסגרים הם בידיים פרטיות.

ירון לפידות: ההסגר הממשלתי היחיד יכול להימצא ריק גם חצי שנה.

ירון לפידות: יש למישהו אינטרס, הממשלה פשוט מתעלמת והפריטה לחלוטין את בריאות התושבים.

ירון לפידות: זה דבר בסיסי מאוד בנושא ההסגרים.

ירון לפידות: עורכת דין אסולין דיברה על דוחות הבדיקה.

ירון לפידות: לפחות בארבעה מקרים הארגון שלי, "ישראל נגד משלוחים חיים", תיעד גופות בהסגרים ואילו בדוחות שהוגשו לוועדה צוין "אפס תמותה".

ירון לפידות: היינו בהסגרים וצילמנו גופות.

ירון לפידות: מישהו העלים את הגופות האלה.

ענת רפואה: אתם לא יודעים מה קורה שם.

ירון לפידות: נקודה אחרונה שהיא שאלה לדוקטור גראזי, אם אפשר.

ירון לפידות: עורכת דין אסולין הזכירה שבהסגרים יש חדרים לנתיחות לאחר המוות.

ירון לפידות: דוקטור גראזי, אם אפשר לשאול כמה גופות נותחו לאחר המוות במרוצת השנים.

ירון לפידות: האם אתה יודע לומר דבר כזה?

שלמה גראזי: כרגע אני לא יכול להגיד.

ירון לפידות: אתה יכול להעריך האם אי פעם נותחו גופות במסגרת ההסגרים?

שלמה גראזי: אני לא יודע להגיד לך.

שלמה גראזי: אני לא נמצא בכל הסגר.

ירון לפידות: אתה לא יודע לומר אם אי פעם נותחה גופה בהסגרים בישראל?

שלמה גראזי: מר לפידות, אני לא יודע להגיד לך.

שלמה גראזי: לא אגיד סתם דברים שאני לא יודע גם אם אתה עושה את זה בצורה כזאת יפה ופופוליסטית.

שלמה גראזי: נחמד להגיד את זה בצורה כזאת.

שלמה גראזי: אין טעם לנתח במקומות שלא צריך לנתח, כפי שאין טעם לעשות דברים כאשר אין צורך לעשות אותם.

איתן כבל: אני רוצה להגן עליו: היית פופוליסט לא פחות ממנו בטון.

איתן כבל: אם כבר החזרת לו, אני הגנתי עליו.

איתן כבל: לא חוכמה להגיד לו את הדבר הזה.

איתן ברושי: משפט אחד, אדוני היושב-ראש.

איתן ברושי: אני מציע להזמין לכאן את מנהל רשות מקרקעי ישראל ולהבין מדוע רשות מקרקעי ישראל מתערבת בעניין.

איתן ברושי: מדובר פה על מבנה חקלאי, מדובר על אדמות חקלאיות בתוך המשבצות של הישובים.

איתן ברושי: מדוע יש צורך בהחלטה מיוחדת של רשות מקרקעי ישראל על דבר שלפי דעתי איננו מוצדק?

איתן ברושי: יש פה אחריות של משרד החקלאות על כל ההיבטים.

איתן ברושי: הדיון היום של חברתי יעל כהן-פארן ומי שהצטרף אליה לא היה דיון על כל הסוגיות שעלו פה, הוא היה דיון מאיפה היוזמה ומדוע לבנות את המכלאות שהוזכרו פה.

איתן ברושי: אני חושב שהדיון הזה לא יכול להסתיים כפי שהוא כאשר לא מובנת עמדת רשות מקרקעי ישראל.

איתן ברושי: מדוע קיבלתם החלטה מיוחדת ברשות מקרקעי ישראל על דבר כזה, על שמונה מכלאות, שאולי לא צריך את כולן?

איתן ברושי: והשאלה של מיפוי המכלאות, זה לא מי קונה ומוכר אלא מה מדיניות הייבוא שהמכלאות משרתות, ולא להיפך.

איתן ברושי: לכן אני מציע שלדיון הבא יבוא מנהל רשות מקרקעי ישראל, ועד אז לעצור את המהלך.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: קודם כול, זה דיון חשוב מאוד.

איתן כבל: הוא עוסק בפן אחד של הייבוא והטיפול בייבוא של בעלי חיים.

איתן כבל: זה נושא שחוזר על עצמו אבל מונח לפתחו של משרד החקלאות, שמתחמק מלהתמודד בצורה משמעותית ואמתית, למרות שהשר אומר מילים שאנחנו רוצים לשמוע.

איתן כבל: אני אומר את זה כאדם שצורך בשר, אני לא טבעוני, אבל כך גם על פי ההלכה היהודית, כפי שאמרה גם יעל גרמן.

איתן כבל: הרצון שלי לדעת – ואני לא דווקן, אני לא נציג של "אנונימוס" או של גופים אחרים, מבלי חס וחלילה להמעיט מחשיבות הדברים שעושים ענת רפואה ויתר הגופים – לא מתקבל על הדעת שהטיפול בבעלי חיים יהיה כפי שנעשה היום.

איתן כבל: זה עוד לפני השאלה האם יהיה ייבוא או לא יהיה ייבוא, האם יהיה ייבוא מאוסטרליה או מפולניה, אלא כתפיסה.

איתן כבל: אודליה אסולין דגני, אגיד לך מה היתרון שלי: אני במשרד החקלאות לפניך, הרבה לפניך, ואני מכיר את הדיבור סביב העניין הזה ואת היחס.

איתן כבל: הרי החבורה הזו נתפסת כחבורה מעצבנת שלא מבינה, גם על ידי החקלאים בחלקם, אתה יודע את זה.

איתן כבל: הם יכולים להגיד מה שהם רוצים.

איתן כבל: אנשים כמוני לא אומרים שלא תהיה חקלאות של בעלי חיים בישראל, זה לא נאמר בשום מקום, אבל למען השם, למה אי אפשר שזה ייעשה, עם כל הבעיות וכל הקשיים, בצורה הומנית?

איתן כבל: למה?

איתן כבל: למה?

איתן כבל: למה?

איתן כבל: אני לא מטיף, אני לא טהרן או צדקן, אבל נכון להיום זה לא נעשה.

איתן כבל: אני מתחייב לכם, גם לך, רן דה-לוי, אבוא לבקר, תרשום לפניך, אני ועוד איך אבוא לבקר.

איתן כבל: לא אודיע מתי, לא אתאם ולא אשאל אף אחד.

יעל גרמן: הייתי שם, דרך אגב.

יעל גרמן: תתפלא, זה לא מדויק, בלשון המעטה.

איתן כבל: פשוט אבוא.

איתן כבל: החלטתי לקחת את הנושא הזה עליי במלוא הכוח.

איתן כבל: רשות מקרקעי ישראל, אני רוצה לראות בדיוק את סיפור הדרך של האישור לקרנטינות: האם קודם כול עלו על הקרקע ואחר כך הסדירו את זה לאחור, כפי שקורה יותר מפעם אחת, ולרשות מקרקעי ישראל פה יש פוטנציאל כלכלי אז היא עוצמת עין ומסדירה את זה רטרואקטיבית?

איתן כבל: אני מבקש מכם לראות האם במועד העלייה היה אישור או לא, האם היה אישור חורג או לא.

איתן כבל: חשוב לי לדעת את הדברים האלה.

איתן כבל: לא תהיה איפה ואיפה.

איתן כבל: כפי שאתם רודפים ממש אחרי אזרחים – וחלק מזה אינני יכול להגיד שהוא לא בדין, אנחנו לא שופכים פה את המים עם התינוק.

יעל גרמן: אנחנו מברכים על זה.

איתן כבל: מברכים על זה.

איתן כבל: הלוואי והייתם עומדים בכל מה שצריך, הלוואי.

איתן כבל: הרי הבעיה הגדולה שלכם, שאת אלה שצריך לפנות אותם, אתם מתפנים אליהם כשצריך את השטח והמחירים הם כבר בשמיים.

איתן כבל: אתה יודע בדיוק אל מה אני מתכוון.

איתן כבל: בעניין הזה לא נוותר.

איתן כבל: אני רוצה את סיפור הדרך לגבי כל אחד מן המקומות האלה.

איתן כבל: אבוא לבקר שם באופן אישי.

איתן כבל: את העניין הזה אעלה שוב לסדר היום אחרי שתהיה לי כל התמונה, אני מבטיח לכם.

איתן כבל: זה חובתכם, בכלל לא צריך דיון בשביל זה ולא צריך להיות אוהב בעלי חיים או לא אוהב בעלי חיים, ממש לא.

איתן כבל: אנחנו נעשה סדר בעניין הזה.

איתן כבל: כל עוד אני פה ויש לי הזדמנות לעשות את זה, את המיטב אעשה.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: הישיבה נעולה.