ועדת המשנה לתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 28, 2018-07-03 14:30

אילן גילאון: צהריים טובים.

אילן גילאון: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות לתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

אילן גילאון: על סדר היום נגישות התחבורה ציבורית בנסיעות בין-עירוניות.

אילן גילאון: יש לנו יועץ משפטי היום או זה רק דיון כללי?

אתי שבתאי: הוא אמר שהוא לא יכול.

אילן גילאון: אוקיי.

אילן גילאון: האמת היא שהיום אנחנו לא עוסקים בחוק אלא במדיניות כוללת.

אילן גילאון: קודם כול, תחבורה ציבורית זה אביזר נגישות מספר אחת.

אילן גילאון: זה קודש הקודשים של נגישות.

אילן גילאון: אנחנו מדברים על הנגשת הנגישות וככל שהנגשת הנגישות תהיה יותר מונגשת למדינה יעלה יותר זול, לאנשים יהיה יותר נוח, כל אחד יגיע למחוז חפצו – מה שאנחנו רוצים מבחינת עיקרון הנגישות מכובד ועצמאי.

אילן גילאון: יש לי תיזה כזאת שאני אפילו יכול להוכיח אותה שכאשר התחבורה הציבורית תהיה כמו החשמל שעובר בכבלים – וכך זה צריך להיות – עם קונקשן שמגיע לכל מקום ובכל מצב היא תהיה זולה – ואמרתי לכם פעם שהייתי מוכן לשלם לנוסעים ולהרוויח, ואני לא עושה את זה כי בטוח יקומו כמה חברות לכוח אדם שיתחילו להנפיק נוסעים לרכבת, אז לכן לא נעשה את זה ככה – אבל הוכח ויש בכמה מקומות בעולם שהמצרך הזה שנקרא "תחבורה" ובטח "תחבורה נגישה" גורם לרווחים למדינה.

אילן גילאון: אם אנחנו מביאים בחשבון את הרס מקורות הקרקע וזיהום האוויר והפציעות, שעות העבודה ומכוניות מתנגשות וכל מה שאתם רוצים.

אילן גילאון: המציאות אצלנו היא קצת פחות טובה מזה וקצת יותר צינית גם מכיוון שהמדינה מרוויחה הרבה מאוד בלו על דלק שאנחנו רוכשים וגם מכיוון שמדובר במדיניות שמרנית, אבל העולם מתקדם למקום אחר.

אילן גילאון: הנושא שלנו היום הוא הנגשת התחבורה הבין-עירונית.

אילן גילאון: התפיסה עד היום הייתה שמה שיש כבר לאנשים מוגבלים לעשות בתל-אביב.

אברהם יוסף סלומה: עד שתהיה רכבת לאילת יהיה קו ישיר לבומביי.

אילן גילאון: אמרו לי שעד שלא יאחדו את גבעת חיים איחוד עם מאוחד לא יקרה כלום.

אילן גילאון: אז צריך להתייאש מזה?

אילן גילאון: אנחנו צריכים לעשות בשלנו "והגית בו יומם ולילה".

אילן גילאון: אנחנו נשתדל להנגיש הכול – והשמים הם הגבול וגם אותם ננגיש חד-משמעית.

אילן גילאון: לכן אני פותח את זה לדיון גם מבחינה רעיונית וגם טכנולוגית.

אילן גילאון: הטכנולוגיה נותנת לנו יתרון עצום.

אילן גילאון: אם נרצה ונחליט להשתמש בה אנחנו נוכל לעשות פלאות ולצמצם פערים בין אנשים.

אילן גילאון: אנחנו נתקלים בזה הרבה מאוד בעניין הזה ביום-יום בהנגשת הרכבת – לא הקלה, היא מונגשת – הרכבת הבין-עירונית, האוטובוסים הבין-עירוניים - -

נתי ביאליסטוק כהן: גם לגבי הרכבת הקלה יש לנו הערות.

אילן גילאון: בסדר.

אילן גילאון: היום נדבר על תחבורה ציבורית.

אילן גילאון: אז, בבקשה, אם מישהו רוצה לדבר יגיד את שמו לפרוטוקול ואת מי הוא מייצג.

אילן גילאון: שלחו לנו מכתב מהנציבות.

אילן גילאון: הייתה היום חגיגה של הנציבות.

אילן גילאון: מי היה?

הדס אגמון: תמי הייתה.

הדס אגמון: אני לא הייתי כי הייתי - -

אילן גילאון: אני מתנצל.

אילן גילאון: לא הייתי.

אילן גילאון: שלחתי לשם כי היו כאן כמה דברים שלא יכולתי לעוזבם.

אילן גילאון: אבל זה בהחלט תאריך משמעותי – 20 שנה לנציבות.

אילן גילאון: אז נתחיל בכם.

נתי ביאליסטוק כהן: אם אפשר, בבקשה, בקשה מקדמית לצורך הפרוטוקול.

נתי ביאליסטוק כהן: הונחו מסמכים על השולחן, אז אם מישהו יכול להציג בקצרה את תוכנם כי למרות שבאתי מוקדם לא הצלחתי לקרוא מה כתוב.

אילן גילאון: זה בדיוק מה שאני מבקש.

אתי שבתאי: שמנו גם בפורטל הוועדה.

אילן גילאון: בסדר גמור.

אילן גילאון: קודם כול המסמך שמונח לפנינו חשוב.

נתי ביאליסטוק כהן: יש פה דוח של המ.מ.מ ומסמך של הנציבות.

אילן גילאון: מה שיש על השולחן יוצג.

אילן גילאון: הדס, בבקשה.

הדס אגמון: אני מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

הדס אגמון: אתי תמי מהנציבות שתכף תציג את עצמה ואת רוב הדברים.

הדס אגמון: הכנו מסמך שסוקר את הבעיות העיקריות שאנחנו מכירים מהשטח.

הדס אגמון: הבעיה הראשונה ואולי הקריטית והדחופה בהם היא תיקון החקיקה באופן שיחייב הנגשה באוטובוסים בין-עירוניים.

הדס אגמון: אנחנו יודעים שבעבר הייתה טענה למשרד התחבורה שאין אפשרות להנגיש פיזית אוטובוסים בין-עירוניים.

הדס אגמון: ממה שאנחנו יודעים מהעולם וגם המחקר של הכנסת מראה שיש בעולם פתרונות להנגשה בתחבורה וגם באוטובוסים גבוהים.

הדס אגמון: זה באמת חוסר שבגללו ההנגשה לא תהיה שלמה.

הדס אגמון: אנחנו חושבים שנכון שהוועדה תפנה לשר התחבורה לקדם תיקון של חוק שוויון שיחייב את ההנגשה גם בתחבורה הבין-עירונית.

אילן גילאון: זה בוודאי השלב הבא.

אילן גילאון: את יכולה לתת דוגמות מהעולם?

אילן גילאון: מה הכי חמור, מה הכי חשוב, איפה הכי טוב?

אילן גילאון: לי אמרו שטוקיו זה המקום הכי - -

הדס אגמון: אני לא בקיאה ברמה הזאת, אבל אני יודעת שהפתרון שנראה הכי ישים זה עלייה מהדלת האחורית באמצעות מעלון.

אילן גילאון: איך זה דומה לתחבורה העירונית?

הדס אגמון: זה אחרת.

קריאה: בתחבורה העירונית זה רמפה.

הדס אגמון: כי האוטובוסים נמוכים.

אילן גילאון: למה בבין-עירוני זה צריך להיות שונה?

הדס אגמון: כי האוטובוסים גבוהים.

אילן גילאון: יש פה מהנדס.

אילן גילאון: תכף תסביר, ישראל.

הדס אגמון: יש לנו עוד רשימה ארוכה שאולי תמי תציג.

תמר ויזנפלד: אני ממלאת מקום של רכזת נגישות ארצית ונגישות השירות בנציבות.

תמר ויזנפלד: בהתייחסות לשאלה שנשאלה פה על המסמך בנינו מסמך שמתייחס באופן כללי בכלל לבעיות בתחבורה הציבורית בעבור, כפי שאמרת, תחבורה ציבורית היא ההנגשה מספר אחת של אנשים עם מוגבלויות.

תמר ויזנפלד: אנחנו נתקלים בהרבה מאוד תקלות, ולדעתי הבעיה העיקרית היא הדרכת עובדים בכל גופי התחבורה הציבורית.

תמר ויזנפלד: פניות ציבור שעולות עוסקות בהרבה חוסר סובלנות, באי הבנה של התייחסות לאדם עם מוגבלות.

תמר ויזנפלד: הם אוסרים על אדם עם כלב נחייה לעלות עם הכלב או דורשים ממנו זמם או לא עוצרים בתחנה כשרואים אדם מלווה בכלב נחייה, וכשאותו אדם מתלונן במשרד התחבורה מבקשים ממנו לתת את פרטי האוטובוס ואת מספר הקו כשהוא לא רואה בכלל.

תמר ויזנפלד: זה מאוד חמור ונובע מחוסר הבנה איך להתייחס ולענות לצרכים של אנשים עם מוגבלות.

תמר ויזנפלד: עלו כל מיני נושאים כמו החזקה לקויה - -

אילן גילאון: אתם בנציבות מרכזים את התלונות מהסוג הזה?

אילן גילאון: הן מגיעות אליכם?

תמר ויזנפלד: כן.

תמר ויזנפלד: בשיתוף עם משרד התחבורה ועם עמית שנמצא פה – וזה נושא מאוד חשוב, אולי עמית ירצה לדבר עליו - -

אילן גילאון: עמית ירצה.

אילן גילאון: יש לו הרבה מה לדבר.

תמר ויזנפלד: עשינו בדיקה על מוניות נגישות שזה סיפור בפני עצמו, והתוצאה הייתה מאוד עצובה.

תמר ויזנפלד: אחרי שעתיים וחצי שחיפשנו מונית נגישה לא הצלחנו.

תמר ויזנפלד: בסופו של דבר קיבלנו הצעה מחברת נסיעות מכפר סבא לקבל אמבולנס בעלות של כ-350 שקלים להגיע מאזור עזריאלי לאיכילוב.

תמר ויזנפלד: זה פשוט השאיר אותנו בלי מילים.

אילן גילאון: האם יש מקרים של הפקעת מחירים של מוניות שקיבלו הטבות כדי להיות מוניות מונגשות?

תמר ויזנפלד: בעיקר הפקעת מחירים.

אברהם יוסף סלומה: היום הנסיעה - - - 1,500 שקל.

אברהם יוסף סלומה: חוויה מתקנת.

אילן גילאון: 1,500 שקל על מונית?

אברהם יוסף סלומה: רמת-גן-ירושלים.

תמר ויזנפלד: בעיקר הפקעת מחירים בכל נסיעה.

אילן גילאון: איך אתם מטפלים בתלונה כזאת כמו שאבי מדבר עליה?

תמר ויזנפלד: קודם כול תלונה צריכה להגיע אלינו.

תמר ויזנפלד: היא לא הגיעה אלינו.

תמר ויזנפלד: אבל בעניין של הפקעות מחירים עשינו לא מעט פיקוחים כדי לתפוס את הנהגים האלה.

תמר ויזנפלד: יש תלונה אחת שאנחנו מטפלים בה באזור הצפון על הפקעת מחיר.

תמר ויזנפלד: אני במקרה הייתי בפיקוח הזה ויכולתי לתפוס ביד משהו.

תמר ויזנפלד: מאוד קשה עם נהגי המוניות.

אילן גילאון: מדוע?

אילן גילאון: הוא נתן לך קבלה?

אברהם יוסף סלומה: הוא יביא לי קבלה.

תמר ויזנפלד: הם נותנים קבלה, אבל - -

אילן גילאון: תזכירו לי.

אילן גילאון: את זה כתבנו כאן, אבל הזיכרון שלי די מוגבל.

אילן גילאון: מה הסנקציה לגבי הפקעת מחירים?

אברהם יוסף סלומה: אתה יודע כמה עולה מונית רגילה הלוך ושוב?

אברהם יוסף סלומה: 800.

אילן גילאון: זה חשוב מאוד אבל צריך לצייד בחשבונית.

אילן גילאון: יש לנו סנקציה בעניין הזה?

גבי נבון: כתב אישום.

גבי נבון: אם זה מגיע למשרד התחבורה.

אילן גילאון: יפה.

אילן גילאון: אז אני מבקש לטפל במקרים כאלה באופן הכי מידי והכי דרסטי שיכול להיות ולהשתמש בכל הכלים שלנו.

גבי נבון: יש כמה תיקים שנפתחו עד כה.

תמר ויזנפלד: יש נושא נוסף שהייתי רוצה להספיק להעלות אותו – העניין של אוטובוסים להשכרה.

תמר ויזנפלד: יש גם בתחום הזה הפקעת מחירים מאוד גדולה כיוון שחברות האוטובוס שמחויבות להחזיק אוטובוס נגיש, לא כולן מחזיקות אוטובוס נגיש ועל נסיעה שווה הם פשוט גובים לפעמים אפילו כפול.

אילן גילאון: זה קליר קאט הדברים האלה, ובתוך החוק ברור לגמרי.

אילן גילאון: החוק קובע שאין לגבות שום מחיר נוסף עבור הנגשה.

תמר ויזנפלד: נכון.

תמר ויזנפלד: אנחנו במהלך של טיפול.

אברהם יוסף סלומה: - - - מממנת לנהגים את העלות של הנגישות.

אילן גילאון: היא מממנת לו כדי שהוא לא ייקח מחיר נוסף על כך שהוא מנגיש את המונית שלו, את הרכב שלו.

אילן גילאון: יכול להיות שצריך ללכת באופן יזום ל"עליהום" למבצע "מלביש" מאוד רציני.

תמר ויזנפלד: אנחנו נמצאים בתהליך של פיקוח.

אילן גילאון: אני בהחלט מוכן לעזור גם עם הכלים של הכנסת.

אילן גילאון: יכול להיות שנצטרך בדיוק כמו שיש נאמני כביש ואחרים לעשות את זה גם בתחום של הנגישות.

אילן גילאון: בואו נתחיל לטפל בזה.

אילן גילאון: מי המניאק שמפקיע מחיר – כן, כן, המניאק – מותר לי להגיד פה?

אילן גילאון: - -

אברהם יוסף סלומה: כולם.

אילן גילאון: כולם אז כולם.

אילן גילאון: אז צריך לתפוס את כולם – כל אחד בנפרד.

תמר ויזנפלד: אנחנו נמצאים כרגע בתהליך.

נתי ביאליסטוק כהן: עם חברות האוטובוס הפרטיות זה מאוד פשוט – מבקשים הצעת מחיר, ואתה רואה את ההבדלים.

אילן גילאון: יפה.

אילן גילאון: אני מסכים.

אילן גילאון: אני מוכן לבוא ולעשות - - -

נתי ביאליסטוק כהן: לא צריך לעשות טכנולוגיה גבוהה בעניין הזה.

נתי ביאליסטוק כהן: צריכים לנייד אנשים שנעזרים גם בכיסאות גלגלים – אוטובוס מונגש עולה יותר.

אילן גילאון: מה הסיבה שאנשים לא נוטים להתלונן?

תמר ויזנפלד: למשל בנושא המוניות הם מפחדים שיבולע להם.

אילן גילאון: שיבולע להם?

תמר ויזנפלד: ודאי.

תמר ויזנפלד: כי לרוב הם נוסעים עם אותו נהג, ואם הנהג יידע שהם מתלוננים או שהוא לא ייקח אותם יותר או שיפגע בהם בדרך כזאת או אחרת.

אילן גילאון: אני כבר רואה שההחלטה שתעלה מכאן זה הנושא לקיץ הקרוב.

אילן גילאון: אנחנו הולכים לעשות קיץ חם במבצע "מלביש" על מפקיעי מחירים עבור הנגשת רכבם.

אילן גילאון: אנחנו עם הנציבות ועם הארגונים יחד, ונאסוף לעניין הזה מתנדבים כולל אפליקציות והרשת ונלך ונעשה את הדברים האלה.

אילן גילאון: אני לא חזק בעניין רשתות אבל יש פה אנשים מאוד חזקים שיודעים.

אילן גילאון: אנחנו חייבים לעשות מבצע מלביש דרמטי כמו שהמשטרה עושה לפעמים על עבירות נפוצות.

אילן גילאון: זה בלתי נסבל הדבר הזה ולא מוסרי.

תמר ויזנפלד: עשינו פיקוח על מונית נגישה, והנהג זיהה אותנו בדרך ופשוט הוריד אותי ואת המתנדבת באמצע הכביש, פחות או יותר כדי לחפש את עצמנו בתחבורה ציבורית.

גבי נבון: זה היה יחד עם משרד התחבורה?

גבי נבון: עם שרון?

תמר ויזנפלד: כן.

תמר ויזנפלד: הם היו מיודעים.

תמר ויזנפלד: שרון ידע על זה.

אילן גילאון: ומה עשיתן?

תמר ויזנפלד: חזרנו באוטובוס.

תמר ויזנפלד: הוא לא הסכים לקחת כסף אז גם לא הייתה לנו הוכחה על הנסיעה.

אילן גילאון: אבל הוא מונית נגישה שקיבלה רישיון להיות מונית נגישה.

אילן גילאון: אז למה על זה לא מתלוננים?

אילן גילאון: מה זה מוריד אנשים?

אילן גילאון: למה הוא לא לקח כסף?

תמר ויזנפלד: כנגד מי?

אילן גילאון: מה זאת אומרת כנגד מי?

אילן גילאון: כנגד מי שקיבל את ההטבות להנגיש את מוניתו ומוריד אנשים באמצע הדרך.

אילן גילאון: זה כנגד מי.

נתי ביאליסטוק כהן: אתם לפחות יכולים לראות מספר.

תמר ויזנפלד: נכון.

גבי נבון: אם שרון היה איתך - -

תמר ויזנפלד: הוא לא היה אתנו.

אילן גילאון: עוד מעט אני אגיע למשרד התחבורה כי אני רוצה שנמסד את הדבר הזה.

אילן גילאון: פה תקום משטרה.

אברהם יוסף סלומה: ניצול ציני, חמדנות לשמה.

אילן גילאון: אני מכיר את הבעיות של החברה.

אילן גילאון: אני רוצה לדעת איך אני פועל נגד זה.

אברהם יוסף סלומה: אני רוצה לדבר על נגישות של אוטובוסים.

אילן גילאון: אני רוצה לדבר על בעיות שיש כאן, איך אנחנו רוצים לפתור אותן, על נגישות בין-עירונית.

אברהם יוסף סלומה: וגם - - -

אילן גילאון: על נגישות בין-עירונית.

אילן גילאון: זה הנושא שעולה וצריך לטפל בו.

אילן גילאון: ישראל, בבקשה.

ישראל אבן זהב: לפני כחודש וחצי עשיתי תרגיל למוניות "הדר" בנתב"ג.

ישראל אבן זהב: ביקשתי הסעה מהבית לנתב"ג ואמרו לי שזה 100 שקל.

ישראל אבן זהב: אמרתי שאני צריך מונית נגישה אז הוא אמר שהוא יבדוק ויחזור אליי.

ישראל אבן זהב: חזר אליי אחרי כמה דקות – הוא רוצה 170 שקל.

ישראל אבן זהב: שאלתי, למה, אז הוא אמר, אני שולח לך מונית גדולה.

ישראל אבן זהב: חוה ראובני יודעת מהסיפור הזה.

ישראל אבן זהב: יש לה תאריך והכול.

ישראל אבן זהב: זה הסיפור – לא צריך לעשות נסיעות, בטלפון אפשר לעשות הכול.

ישראל אבן זהב: אני גם בבקרת השירות של משטרת ישראל אז אני יודע איך עושים את התרגילים האלה.

ישראל אבן זהב: אלה מוניות "הדר" שהן מוניות רשמיות.

ישראל אבן זהב: אני לא מבין למה משרד התחבורה לא עשה את זה עד היום ולמה לא אוכפים את זה כי אני יודע שאפשר להטיל עליהם סנקציות לדרוש מהם להחזיר את הפרש המחיר בין האגרה שהם שילמו לאגרה האמיתית.

אילן גילאון: תכף נגיע למשרד התחבורה ונשמע מה קורה.

אילן גילאון: בבקשה, גברתי.

עדי מרלה: אני מעמותת נגישות ישראל.

עדי מרלה: הגיע אלינו מדריך עיוור שלנו שמסתייע בכלב נחייה שהזמין באמצעות אפליקציה או אתר אינטרנט מונית, וברגע שהיא ראתה שהוא מסתייע בכלב נחייה היא פשוט חתכה ונסעה מהמקום.

נתי ביאליסטוק כהן: זה דווקא מקרה קל כי אם מוזמן באמצעות אפליקציה יש תיעוד.

עדי מרלה: נכון.

עדי מרלה: יש תיעוד.

עדי מרלה: יחד עם זאת למה אותו נהג נסע?

עדי מרלה: מה התיעוד כאן?

עדי מרלה: הוא לא העלה אותו, אלא נסע, ואותו עיוור היה צריך לחפש את דרכו מהרחוב להמשיך הלאה למקום היעד.

נתי ביאליסטוק כהן: סיפור אימים, אני יכול לתפוס לך - -

אילן גילאון: הדברים האלה צריכים להיות מתועדים, אסופים ומטופלים.

אילן גילאון: תכף נגיע למשרד התחבורה.

עדי מרלה: סליחה, עוד לא סיימתי.

אילן גילאון: בבקשה.

עדי מרלה: לגבי אוטובוסים בין-עירוניים – אנחנו סבורים שכשם שרכבות, אוטובוסים עירוניים ומוניות הונגשו ויצאו תקנות כדי להנגיש את התחבורה הזאת גם האוטובוסים הבין-עירוניים נדרשים להיות נגישים.

עדי מרלה: אנחנו יודעים מקולגות בעולם שיש כבר אוטובוסים בין-עירוניים נגישים, זאת אומרת זה רק לרכוש אותם ולהתנייד בהם.

עדי מרלה: אנחנו ממליצים למשרד התחבורה להסתייע בגורם חיצוני שיבחן מה קורה בעולם, ויבחן את הפן הכלכלי מה הכי נכון כאן בארץ.

עדי מרלה: אחת הבעיות העיקריות היא שאדם עם מוגבלות שגר בפריפריה, במושב או בקיבוץ, אין לו דרך להגיע גם בתוך המושב או בקיבוץ או במקום אחר בפריפריה למקום יעדו.

עדי מרלה: ואז עלתה הצעה אצלנו, לפחות, שיכול להיות שאיזשהו תאגיד שיוקם תחת משרד התחבורה שיספק מוניות נגישות בפריפריות או במושבים ייתן מענה גלובלי גם לעניין האוטובוסים העירוניים.

אילן גילאון: יש הצעה כתובה ומובנית למישהו בתחום הזה?

אילן גילאון: בעקבות הדיון הזה כאן אנחנו נפנה באופן מסודר למשרד התחבורה, ונבקש בצורה מאוד ספציפית את זה.

אילן גילאון: אבי, בבקשה, עכשיו אתה.

אברהם יוסף סלומה: אני רוצה לדבר על חיי היום-יום מול נהגי קואופרטיבים.

אברהם יוסף סלומה: הם או בורחים מהתחנה בעיקר כשרואים עיוור עם כלב נחייה או נכה עם כיסא גלגלים – הם בורחים.

אברהם יוסף סלומה: אין להם בעיה לברוח.

אילן גילאון: באיזה חברות אתה נתקלת?

אברהם יוסף סלומה: מערכת הכריזה לא תמיד חיצונית ופנימית יחד.

אברהם יוסף סלומה: לפעמים יש זה ואין זה.

אברהם יוסף סלומה: שלישית, מערכת התיקוף לא משמיעה קולות והעיוור או לקוי הראייה לא יודע אם אמנם התיקוף עבר.

אברהם יוסף סלומה: רביעית, אוטובוסים חדשים אינם נגישים בחלק האחורי, זאת אומרת יש מדרגה.

אברהם יוסף סלומה: אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

אברהם יוסף סלומה: שעשו אוטובוסים נגישים אבל החלק העיקרי לא נגיש.

אילן גילאון: הבנתי.

אילן גילאון: תודה רבה.

אילן גילאון: שימי, בבקשה.

שימי חסן: אני שימי.

שימי חסן: אני גר בקדימה-צורן.

שימי חסן: יש בעיה שביישוב שלי עובר אוטובוס בין-עירוני, והייתי רוצה שיהיה קו אוטובוס מצורן לרכבת בית יהושע.

שימי חסן: משרד התחבורה - -

אילן גילאון: איך אתה מגיע עכשיו?

שימי חסן: אני באתי עם אבא שלי לבית יהושע, ובבית יהושע הגעתי לרכבת, וברכבת ועשו לי פדיחה שהייתה תקלה של 4 דקות לפני שעליתי וביטלו את הנסיעה.

שימי חסן: אחרי שעה עליתי ומצאו לי פתרון מבית שמש לפה.

שימי חסן: אבל מה שרציתי להגיד שהפתרון מצורן לבית יהושע זה לא קו ישיר.

אילן גילאון: אבל, שימי, הבעיה אינה ספציפית מצורן לבית יהושע.

אילן גילאון: הבעיה בתחבורה הציבורית הבין-עירונית היא כלל ארצית.

אילן גילאון: רק ברכבת לא הבנתי מה העניין עם ארבע הדקות האלה.

שימי חסן: הפואנטה שלי שמצורן לבית יהושע הוא עובר בין יישובים כמו ברכבת עירונית.

שימי חסן: פה אני יודע שאוטובוס שעובר דרך יישובים נחשב בין-עירוני, והוא לא כמו מתל-אביב לירושלים שעובר ב-90 קמ"ש או אוטובוס גבוה.

שימי חסן: אז לפי דעתי אפשר להכניס אוטובוס נגיש לצורן-קדימה כי יש יישובים שיש קו נגיש - - - בין-עירוני.

קרן גרין: אני קרן גרין, חברת מועצה בקדימה-צורן.

קרן גרין: יש לנו בעיות תחבורה, נקודה.

קרן גרין: אבל שימי מביא את הקול ביישוב בעניין הנגישות של התחבורה הציבורית כי גם כשמגיעה תחבורה ציבורית היא לא נגישה.

קרן גרין: ואז הוא פנה לשר התחבורה, וענו לו שזה קו בין-עירוני ובגלל זה האוטובוס לא נגיש ויבדקו שוב.

אילן גילאון: אבל זה נושא הדיון שלנו היום, שימי.

אילן גילאון: אנחנו לקראת כתיבת תקנות לנגישות בתחבורה הבין-עירונית.

קרן גרין: גם הרעיון שעלה פה של מונית שירות ספיישל – לדעתי, זה הדבר הכי טוב.

קרן גרין: כי באמת ביישוב כמו שלנו יהיו אנשים שישתמשו בשירות של תחבורה נגישה אבל לא מספיק.

קרן גרין: כלומר כולנו צריכים תחבורה ציבורית, אבל מי שצריך תחבורה ציבורית נגישה זה בזמינות מסוימת.

קרן גרין: אנחנו לא יכולים להבטיח את הזמינות שיגיע אוטובוס נגיש כל איקס זמן.

נתי ביאליסטוק כהן: למה?

קרן גרין: אם אתם - -

אילן גילאון: חבר'ה, רגע.

קרן גרין: הפתרון הזה הוא טוב.

קרן גרין: שימי אומר ורוצה שייתנו לו את האמצעים להגיע לרכבת לא משנה איך.

קרן גרין: הוא רוצה להגיע לרכבת בלי אבא שלו.

קרן גרין: מה שהוא סיפר – באנו קבוצה של אנשים.

קרן גרין: שימי ועוד שני אנשים באו בתחבורה ציבורית כי לא היה לנו רכב, והרכבת התבטלה ארבע דקות לפני כן.

קרן גרין: אז הוא איחר לכנסת.

אילן גילאון: תן לי להבין אותך – כי בצורן אין תחבורה ציבורית פנימית?

קרן גרין: אין תחבורה ציבורית פנימית ראויה.

אילן גילאון: מה זה "ראויה"?

אילן גילאון: תחבורה ציבורית פנימית חייבת להיות מונגשת, לפי החוק.

קריאה: זה לא קו עירוני.

אילן גילאון: אה, זה לא קו עירוני.

נתי ביאליסטוק כהן: זה קו בין-עירוני למרות שהוא נוסע ביישוב.

אילן גילאון: אה, אני מבין.

קרן גרין: זה פריפריה בלב הארץ.

קרן גרין: אנחנו מדברים פה על הנגשה, אבל גם לכלל האוכלוסייה יש בעיה שהפכנו את מרכז הארץ לפריפריה.

אילן גילאון: אנחנו צריכים לבדוק את זה ספציפית ובעוד יישובים בסדר גודל כמו של קדימה צורן.

אילן גילאון: אני מבין שאת בעיית הקיבוצים לא נוכל לפתור.

אילן גילאון: אבל קדימה צורן הוא יישוב מספיק גדול כדי לפתור בעיה לו ולדומיו.

אילן גילאון: כמה תושבים יש בקדימה-צורן?

קרן גרין: 22 אלף אנשים.

אילן גילאון: הבנתי.

אילן גילאון: אין שום סיבה.

אברהם יוסף סלומה: - - - בתחבורה הציבורית בנגישות.

אילן גילאון: צריך לבדוק עם חברות ההסעה למה אין שם ומול משרד התחבורה.

אילן גילאון: הם קובעים.

שימי חסן: אני רוצה להוסיף עוד משהו.

שימי חסן: כתבתי לכבוד השר ישראל כץ בפייסבוק בהודעה פרטית וענתה לי מישהי שאחראית על הפייסבוק שלו, ואמרה לי שלפי מה שהיה צריך להיות ב-2010 הייתה אמורה להיות תחבורה ציבורית נגישה ובגלל שאין צי אוטובוסים בחברת - - - אז עשו אותה בין-עירונית.

אילן גילאון: אנחנו צריכים לבדוק את זה כי זה מול ישראל כץ.

שימי חסן: כששאלתי את הנציבות וגם את אבי רמות אז הוא אמר לי שזה לא יכול להיות, וצריך שמשרד התחבורה ישנה את החוק ושיהיה אוטובוס נגיש.

אילן גילאון: אנחנו נבדוק בדיוק מול ישראל כץ.

אבי רמות: אני רק אסביר כדי לתת פרופורציה של מה שאמרתי.

אילן גילאון: בסדר, הבנתי שאם הבעיה קיימת שם אז היא קיימת בעוד כמה מקומות.

אילן גילאון: אני מניח שזה גם עניין של החברות שנוסעות שם.

קרן גרין: "קווים".

אבי רמות: כשהיה בג"ץ בר-און וב-2009 התחילו לבנות את תכנית ההנגשה של התחבורה העירונית היו 75 יישובים בכל הארץ שהייתה בהם תחבורה עירונית.

אבי רמות: עכשיו יש 212.

אבי רמות: כלומר מתוך 265 יישובים ב-212 כבר יש תחבורה עירונית נגישה.

אבי רמות: יש עדיין 40 יישובים פה ושם שאין.

אילן גילאון: בסדר.

אילן גילאון: לשם צריך להתקדם.

אילן גילאון: יישוב עם 22 אלף תושבים, לכל הדעות צריך להיות בו.

ישראל אבן זהב: אילן, יש לי שאלה למשרד התחבורה.

ישראל אבן זהב: למה אוטובוס רגיל לא יכול לנסוע בכביש בין-עירוני?

ישראל אבן זהב: הכבישים היום הם כבישים טובים.

אילן גילאון: התביישתי לשאול כי אני לא יודע.

אילן גילאון: מישהו אמר לי פה שזה בגלל מהירות הנסיעה.

ישראל אבן זהב: עזוב, זה לא לעניין בכלל.

ישראל אבן זהב: הטיעון הזה לא לעניין בכלל.

אילן גילאון: זאת הנקודה המכרעת.

ישראל אבן זהב: זה לא טיעון בכלל כי מכוניות ספורט שנוסעות ב-300 קמ"ש יושבות 2 סנטימטר מהכביש.

אילן גילאון: מקצועית אתה אומר שאין הבדל בין קו עירוני לקו בין-עירוני.

ישראל אבן זהב: שום דבר.

קריאות: - - -

אילן גילאון: אני לא מבין.

אילן גילאון: אני שואל.

אילן גילאון: דן קדרון, בבקשה.

דן מיכאל קדרון: כבוד היושב-ראש, מנהלת הוועדה, מכובדיי כולם, אני מתנו יד לחירש נכים למען נכים.

דן מיכאל קדרון: אני מסתובב בהרבה מקומות והנושא של התחבורה הציבורית הבין-עירונית – כל הזמן מדברים פה בכל הוועדות, וחגגנו 70 שנה למדינה, וזה עדיין לא נפתר.

דן מיכאל קדרון: אני בטוח שזה גם לא ייפתר בעוד 20 שנה.

דן מיכאל קדרון: יש הרבה נכים שלא רוצים לנהוג ברכבים שלהם, כבוד היושב-ראש, כי יש בעיה של חנייה וכל מיני דברים כאלה.

דן מיכאל קדרון: אז הוא רוצה לנסוע - -

אילן גילאון: אף אחד לא רוצה לנסוע עם הרכב שלו.

אילן גילאון: אנחנו נוסעים עם הרכב שלנו כי התחבורה הציבורית לא זמינה לנו.

אילן גילאון: יש לה קונקשן איום ונורא – זה כל העניין.

דן מיכאל קדרון: הם רוצים לנסוע מתל-אביב לירושלים אז הם לא יכולים לצאת ולשום דבר אז הם נסגרים בבית.

דן מיכאל קדרון: שנית, אני רוצה לומר דבר אחד על התחבורה העירונית.

דן מיכאל קדרון: אני מסתובב בהרבה מקומות ובהרבה תחנות בכל מקום.

דן מיכאל קדרון: אני גם שומר דרך מטעם הרשות.

דן מיכאל קדרון: אני יכול להגיד לך, כבוד היושב-ראש וכל הוועדה המכובדת הזאת שהייתי בתחנה וספרתי שישה אוטובוסים שעברו, ולא עצרו לנכה בכיסא גלגלים.

דן מיכאל קדרון: אמרתי שבאוטובוס השביעי אני אעמוד באמצע הכביש ואני אגיד לו, תסלח לי, למה אתה לא לוקח את הנכה על כיסא גלגלים.

אברהם יוסף סלומה: בגלל שלא בא לו.

דן מיכאל קדרון: אמרתי לו, הנהג, אתה יכול לקחת אותו?

דן מיכאל קדרון: הוא אומר, לא, אני מלא.

דן מיכאל קדרון: הוא מלא, אבל האוטובוס חצי ריק.

דן מיכאל קדרון: אז, כבוד היושב-ראש וכל הוועדה המכובדת הזאת – נכון, הנושא שלנו הוא תחבורה בין-עירונית, ואני לא יודע תוך כמה זמן זה ייפתר, אבל הנכה לא צריך להיפגע.

דן מיכאל קדרון: פעם אחת הוא היה בריא, פעם שנייה הוא נענש ועכשיו כל הזמן משאירים אותו מאחור.

אילן גילאון: אבי, עם כל הכבוד, זה לא מאלוהים.

אילן גילאון: אם המספר לא נרשם, והתלונה לא מונגשת, ואנחנו לא מזעזעים את העולם – ואני אומר שאני מוכן להתגייס לעניין הזה – אז לא יקרה פה כלום, שתדע.

אילן גילאון: אני יודע שזה לא בסדר ושהנהג רשע והנכה מסכן.

אילן גילאון: אנחנו יודעים את זה.

אילן גילאון: אם לא יירשמו מספרים ותלונות שיגיעו למשרד התחבורה או למקומות אחרים שמטפלים בנושא הזה – למשל לנציבות – שום דבר לא יקרה.

אילן גילאון: אנחנו נשב ונצטער הלאה.

אילן גילאון: אני מפחד שאולי יענישו אותנו.

דן מיכאל קדרון: כבוד היושב-ראש, אני גם בטוח שהוועדה המכובדת הזאת – אתה ומנהלת הוועדה וכל המכובדים שיושבים פה – החכמה היא לפתור את הבעיה שלנכה יהיה מצב רוח שהוא יכול לעשות את הדברים שלו ולא כל הזמן יידחו אותו בגלל שהוא נכה.

דן מיכאל קדרון: תודה רבה.

אילן גילאון: תודה לך.

אילן גילאון: לשום חוק לא יהיה שום מעמד אם לא נדע לקיים אותו.

אילן גילאון: כי אני תמיד מזכיר לכם – החוק שאנשים יהיו בני אדם איננו מחוקק כאן.

אילן גילאון: בשביל זה צריך לעבוד.

אילן גילאון: אהוד בקר, בבקשה.

אילן גילאון: מכון המחקר של הכנסת עשה כאן סקר, והוא רוצה להציג אותו לפנינו.

אהוד בקר: אני ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

אהוד בקר: לפני כשנה נכתב מסמך בכנסת, לבקשת כבוד היושב-ראש, של בדיקה משווה בין כמה מדינות בנוגע לנגישות של תחבורה בין-עירונית לאנשים בכיסאות גלגלים.

אהוד בקר: המסמך נמצא באתר מרכז המחקר והמידע וגם באתר הוועדה, ויש בו גם מידע היסטורי על המצב בארץ, פירוט טכני על הדרכים שבהן אפשר להנגיש אוטובוס בין-עירוני ומידע בין-לאומי.

אהוד בקר: אני אגיד רק משהו שאולי כבר נאמר קודם, שבארץ המצב הוא שאוטובוסים בין-עירוניים הם לא מונגשים.

אהוד בקר: הנושא עלה גם בזמן כתיבת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ב-98' ובגלל פשרה בין משרד האוצר למשרד התחבורה והכנסת בסופו של דבר הייתה דרישה לנגישות לכיסאות גלגלים פרט לתחבורה עירונית.

אהוד בקר: בבדיקה הזאת פנינו גם למשרד התחבורה עצמו וביקשנו מהם אומדן עלות למחיר ההנגשה של אוטובוסים בין-עירוניים בישראל.

אהוד בקר: הם נתנו לנו אומדן שלפיו העלות הכוללת של הנגשת כלל התחבורה הציבורית הבין0

אהוד בקר: עירונית בישראל לכיסאות גלגלים עומדת על כ-3.9 מיליארד שקלים בחלוקה ל-12 שנים.

אהוד בקר: זה האומדן שהם נתנו שכולל רכישת רכבים חלופיים ועוד נקודות שונות.

אהוד בקר: אני אעבור מכאן לדבר על הטענה האם זה אפשרי.

אהוד בקר: הייתי בדיון בוועדת הכלכלה שבה עלתה השאלה על תחבורה ציבורית בין-עירונית ואחד מנציגי משרד התחבורה אמר שזה לא מוכר בעולם שיש האפשרות הזאת, אז אני אתקן את זה.

אהוד בקר: אנחנו פנינו להרבה מאוד מדינות, בעיקר באירופה וגם בארצות-הברית וקיבלנו מידע על 27 מדינות בסך הכול.

אהוד בקר: אני אסקור אותן מהר.

אהוד בקר: בארבע מדינות שבדקנו היו תקנות ספציפיות שמחייבות הנגשה לאוטובוס בין-עירוני לכיסאות גלגלים; ב-10 מהמדינות הייתה חובה כללית להנגשת תחבורה ציבורית שלא נגעה ספציפית לכיסאות גלגלים; ב-4 זה ברמה המקומית; עוד 6 עם הדירקטיבה האירופית.

אהוד בקר: אני לא אכנס לזה, אלא אגיד כך: יש מדינות שמחייבות הנגשה של אוטובוסים בין-עירוניים לכיסאות גלגלים.

אהוד בקר: למשל בארצות-הברית שהיא מדינה שאנחנו לא מסתכלים עליה בתור מודל סוציאלי - -

אילן גילאון: דווקא בתחום הזה – תדע לך, כל ההשראה של חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות באה מחוק אמריקני.

אהוד בקר: כן.

אהוד בקר: American Disabilities.

קריאה: ADA 1990.

אהוד בקר: גם בבריטניה יש חובה שהיא עכשיו בתהליך יישום.

אהוד בקר: גם בגרמניה, ומצאנו גם בתורכיה, בספרד, בצרפת ובשוויץ.

אהוד בקר: כלומר מדינות לא רעות.

קריאה: מה שיעור האוטובוסים הלא מונגשים בארצות-הברית?

אהוד בקר: אמורה להיות בהן חובה להנגשת כל שירותי התחבורה הציבורית הבין-עירוניים.

אהוד בקר: היקף ההנגשה הוא כבר משהו שמשתנה קצת ממדינה למדינה.

אהוד בקר: למה הכוונה?

אהוד בקר: כשמדברים על הנגשת התחבורה הציבורית הבין עירונית לאו דווקא מתכוונים לכל אוטובוס באשר הוא, אלא לתת שירות שניתן להשתמש בו.

אהוד בקר: למשל אם יש אוטובוס שעובר פעם ברבע שעה אז שכל חצי שעה או שעה יהיה אוטובוס מונגש.

אילן גילאון: ברור.

אהוד בקר: מודל אחר הוא מודל שמציעים לאנשים בכיסאות גלגלים תקציב מסוים שמשמש אותם לשכירת מונית או לצורך חלופי אחר שהוא ספציפי לשימושם וכך נחסך הצורך להנגיש את האוטובוס הבין-עירוני, אלא נותנים משהו חלופי.

אילן גילאון: אהוד, מה שכאן הוא פחות תחום של נגישות ומייקר מאוד גם באוטובוסים זה עצם זה שכשבנו את האוטובוס הוא נוצר מונגש אלא צריך לעשות אסימילציה של הנגשה.

אילן גילאון: זה מייקר מאוד.

אילן גילאון: זה כמו להוסיף מעלית למבנה שאין בו מעלית.

הדס אגמון: אבל אם אפשר לציין שלמיטב ידיעתי, גם בהנגשה של העירוניים החובה הייתה שכשמכניסים ציוד חדש להכניס אותו נגיש.

הדס אגמון: לא הייתה ציפייה להנגיש לאחור.

הדס אגמון: לכן הבעיה הזאת לא אמורה להיות.

אהוד בקר: מקדימים אותי כאן.

אהוד בקר: אני אציין בהקשר הזה שני דברים.

אהוד בקר: ראשית, בנוגע להליך ההחלה – ברוב המדינות שהסתכלנו עליהן הייתה החלה חלקית.

אהוד בקר: כלומר החוק נכנס לתוקף בבריטניה בשנת 2000, ובשנת 2005 נדרשו מפעילות התחבורה הציבורית להתחיל לרכוש אוטובוסים שהם רק נגישים, ועד 2020 הם חייבים שכל האוטובוסים יהיו נגישים.

אהוד בקר: זה אומר שזה 20 שנים מהחקיקה עד ההחלה המלאה.

אהוד בקר: בממוצע זה היה 14 שנים.

אהוד בקר: בישראל הגיל הממוצע של אוטובוס ציבורי נכון ל-2015 היה 5.5 שנים.

אהוד בקר: יש חובה של החלפה במסגרת המכרזים של תחבורה ציבורית, והמפעיל מתחייב להחליף את האוטובוס אחת לכמה שנים.

אהוד בקר: כלומר לא צריך להתאים את האוטובוסים הקיימים.

אהוד בקר: שני דברים שצריך לציין בהקשר הזה: א', מה שהוזכר כאן קודם – נושא התשתיות.

אהוד בקר: כלומר כשאנחנו דורשים הנגשה של התחבורה הציבורית והאוטובוסים צריך לשקלל בזה גם את ההנגשה של התחנות, וזה נושא שהוא רחב ומורכב יותר.

קריאה: תחנות מרכזיות – זה גם חשוב מאוד.

אהוד בקר: תחנות מרכזיות וגם תחנות שאינן מרכזיות.

אהוד בקר: צריך גם להנגיש את המרחב הציבורי כדי שיהיה לך איך להגיע לתחנה.

אהוד בקר: זה כבר סיפור מורכב יותר.

אהוד בקר: עוד נקודה שחשוב לציין בהקשר הזה – אופן המימון של התחבורה הציבורית והפעלתה.

אהוד בקר: זאת נקודה שמשרד התחבורה ציין גם ב-1998.

אהוד בקר: בישראל מי שמשלם על עלות ההנגשה ועל כל פעילות של התחבורה הציבורית מהבחינה הזאת זה המדינה, משרד התחבורה, שגם מסבסדת בהמשך את הפעילות.

אהוד בקר: במדינות אחרות בחלק מהמקרים, כמו למשל בבריטניה מי שאמור לשלם את עלות ההנגשה זה החברות המפעילות עצמן.

אהוד בקר: זה משהו שחוסך מהמדינה את הצורך לממן את זה, ואז יותר קל לחייב את זה.

אהוד בקר: תודה רבה.

אילן גילאון: מרים, בבקשה.

מרים בר ניר: אני מעוצמה למשפחות נפגעי נפש, ואני מתייחסת לתקנות שאתה רוצה להכין בנוגע לתחבורה הציבורית הבין-עירונית.

מרים בר ניר: אני מבקשת להכניס גם את הליקוי הנפשי השכלי שמשום מה החליטו להנגיש רק נכים אחרים.

מרים בר ניר: כולי הערכה לכל אחד אחר, אבל אני אסביר מתי זה מאוד חשוב.

מרים בר ניר: זה מאוד חשוב בהדרכות.

מרים בר ניר: לפני חצי שנה ישבנו עם חבר הכנסת כבל והעלינו את הנושא של הדרכת נהגים.

מרים בר ניר: היום שמעתי בדיון בוועדת כלכלה שתוך שלושה שבועות יביאו נהגים חדשים כי צריכים עוד אנשים ואי אפשר בתקופה קצרה גם לתת הכשרה, הדרכה והבנה של הנכויות.

מרים בר ניר: אני אתן דוגמה: בגדול הרבה אנשים עם נכות נפשית נמנעים מלנסוע בתחבורה הציבורית בכל מיני מקרים.

מרים בר ניר: אחד המקרים שכבר ציינו הוא שמי שעולה לאוטובוס ולא מרגיש כל כך יציב הנהג צריך לחכות עד שהוא יישב ואז לנסוע, כי אחרת הוא מפחד לעלות כי לא טוב לו.

מרים בר ניר: אם נהג רואה שמישהו בא והוא לא כל כך יציב – חכה, תן לו לשבת.

מרים בר ניר: זה גם מתאים לאנשים מבוגרים.

מרים בר ניר: אתם הזכרתם את ההדרכה ויש עוד להוסיף גם את הנכות הנפשית.

מרים בר ניר: גם שם צריך להכיר, להבין ולדעת.

מרים בר ניר: נושא אחר הוא הרב-קו בירושלים.

מרים בר ניר: היום בתחבורה ציבורית הנהג מוכר כרטיסים.

מרים בר ניר: בירושלים הנהג לא מוכר כרטיסים.

מרים בר ניר: צריכים לקחת את הכול ולהביא הכול תקף מראש.

מרים בר ניר: לא בכל מקום יש מקום לתקף.

מרים בר ניר: בהרבה מקומות אפשר לתקף בכרטיס אשראי, ולאנשים אין, ונהגים מורידים אנשים מהאוטובוס.

מרים בר ניר: בתחבורה הבין-עירונית הנהג מוכר.

מרים בר ניר: זאת אומרת בנכות הנפשית אנחנו צריכים את הסיוע האנושי.

מרים בר ניר: ראשית כתבנו בתקנות שיהיו מכשירים ליד כל תחנה.

מרים בר ניר: אם צריכים לקנות כרטיס שאפשר יהיה לעשות את זה בכל תחנה ולא עולים לאוטובוס והנהג זורק את האנשים.

מרים בר ניר: גם אי אפשר לקנות כרטיס בלי רב-קו.

מרים בר ניר: פעם אפשר היה לקנות כרטיס אחד, והיום לא.

מרים בר ניר: אז הוא צריך לשלם עוד 5 שקלים בשביל הכרטיס, והכרטיס הולך לו לאיבוד והוא לא יכול אחר כך לתקף אותו.

מרים בר ניר: הרב-קו בירושלים זאת רעה חולה, והיא תהיה גם בבין-עירוני כשהנהגים לא ימכרו את הכרטיסים.

מרים בר ניר: כשנותנים אלקטרוניקה צריך לדעת שיש אנשים שקשה להם להתעסק עם החלק האלקטרוני.

מרים בר ניר: בתקנות שלנו דיברנו על כך שכדי לקנות מוצר יהיה מכשיר שגם ידבר, אבל זה לא קיים.

מרים בר ניר: זה קיים בכמה מקומות ועדיין לא מממשים את זה.

מרים בר ניר: זאת אומרת אם יש כרטיס שצריך לקנות אותו, צריך לקחת בחשבון שלא לכולם יש כרטיסי אשראי, ולראות איך אפשר לעשות שאנשים יוכלו להשתמש בתחבורה הציבורית.

מרים בר ניר: האוכלוסייה שלנו רובה צריכה לצאת מהבית וצריכה תחבורה ציבורית, וזה לא קיים.

מרים בר ניר: זה צריך להיות כתוב בתקנות גם קודם, אבל לפחות אם עכשיו עושים תקנות חדשות לקחת את נושא בריאות הנפש ולהכניס לתקנות.

אילן גילאון: הנושא ברור.

אילן גילאון: תודה, מרים.

אילן גילאון: משה בר, בבקשה.

משה בר: תודה ליושב-ראש.

משה בר: אני מעמותת "תנו יד לחירש נכים למען נכים".

משה בר: אני רוצה להעלות שני דברים: כשנהגים מתייחסים לא יפה לנכים, והם פונים אליי אנחנו פונים לחברה והם קונסים את הנהג ב-300 או ב-500 שקל, והם מעבירים לנו את זה כתרומה לעמותה.

משה בר: אנחנו עושים את זה בלי הפסקה.

משה בר: רק בצורה כזאת הנהג ילמד איך להתנהג לנכה.

משה בר: כי לפעמים עולים חולי נפש או חולים כאלה שלא נראה עליהם - -

אילן גילאון: משה, זה לא בדיוק בתחום שלנו.

משה בר: אמרת שצריך להתלונן על הנהגים.

אילן גילאון: מה שבתוך הגדרת החוק.

אילן גילאון: אני לא יכול לחנך אנשים איך להתנהג.

משה בר: אז אני אומר שאם כל עמותה הייתה עושה את זה אז הנהגים היו לומדים איך להתנהג לנכים.

משה בר: שנית, זכור לי שב-1 בינואר 2017 אמרו שינגישו את כל האוטובוסים הבין-עירוניים - -

אברהם יוסף סלומה: אז אמרו.

משה בר: - - ושום דבר מאז לא היה.

משה בר: אפילו את האוטובוסים העירוניים עוד לא כל כך הנגישו.

אילן גילאון: אנחנו בדיוק עכשיו נעבור למשרד התחבורה כדי לשמוע על הדברים.

יעקב גיל: אילן, הבטחת.

אילן גילאון: חבר'ה, אני פשוט תכננתי את זה קצת יותר מאוחר.

אילן גילאון: עד 15:30 אנחנו יכולים להיות?

יעקב גיל: אולי שישמעו את הכול ויענו בישיבה אחרת?

אילן גילאון: לא, חבל.

שובל יצחקי כהן: גם כמה הצעות קצרות לפתרונות.

אילן גילאון: לא.

אילן גילאון: אני רוצה לשמוע את משרד התחבורה.

נתי ביאליסטוק כהן: אילן, אתה לא רוצה לתת לנו לדבר היום?

אילן גילאון: אני מאוד רוצה לתת לכם לדבר, רק שאני לא יכול עכשיו.

אילן גילאון: אנחנו נמשיך את זה עוד קצת.

אילן גילאון: בסדר?

אילן גילאון: אבל, חבר'ה, קצר כדי שנתחיל להתמקד במשהו קונקרטי.

אילן גילאון: עמית אונגר, בבקשה.

עמית אונגר: אני עמית אונגר, נציג עמותת "בית הגלגלים" וגם חבר הוועדה המייעצת לנציב שוויון לאנשים עם מוגבלויות.

עמית אונגר: מדברים פה על קווים בין-עירוניים, אבל אני אומר לך בוודאות שיש עדיין קווים בין-עירוניים שאפשר להנגיש אותם בלי לחכות לנגישות המיוחדת למעלונים.

עמית אונגר: דוגמה קטנה אני אתן – יש בהרצליה קו 48 שהוא נגיש וקו מס' 47 שהוא כמעט זהה שהמסלול שלו כמעט זהה והוא לא נגיש.

עמית אונגר: אז אני אומר, זה אבסורד – אם זה כמעט אותו מסלול למה לא עושים כבר את כל הקווים נגישים?

אילן גילאון: משום שהחוק עדיין לא מחייב את הקווים הבין-עירוניים.

אילן גילאון: אם תמצא מישהו שמוכן לעשות את זה בהתנדבות, סבבה.

אילן גילאון: אבל בגלל אותה פשרה שהסבירו לך עדיין החוק לא מחייב לעשות את הבין-עירוני.

אילן גילאון: אם תמצא חברה כזאת חסידת אומות עולם שמוכנה לעשות את הדבר הזה אנחנו בטח נהיה הראשונים לברך אותה.

עמית אונגר: יש עוד משהו.

עמית אונגר: אני שמעתי שבקרוב הולכים לצאת עשרות מכרזים לעוד עשרות קווי מוניות שירות חדשים.

עמית אונגר: בחוק אין התייחסות לנגישות במוניות שירות, וזה אומר שאין תחבורה ציבורית בשבת וקווי שירות יש בשבת, שהאדם הנכה מכניסת השבת עד מוצאי שבת מושבת בגלל שהרבה פעמים הוא לא נוהג בעצמו ואין לו רכב.

עמית אונגר: למה אין התייחסות לנגישות במוניות שירות?

אילן גילאון: שמעת מה הבעיה.

אילן גילאון: א', זאת בעיה כמותית כמו שאתה אומר, ו-ב', זאת בעיה של אי אכיפת חוק.

אילן גילאון: אנשים מקבלים את כל ההטבות למונית שירות ואחרי זה או מפקיעים מחיר או בכלל לא מתייחסים כדי להסיע נכים.

אילן גילאון: זה העניין.

אילן גילאון: זה ברור.

אילן גילאון: חבר'ה, תקצרו כי אני רוצה לתת גם לנתי וגם לשובל לדבר.

עמית אונגר: אני רוצה לענות לגבי השכרה של אוטובוסים לטיולים.

עמית אונגר: אנחנו בעמותת "בית הגלגלים" יש לנו כל שנה 25 מחנות קיץ שאנחנו שוכרים להם אוטובוסים כאלה, ואנחנו לא מתלוננים כי אם נתלונן אז אותן חברות יפסיקו לעבוד אתנו.

אילן גילאון: אם לא תתלוננו תמשיכו לשלם.

אילן גילאון: זה מה שיהיה.

עמית אונגר: אותן חברות יפסיקו לעבוד אתנו.

אילן גילאון: מאה אחוז, תאמין לי שיהיו חברות אחרות.

אילן גילאון: לא לפחד להתלונן.

אילן גילאון: זה סחיטה באיומים הדבר הזה, חברים.

קריאה: - - -

אילן גילאון: אין לי רעיון אחר.

אילן גילאון: אני חייב תכף לסיים.

אילן גילאון: נתי, בבקשה.

נתי ביאליסטוק כהן: אני מאוד אקצר, ואני אבקש מראובן להמשיך.

נתי ביאליסטוק כהן: השאלה היא של DNA.

נתי ביאליסטוק כהן: "אגד", למיטב ידיעתי, לפני כחצי שנה התחדש בצי רכב חדש של מאות אוטובוסים, ואם הם היו מתמחרים במכרז גם אוטובוסים נגישים אני מניח שזה גם היה יותר זול ואפשר היה להתקין תקנות בזמן סביר כי יש צי אוטובוסים חדש שיתקע אותנו עכשיו לעוד 8-7 שנים כי אי אפשר להנגיש כי יש כבר כל האוטובוסים.

נתי ביאליסטוק כהן: זאת רק דוגמה.

נתי ביאליסטוק כהן: שר האוצר פרסם היום בבוקר תקנות שמקלות על מי שמביא אוטובוס חשמלי.

נתי ביאליסטוק כהן: הנה רעיון – כששר האוצר רוצה הוא יכול להפוך את האוטובוס לזול יותר.

אילן גילאון: צודק.

אילן גילאון: זה יהיה הכיוון.

נתי ביאליסטוק כהן: כששר האוצר רוצה הוא יודע לעשות את זה.

נתי ביאליסטוק כהן: ואני מניח שכששר התחבורה ירצה ויבקש התייחסות לנגישות במכרזים שהוא נותן, וייתן לזה ניקוד אני מניח שזה יהיה יותר.

אילן גילאון: ברור.

אילן גילאון: זה גם הכיוון שאנחנו רוצים.

נתי ביאליסטוק כהן: זה עניין של DNA, וה-DNA מתחיל ונגמר כמו שנאמר, בכל הקיוסקים החדשים שבהם אתה מטעין כרטיסים והם לא נגישים.

נתי ביאליסטוק כהן: תגיד לי, מה אתה צריך?

נתי ביאליסטוק כהן: אתה עיוור, יש לך רב-קו חינם.

נתי ביאליסטוק כהן: אבל, סליחה, כשאני רוצה לנסוע עם ילד צעיר אני צריך לקנות לו כרטיס.

אילן גילאון: ברור.

נתי ביאליסטוק כהן: וכמו ששימי אמר, אנחנו גם רוצים שתהיה לנו האפשרות להיות לא לגמרי ספונטניים – קצת ספונטניים; שאני אחליט בבוקר שהיום בא לי לנסוע, ואני לא צריך לתאם עם חצי עולם כדי שיסדרו לי אוטובוס מהרכבת ומהרכבת וכדומה.

אילן גילאון: זה לא דבר בלתי אפשרי, וזאת בחירה של אנשים.

נתי ביאליסטוק כהן: עכשיו אף על פי שיש לי עוד הרבה מה להגיד אני שותק כדי שראובן יוכל לדבר.

אילן גילאון: ראובן, אתה תעשה עכשיו מהות קצרה יותר מהקדמה.

ראובן ברון: לגבי תקנות תחבורה נגישה – יש בעיה כי משרד התחבורה והחברות התנגדו לכך שיהיה שילוט על התחנות, כנראה, מתוך טענה שיש המון תחנות בכל הארץ ולא כדאי.

גבי נבון: איזה שילוט?

נתי ביאליסטוק כהן: שילוט בתחנות.

ראובן ברון: שילוט נגיש על התחנות.

ראובן ברון: התנגדו לעניין הזה.

ראובן ברון: אני טוען שהדבר מאוד מפריע לנו במקומות שבהם יש כמה סככות שנמצאות אחת ליד השנייה, למשל, בדרך נמיר ליד תחנת ארלוזורוב, מסוף אלוף שדה וכולי.

ראובן ברון: אדם עיוור - -

אילן גילאון: לא "וכולי" – אתם יכולים להמציא למשרד רשימה מסודרת.

נתי ביאליסטוק כהן: זה בכל הארץ.

ראובן ברון: זה בלי סוף.

ראובן ברון: העיקרון הוא רלוונטי.

ראובן ברון: העיקרון הוא שאדם עיוור שמגיע למסוף כזה ועובר מסככה לסככה לא יודע איפה להמתין.

ראובן ברון: לא בעיה לשים את הדברים האלה, בייחוד שחסכתי הרבה כסף למשרד התחבורה ולחברות המפעילות בכך שהקטנתי - -

אבי רמות: איזה דברים, ראובן?

אבי רמות: אני לא מבין על מה אתה מדבר.

אבי רמות: למה מתנגדים?

אבי רמות: לאיזה שילוט?

גבי נבון: שילוט נגיש נמצא בכל התחנות.

נתי ביאליסטוק כהן: לא בתחנות בין-עירוניות.

יעל רנדר-אלבז: כן, זה עבר בתקנות.

נתי ביאליסטוק כהן: לא בתחנות בין-עירוניות.

אילן גילאון: אין עדיין תקנות.

קריאות: - - -

אילן גילאון: התקנות החושיות הן שאושרו.

אילן גילאון: זה הכול.

ראובן ברון: אני אשמח שתפנו אותי.

ראובן ברון: זה דבר אחד.

יעל רנדר-אלבז: בשמחה.

ראובן ברון: משהו שהזכירו כאן

ראובן ברון: קודם – לפני כחודש פורסם ב"ידיעות אחרונות" שעיוור בשם דרור כרמלי עמד בתחנה, לא העלו אותו - -

אילן גילאון: חבר שלי מאשדוד.

נתי ביאליסטוק כהן: ולעיוורת בשם סיגלית זיו לא נתנו לעלות עם כלב נחייה.

נתי ביאליסטוק כהן: לא זאת אף זאת – הנהג הזמין לה שוטר.

נתי ביאליסטוק כהן: השוטר הגיע ורצה לעצור אותה.

נתי ביאליסטוק כהן: אתה מבין את האבסורד?

אילן גילאון: אני בדרך כלל מטפל מידית בנושאים כאלה, אבל כשזה לא מגיע אליי אין לי איך לדעת.

ראובן ברון: אני רוצה להמשיך את הדוגמה הזאת.

ראובן ברון: אותו בחור שלח נתונים למשרד התחבורה על מקום התחנה, הקו, השעה – כל הפרטים שצריך ושמשרד התחבורה מסר לי שמספיקים כדי להתלונן.

ראובן ברון: איזו תשובה הוא קיבל ממשרד התחבורה?

נתי ביאליסטוק כהן: לא נתת את מספר האוטובוס?

ראובן ברון: אין לנו מספר רישוי.

אילן גילאון: אני שוב חוזר ומבקש לאגם את כל מה שאתם מדברים כי אחרת זה דיבורים בעלמא.

אילן גילאון: יש נציבות, וזה בדיוק המקום להכניס את הדברים האלה ואחרי זה לפרק את זה ולפצח לטיפול.

אילן גילאון: אני לקחתי באופן אישי על עצמי לטפל בזה.

אילן גילאון: זה לא בהתנדבות, זאת עבודה שלי.

אילן גילאון: כל אחד צריך להתנדב ולעשות את הדבר הזה אותו דבר כדי שנוכל להספיק את מה שאתה אומר כאן בדיוק: כלב שלא נותנים לו לעלות, עיוור שלא עצרו לו בתחנה – כן, אלה הדברים.

נתי ביאליסטוק כהן: אתה יודע כמה פעמים עיוור עומד בתחנה ואפילו לא יודע שלא עצרו לו?

אילן גילאון: אני לא יודע.

אילן גילאון: כשאני יודע אני מטפל בזה.

נתי ביאליסטוק כהן: אבל תבין, אילן, עיוור לא יודע שלא עצרו לו.

אילן גילאון: אבל, הנה, אתה מספר לי.

אילן גילאון: זאת אומרת שאתה או מישהו שראה יודע.

נתי ביאליסטוק כהן: אילן, עיוור עומד בתחנה או מחכה למונית ואפילו לא יודע שלא עוצרים לו.

נתי ביאליסטוק כהן: זה העניין.

אילן גילאון: מי שיודע או מי שיכול לראות מה עשו לזולתו או לו צריך לדווח ולא לפחד.

ראובן ברון: עוד נקודה אחת.

ראובן ברון: כשאני עומד בתחנת אוטובוס אני עומד ליד אבן השפה כדי שנהג יחשוב שאני מחכה לו.

ראובן ברון: מה לעשות – אני לא רואה את המספר כדי להגיד לו שייקח אותי.

ראובן ברון: בקיצור, אנשים עומדים בשמש ובגשם כדי שינסה לקחת אותם.

ראובן ברון: למרות זה האוטובוסים בורחים.

ראובן ברון: ניסיתי לשמוע תשובה ממשרד התחבורה האם יש תקנות, הוראות, הנחיות וכולי שמנחות את הנהג מתי הוא צריך להיכנס לתחנה לאסוף נוסעים ומתי לא.

ראובן ברון: לזה עדיין לא קיבלתי תשובה.

אילן גילאון: אתה תקבל היום תשובה.

אילן גילאון: תודה, ראובן.

אילן גילאון: שובל, בבקשה.

שובל יצחקי כהן: אני מתמחה בלשכת חבר הכנסת אילן גילאון.

שובל יצחקי כהן: אני עובדת בעמותה שנקראת "גוונים" תחת פרויקט שנקרא "כנפיים".

שובל יצחקי כהן: זה מכינה לחיים עצמאיים לחבר'ה עם מוגבלויות פיזיות שנמצאת בשדרות וביכיני.

שובל יצחקי כהן: אנחנו בתהליך מול "דן" בדרום שמנגישים מיניבוס לתוך יכיני.

שובל יצחקי כהן: זה תהליך ממש טוב אף על פי שלוקח שנה בגלל בירוקרטיה.

שובל יצחקי כהן: מה שכן, מסקירה שעשינו יש אוטובוס בין-עירוני נגיש.

שובל יצחקי כהן: אתמול הגעתי לירושלים עם אוטובוס נגיש שיש לו רמפה, שני מקומות לממונעים ושני מקומות ללא ממונעים.

גבי נבון: - - -?

שובל יצחקי כהן: לא.

שובל יצחקי כהן: הזמנו אותו מראש.

שובל יצחקי כהן: אבל זה אומר שקיים אוטובוס כזה שיכול להסתובב במקומות בין-עירוניים.

שובל יצחקי כהן: ההצעה שלנו היא או אחת לשעה אוטובוס בין-עירוני נגיש או בתיאום מראש.

שובל יצחקי כהן: שנית, גם הרכבת שנגישה היום הקרון האחרון מפוצץ באופניים חשמליים.

שובל יצחקי כהן: זה עלה הרבה מאוד פעמים בתקשורת, ועדיין לא שמעתי שום תגובה של משרד התחבורה בנושא.

שובל יצחקי כהן: שלישית, הנהגים של התחבורה הציבורית העירונית לא יודעים מה זה דורש.

שובל יצחקי כהן: הרבה פעמים עוברים ליד או אומרים שהרמפה לא עובדת ושיתפסו את האוטובוס הבא.

שובל יצחקי כהן: אז גם פה אנחנו מציעים מערך הסברה לנהגים של האוטובוסים העירוניים.

אילן גילאון: עמיחי, בבקשה, חצי דקה ואז אני עובר למשרד התחבורה.

עמיחי תמיר: ביקשתי שאלות ברשת אז אני אעביר אותן.

עמיחי תמיר: כאשר נהגים עוצרים רחוק מהמדרכה אוטומטית נכה לא יכול להגיע לאוטובוס.

עמיחי תמיר: צריך להנחות את הנהגים בכל חברות התחבורה להימנע מהמנהג הזה.

עמיחי תמיר: שנית, בעבר היו מקומות שמיועדים לנכים בקדמת האוטובוס, והיום הדבר הזה לא קיים.

עמיחי תמיר: השילוט קיים אבל הנהגים לא מקפידים על כך, וגם את זה אפשר לתקן ולשפר.

אילן גילאון: תודה.

יעקב גיל: אם אפשר רק במשפט – אני חושב שזה יתרום לשיחה.

אילן גילאון: אוקיי.

יעקב גיל: אני מ"15 דקות" – ארגון צרכני תחבורה ציבורית.

יעקב גיל: אנחנו מציעים בדומה למתווה של תחבורה ציבורית בין-עירונית מונגשת פעם בשעה או פעם בשעתיים, שמשרד התחבורה יכין עבודה שבודקת באיזה קווים כדאי לעשות באופן דחוף את המהלך הזה.

יעקב גיל: יש יישובים שמהם יש רכבת, ואז הצורך פחות נחוץ בבין-עירוני, אבל אנחנו חושבים שהגיע הזמן לתת לזה תג מחיר לא רק ברמה הכללית וגם לא רק ברמה של כמה עולה לשדרג אוטובוס, אלא בואו נעשה בדיקה איפה יש צירים ראשיים, ערים ראשיות שיש בהן קו בין-עירוני.

יעקב גיל: זה לא יעלה הרבה כסף לעשות את זה, פשוט כדאי להתחיל את המהלך ולא לחכות כל הזמן לתקנות הגדולות.

קריאה: זה לא תקנות, זה חוק.

אילן גילאון: בהחלט.

אילן גילאון: תודה.

אילן גילאון: חבר'ה, תנסו להתייחס כרגע לכמה הערות מהותיות שעלו כאן, ואחרי זה נסכם איך אנחנו ממשיכים מכאן והלאה.

אילן גילאון: משרד התחבורה, בבקשה.

גבי נבון: אני ממשרד התחבורה.

גבי נבון: אני רציתי לומר שלא מספיק שמגיעים לכאן ומעלים את התלונות על אוטובוס שלא עוצר או על קו כלשהו או אחר.

גבי נבון: אם התלונות מגיעות אלינו טיפין-טיפין תעלו אותן אלינו לאגף מיוחד שיש לנו לתלונות הציבור.

גבי נבון: כל תלונה מגיעה אלינו, ואנחנו נתייחס ונבדוק את התלונות.

גבי נבון: כשמעלים פה את התלונה אני לא יכול לענות עליה תשובה.

גבי נבון: לכן כדאי שזה יגיע אלינו.

גבי נבון: אנחנו פותחים בחקירות ובודקים, ואם היו מקרים כאלה שאני לא יודע מה קרה אז אני מאוד מצטער על זה.

גבי נבון: לגבי הנהגים, ההדרכות וההסברה – נושא מאוד חשוב.

גבי נבון: במשרד עד היום ההסברה וההדרכות של הנהגים מבוצעות על-ידי מפעילי התחבורה הציבורית עצמם.

גבי נבון: לכל אחד יש לוח הזמנים שלו, והם יודעים לעשות את ההדרכות, וכמובן, הם גם נותנים הדרכה בעניין הנגישות – איך להעלות נוסע ולהוריד נוסע.

גבי נבון: היום במשרד הקמנו צוות עבודה שאנחנו ניקח את ההדרכות על עצמנו ובאופן כללי על התחבורה הציבורית, ובמיוחד בעניין ההנגשה של התחבורה הציבורית.

גבי נבון: אנחנו הולכים לעשות ערכת נהג, ונשב יחד עם חלק מהאנשים של ארגונים ונזמן אותם.

גבי נבון: נעשה לנהגים התנסות חווייתית.

גבי נבון: כל הנושאים שעלו עכשיו על השולחן הזה יעלו, ואנחנו נתדרך את מפעילי התחבורה הציבורית.

גבי נבון: הם לא יתדרכו לבד, אלא יחד אתנו.

גבי נבון: אנחנו נמצאים בתהליך הזה.

גבי נבון: דיברו כאן על תחבורה בין-עירונית.

גבי נבון: אנחנו, כמובן, עובדים לפי החוק שמתייחס לתחבורה העירונית.

גבי נבון: אם רוצים להנגיש תחבורה בין-עירונית צריך לשנות את החוק, וכל מה שיתקבל אנחנו נעשה.

גבי נבון: צריך לקחת את כל מה שנאמר כאן על-ידי אהוד לגבי העלויות של זה.

גבי נבון: גם אם העלויות הן בסדר מבנה האוטובוס, תא מטען למטה – אם יהיה או לא יהיה תא מטען בגלל ההנגשה – יש המון דברים שצריך להביא בחשבון.

גבי נבון: הדבר העיקרי זה התחנות המרכזיות.

גבי נבון: כולנו מכירים היום את בעיות התשתיות בתחבורה הציבורית בתחנות המרכזיות, והיום אין מקום לשים סיכה בתחנה המרכזית.

גבי נבון: לדוגמה, הרציפים הבין—עירוניים לא מונגשים היום.

גבי נבון: העבירות של אדם ברציף בין-עירוני זה 50-40 סנטימטר.

גבי נבון: אם נרצה להעביר שם כיסא גלגלים אני אצטרך להרחיב את הרציף ל-1.80.

גבי נבון: דבר כזה בא על חשבון רציפים אחרים, וכשזה בא על חשבון רציפים אחרים אין לי קיבורת נוספת בתחנות המרכזיות.

גבי נבון: אחד גורר את השני, ואת כל זה אנחנו צריכים לקחת בחשבון.

אילן גילאון: תודה רבה.

אילן גילאון: אני נותן לך משפט.

קריאה: אני גם נכה וראיתי שאוטובוס לא עצר - -

אילן גילאון: גבי אמר שהתלונה על אוטובוס שלא עצר זה לא לטיפול כאן.

גבי נבון: - - - אלינו.

קריאה: הם לא עושים כלום.

קריאה: באתי אליהם והם לא עשו כלום.

קריאה: הם נפנפו אותי.

גבי נבון: הגעת אליי?

קריאה: הגעתי למקום שהיה צריך.

אילן גילאון: במקרה כזה תדבר איתי.

אילן גילאון: חברים, אני מבקש מהצוות גם בנציבות וגם במשרד התחבורה – אנחנו עכשיו הולכים להכין את התקנות של התחבורה הבין-עירוני.

הדס אגמון: בחוק.

הדס אגמון: זה דורש תיקון של החוק.

אילן גילאון: אני גם רוצה לקבוע לוח זמנים שהולך להיות מודל אקלקטי וצריך להתחשב בעיקרון גיאוגרפי כמו ששובל הציגה והציגו עוד חברים, וכמובן, בעיקרון של זמן – כפי שאתה אומר, מה צריך להיות בילט-אין בתחבורה העתידית ולא לחכות עוד שנים.

אילן גילאון: זאת אומרת הנגלות הבאות צריכות להיות מוכנות כבר, אבל התכנית שלנו צריכה להיות מוכנה כך שאם היום 2018 אנחנו צריכים להיות גמורים עד 2030 בהנגשה מוחלטת בקווים העירוניים, הבין-עירוניים והבין-מדינתיים – כלומר לא דיברנו כאן על התעופה, אלא דיברנו בינתיים רק על תחבורה בין-עירונית.

אילן גילאון: בסופו של דבר לממלכה זה יהיה יותר זול, תאמינו לי.

אילן גילאון: הנגישות תהיה יותר גדולה, והרי זה סוד כל העניין – אנחנו צריכים להגיע לאיזשהו מצב שהמשלתי אותו לאותו זרם שעובר בכבלים של החשמל – כך צריכה לעבור התחבורה.

אילן גילאון: לכן כאן אתם – אני לא יודע אם זה הצוות שאתם מדברים עליו, גבי, אבל זה צוות שצריך להכין אותנו כדי שבמושב הבא נתחיל מיד לאשר את התקנות לתחבורה הבין-עירונית ולעשות את זה בצורה מדורגת.

אילן גילאון: אני יודע שאנחנו רוצים לשנות את המציאות תוך יום אחד.

אילן גילאון: כל נושא הנגישות הוא תפיסת עולם חדשה.

אילן גילאון: רוב החיים שלנו בנינו בתים שיש להם נוף לים והם אסתטיים.

אילן גילאון: אף אחד לא חשב שצריך לשלם כניסה לשירותים כשנתבגר ונהיה אנשים מוגבלים וצריך להנגיש את הדברים האלה.

אילן גילאון: אנחנו התחלנו לחשוב אחרת.

אילן גילאון: המחשבה הזאת צריכה להיות מתוכננת לתלפיות וצריכה להתקדם לאט-לאט בתחום המעשי אבל בעיקר בתחום החינוכי.

אילן גילאון: הגורם מספר אחת לנגישות הוא האדם עצמו, נותן השירות עצמו והאדם שאנחנו פוגשים אותו.

אילן גילאון: אם אותו לא נשכנע שזה מצב של win-winאנחנו לא נעשה הרבה.

אילן גילאון: לכן מבחינת לוח זמנים – וזה מה שחשוב לעשות עכשיו – אני מבקש ממשרד התחבורה שכמו שאישרנו את התקנות הקודמות לנושא של תחבורה עירונית, לתיקוני חקיקה, שתכינו את החומר לתחילת המושב הבא שמתחיל אחרי חול המועד סוכות כך שכבר נהיה מוכנים לבחינה של הדברים בשולחן עגול כדי להגיע לרזולוציות האחרונות: אנשים מוגבלים בתחום הנפש ואנשים מוגבלים בתחום החופשי, הפיזי, הקוגניטיבי.

אילן גילאון: תזכרו – כולנו על הספקטרום.

אילן גילאון: לכן זה טוב לכולם.

אילן גילאון: אני מת לנסוע בתחבורה ציבורית, אבל בינתיים אני עם הקלנועית הממוגנת שלי.

אילן גילאון: תודה רבה לכם.

אילן גילאון: הישיבה נעולה.