ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 662, 2018-07-02 09:05

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, ה-2 ביולי 2018, י"ט בתמוז תשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא: בתיה"ס המקוונים עבור ילדי שליחי חב"ד ברחבי העולם, דיון יזום של חברת הכנסת שולי מועלם.

יעקב מרגי: כדרכנו בקודש אנחנו נותנים ליוזם לפתוח, אבל כמה מילים של היושב ראש, אי אפשר בלי זה.

יעקב מרגי: עם כניסתי, אני חושב, או כמה חודשים אחרי כניסתי לתפקיד, נדרשנו לסוגיה הזו של בתיה"ס המקוונים.

יעקב מרגי: אני אישית זכיתי לראות את הבדידות של ילדי השלוחים במקומות נידחים לומדים בכיתה וירטואלית.

יעקב מרגי: אני חושב שזה היה, אם אני לא טועה, בקזחסטאן.

יעקב מרגי: ראיתי את זה באחת הערים שנסענו לשם לחנוך בית כנסת, וראינו את הבן של השליח כהן, אם אני לא טועה, לומד לבד, אבל בכיתה.

יעקב מרגי: לאחר מכן נדרשתי לסוגיה הזו.

יעקב מרגי: ידידנו זלמן וולף פנה אלי לעשות פנייה מערכתית.

יעקב מרגי: הרי השלוחים, ברוך השם, מוכרים כתושבים על כל המשתמע מכך.

יעקב מרגי: גם זה פרי עמלם של חלק מהיושבים כאן, בטיפול שלי.

יעקב מרגי: שחררנו את הזכויות בביטוח הלאומי.

יעקב מרגי: לאחר מכן פניתי לשר החינוך בנושא הזה של בית ספר נט הזה.

יעקב מרגי: לא התקדמנו לכלל מעשה.

יעקב מרגי: היו כמה פגישות, אם אני לא טועה, ולא יודע איך זה נגמר, אז אני שמח שיש היום דיון.

יעקב מרגי: אצלי בדיון בוועדת החינוך אין סוגיה שאין לה המשך טיפול.

יעקב מרגי: זה לא כזה שגר ושכח, דיון שדיברנו.

יעקב מרגי: אמנם שבת למדנו שעם ישראל, כוחו בפיו, אבל צריך גם לעשות את המעשה, את ההשתדלות.

קריאה: אנחנו לא רק אומרים, אנחנו עושים.

יעקב מרגי: כן, אז זה מה שיהיה היום הדיון.

יעקב מרגי: שולי, הבמה שלך.

שולי מועלם-רפאלי: תודה אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה על זה שבסופו של דבר אנחנו מצליחים לקיים את הדיון החשוב הזה.

שולי מועלם-רפאלי: כמו שלימדת אותי אתמול, סופו של המהלך מעיד על תחילתו, שנעשה באמת ממקום של רצון אמיתי לדבר על חב"ד, על האחדות שחב"ד מובילה, על הזהות היהודית שחב"ד עובדת סביבה, לשאת על נס את ההדרכות של הרבי מילובביץ' ובאמת השליחות הזאת שהיא אולי אחת מליבות העשייה שמזוהות בכל מקום בארץ ובעולם כמשויכת לחב"ד.

שולי מועלם-רפאלי: בדיון הזה, אדוני, אני מבקשת לשים זרקור דווקא על השלוחים שהם פחות תקשורתיים, פחות מוכרים, פחות הישראלי הממוצע שומע עליהם.

שולי מועלם-רפאלי: בדרך כלל רובם לא עושים לילות סדר גדולים כי הם בארץ ישראל ופה ברוך השם מדינתו של העם היהודי, לכל אחד מאיתנו יש את ליל הסדר המשפחתי או הקהילתי שלו, והם גם לא נזקקים לסייע לישראלים או יהודים שהולכים לאיבוד או חלילה קורים אסונות או מהווים איזה קשר עם מי שעובד לאורה ולמשפחתו, אלא באמת השלוחים בארץ ישראל, הם עושים עבודת קודש במה שלך ולי ולכל מי שיושב בחדר הזה ורבים נוספים הוא העבודה המרכזית, והוא העלאת הנושא של הזהות היהודית.

שולי מועלם-רפאלי: המשמעות של היותה של מדינת ישראל מדינת הלאום של העם היהודי, המשמעות של חזרה לארץ ישראל והקמת מדינת ישראל אחרי 2,000 שנה ואיך בעצם יוצרים מציאות של זהות יהודית שהיא שייכת לכולם, לא רק מי שכמוך וכמוני בוחר בחיים של מצוות.

שולי מועלם-רפאלי: אחד הדברים שאני חייבת להודות שהצלחתם לשמר בחב"ד, זה שעד התקופה האחרונה חב"ד לא נכנסה לתוך המטחנה של מריבות ההדתה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהם נשמרו בחוץ, באמת כי כולם מסתכלים עליהם באופן אמיתי כמי שמדבר על זהות יהודית ולא דברים אחרים.

יעקב מרגי: אבל כבר לפני, אם אני לא טועה, יותר מעשור, היו כאלה שפחדו מהסופגניות בבסיסי צה"ל.

שולי מועלם-רפאלי: אה, חשבתי מדוכני התפילין, אבל זה ממש של התקופה האחרונה.

שולי מועלם-רפאלי: באמת אני מבקשת בדיון הזה לדבר על השלוחים שבארץ ישראל, שמפוזרים מדן ועד אילת, ועל מערכת החינוך ביחס לילדים שלהם.

יעקב מרגי: יש לך מצגת?

שולי מועלם-רפאלי: ישנה פה מצגת שתוצג על ידי הגברת קסטל.

שולי מועלם-רפאלי: אחר כך אנחנו נבקש להיכנס לעומק הדבר מבחינת המערך שהילדים האלה צריכים להכיל בחיי היום-יום שלהם.

שולי מועלם-רפאלי: זה ברור שהורים בוחרים בשליחות, זו משפחה בוחרת בשליחות.

שולי מועלם-רפאלי: אני אקח את זה רגע לחיים האישיים שלי.

שולי מועלם-רפאלי: אני זוכרת ששאלו אותי כשהבעל שלי בחר פעם אחרי פעם להישאר איש צבא קרבי, להיות בלבנון, לבוא פעם בשלושה שבועות הביתה, אז הסברתי שהבחירה היא לא רק שלו, היא גם שלי ובעיקר של שתי הבנות שלנו שהיו ממש ילדות צעירות, אבל זאת הבחירה שהן למדו אותה כמו שילדים של אנשים אחרים שהם מוסרים את עצמם במקצועות אחרים, עושים, וילדי שלוחי חב"ד ברחבי הארץ כולה נוסעים שעות ארוכות אל מוסדות החינוך שלהם.

שולי מועלם-רפאלי: מה המשמעות, מה המשמעות החברתית כשאתה גר במקום שהוא מרוחק מהמיליה החברתי שלך, מה המשמעות החינוכית בנסיעה של שעות ארוכות לכל כיוון ואיך אנחנו יכולים לסייע להסדיר את העולם הזה של מערכת החינוך של ילדי חב"ד בארץ, של השלוחים, לא של מי שגר בכפר חב"ד או בבית"ר עילית שזה סמוך לאיפה שאני גרה או במקומות אחרים שבהם ברור שישנה מערכת ענפה, אלא ילדים שגרים רחוק יותר ונאלצים לנסוע לפעמים גם שעה ושעה וחצי לכל כיוון אל בית הספר שעונה על הדרך החינוכית שלהם, אז תודה רבה אדוני ובעזרת השם כל היום הזה נעשה ונצליח.

יעקב מרגי: אנחנו נראה את המצגת ולאחר מכן ניתן לחבר הכנסת מוטי יוגב, ונפתח את הדיון ונראה לאן נגיע בסוף, אבל ראיתי מצגת עשירה, כבדה, שלבדה צריכה שעתיים, אז בחוכמתך תראי מה שעיקר, עיקר, מה שטפל, לשים בצד.

יעקב מרגי: אין טפל אמנם, אבל תעשי לך כדי שנעשה את זה טלגרפית "גג" כולל הדיבור, המלווה שלך, עשר דקות.

חוה קסטל: שלום לכולם, תודה רבה על ההזדמנות, שמי חוי קסטל, אני מנהלת את בית ספר נט הוירטואלי של ילדי השלוחים.

חוה קסטל: (הצגת מצגת) בית ספר נט בעצם הוקם כדי לענות על צורך שהיה קיים בקרב השלוחים הפזורים ברחבי העולם.

חוה קסטל: בעצם לפני שהוקם בית ספר נט, ילדים היו צריכים לעזוב את הבית ולנסוע, במקרה הטוב לסבתא או דודה ובמקרה האחר למשפחה אחרת כדי שהם יוכלו ללמוד במוסד חינוכי הולם, כי כמובן בכל המקומות ששם הם גרים אין מענה חינוכי הולם עבורם.

חוה קסטל: במשך הזמן הצורך הזה בער מאוד ומשרד השלוחים בניו יורק נעתר לבקשת השלוחים ופתח את הבית ספר נט הוירטואלי שבעצם באמצעותו הילדים מתחברים כל בוקר בשם משתמש וסיסמא לכיתה שלהם, שם הם פוגשים את המורה שלהם, את החברים שלהם שהם כולם בני גילם, דוברים את שפתם תרתי משמע, ושם הם לומדים את כל מקצועות הקודש ואת כל מה שהם צריכים ללמוד כדי להגיע ולהיות מוכנים לקראת ההשתלבות שלהם בעזרת השם בכיתה ט' בתיכונים בארץ ובישיבות.

חוה קסטל: אנחנו יכולים לציין שהשנה אנחנו סיימנו עם מחזור ה' שלנו והתלמידות שלנו משתלבות בתיכונים בארץ, עוברות תעודות בגרות ומקבלות תעודות מצטיינות, אפילו בהצטיינות יתרה, ואין ספק שזה תודות לבית ספר נט ולכל ההשקעה הרבה וההיצמדות לתוכנית הלימודים של משרד החינוך בבית ספר נט שלנו.

חוה קסטל: כל מה שאמרתי כרגע כבר נאמר כאן במצגת.

חוה קסטל: כמובן שיש צוות גדול שעומד מאחורי כל זה.

חוה קסטל: חשוב לציין, אנחנו רשת של בתי ספר, זאת אומרת, בית הספר שלנו הוא בית ספר נט עבור דוברי העברית.

חוה קסטל: יש גם בית ספר נט עבור דוברי אנגלית, שזה כמובן בשעון זמן אחר לגמרי.

חוה קסטל: בגלל שהבית ספר נט שלנו הוא היחיד שדובר עברית, זאת אומרת שכל הילדים מכל רחבי העולם מצטרפים באותו זמן אלינו, כלומר בסין הם מצטרפים לכיתה והמורה אומר להם, אחר הצהריים טובים, ויש ילד שמצטרף ב-04:00 לפנות בוקר ואומרים לו, לפנות בוקר טוב, וכמובן יתר הילדים שמצטרפים בשעות הבוקר פחות או יותר, שזה כמובן מה שגורם לכל מיני סיטואציות משעשעות, כמו שחצי מהילדים שהם מסין או יפן או קמבודיה וכו' באים ביום שישי עם בגדי שבת והילדה אומרת, המורה, בשיעור הבא אני לא אהיה כי אני הולכת להדליק נרות או משהו בסגנון הזה, כך שבהחלט הילדים חווים אחד את השני למרות שהם גרים כל כך רחוק.

חוה קסטל: זה כאמור שלושת הסעיפים.

חוה קסטל: בכל הרשת שלנו יש 724 תלמידים מגיל 4 ועד גיל 14, זאת אומרת שכבר מטרום חובה אנחנו משלבים את הילדים אמנם לזמן קצוב, אבל פשוט כדי להתחיל ללמד אותם את המיומנות הוירטואלית שהם יוכלו לרכוש אותה.

יעקב מרגי: מה זה טרום חובה מבחינתך?

חוה קסטל: גיל 4.

יעקב מרגי: אצלנו זה כבר חובה.

יעקב מרגי: זה כבר נכנס, מגיל 3.

חוה קסטל: האמת היא שהשלוחים צריכים פתרון לילדים גם הרבה קודם, אבל אנחנו פשוט מאזנים את זה לגיל שיהיה הכי מתאים, ועד כיתה ט' מ-64 מדינות ברחבי העולם.

חוה קסטל: כדי באמת להפוך להם את הלימוד הוירטואלי, יש לנו 354 בנים ו-370 בנות בתוך הבית ספר נט.

חוה קסטל: כמובן שכדי שהם יוכלו להיכנס וכדי שהכול יעבוד ויתקתק כמו שצריך, אנחנו צריכים הרבה מאוד אנשי צוות מעבר למורות, כי כמובן הכול תלוי בצד הטכני, ובסופו של דבר אנחנו לא תמיד יכולים להתגבר על כל הדברים האלה, אז אנחנו באמת זקוקים לאנשי צוות מסביב לעולם בכל שעות היממה כדי שיוכלו לתת מענה להורים ולילדים, שהוא נכנס לכיתה אבל פתאום הוא נתקע כי הוא לא מצליח להתחבר וצריך לתת לו מענה במקום.

חוה קסטל: כמובן שכולם אצלנו בעלי הכשרה מקצועית והבית ספר מנוהל בהתאם מוחלט לדרישות משרד החינוך בארץ עם ההספקים הנדרשים כדי שבאמת יוכלו להגיע לארץ ולחסוך את פערי הלימוד, כי בכל מקרה הם צריכים להתמודד אחר כך עם פערים חברתיים שהם צריכים להשלים, אז לפחות את הפער הלימודי אנחנו חוסכים עבורם.

חוה קסטל: כמובן שחוץ מהבית שהוא ספר, אנחנו נותנים להם גם הרבה מאוד מענה חינוכי חברתי שזה בעצם צורך לא פחות מהצורך הלימודי שלהם, זאת מכיוון שהם באמת בודדים שם.

חוה קסטל: אין להם חברים בני גילם.

חוה קסטל: מקסימום יש עוד חבר אחד לקהילה או שניים, אבל אף אחד לא באמת - - -

יעקב מרגי: יש שלב מסוים במהלך כל שנות הלימודים שהם נפגשים?

חוה קסטל: בוודאי, אנחנו מגיעים לזה.

יעקב מרגי: בכינוס השלוחים?

חוה קסטל: נכון.

יעקב מרגי: אתם עושים להם כמו תהילים שעושים בשבת לאבות ובנים?

חוה קסטל: נכון, רק קצת יותר משודרג.

יעקב מרגי: אצלכם הכול משודרג.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו סומכים עליכם.

חוה קסטל: נכון.

חוה קסטל: יש פעמיים בשנה שהילדים נפגשים.

חוה קסטל: בכינוס השלוחים הבנים נפגשים ובכינוס השלוחות הבנות נפגשות.

חוה קסטל: אנחנו נותנים להם שלושה ימי קן שהם ממש חווים ונפגשים.

חוה קסטל: תמיד יש את שתי השניות הראשונות שהילדים, לוקח להם זמן לקלוט אחד את השני, כי במחשב זה נראה אחרת, הוא חשב שהוא גבוה יותר, הוא חשב שהוא ג'ינג'י יותר ובפועל זה נראה אחרת, אבל אחרי שנייה הם ממשיכים מאותה נקודה שהם הפסיקו רק אתמול במחשב.

חוה קסטל: המפגשים האלה הם מאוד מרגשים, מאוד עוצמתיים.

חוה קסטל: בדרך כלל אחרי שלושה ימים האלה כשהם חוזרים לבית ספר, כבר הלימוד הוא אחר.

חוה קסטל: הם פגשו את המורים, הם פגשו את החברים.

חוה קסטל: זה כבר לא רק מעבר למסך, זה הרבה מעבר.

חוה קסטל: אנחנו נותנים להם הרבה מאוד פעילות חברתית גם מעבר לשעות הלימודים כדי שבאמת הם יוכלו להתחבר וליצור קשרים מעבר למה המבחן שהוא צריך ללמוד מחר.

חוה קסטל: כאן אנחנו נותנים להם פעילות חברתית אחר הצהריים שנקראת "בת מלך", שזה פועל בזמן שהם קצת יותר פנויים.

חוה קסטל: יש לנו כמובן את העיתון השבועי שיוצא.

חוה קסטל: יש לנו כמובן את האתרים החברתיים בפייסבוק ובאינסטגרם שתוכלו לראות את כל מה שעובר עליהם ביום-יום.

חוה קסטל: הכול נעשה בצורה מאוד אטרקטיבית.

חוה קסטל: יש לנו כמובן את ההתוועדויות שמתקיימות בתאריכים חסידיים כדי שהם יוכלו לחוות.

חוה קסטל: אנחנו רוצים לתת להם את החוויות של מוסד לימודי רגיל, אז כמובן מסיבת סידור או מסיבת בת מצווה ומסיבת סוף שנה שאנחנו נערכים חצי שנה מראש, אורזים לילדים ערכות בת מצווה, ערכות מסיבת סידור כדי שהילד יהיה זהה לכל חבריו, אז לכולם יש את אותו כתר ולכולם יש את אותה עוגה.

יעקב מרגי: מייצרים את זה ושולחים או נותנים רק מפרט?

חוה קסטל: לא, לא, אנחנו שולחים מראש לכל הילדים חצי שנה מראש וככה כל הילדים כבר מקבלים, ואם הילד במקרה לא קיבל, אז שולחים שוב פעם.

חוה קסטל: עושים את הכול מראש כדי שבאמת כל הילדים יוכלו לשבת - - - עם מופע זהה וככה שיוכלו לחוות את זה.

חוה קסטל: כמובן כמו שאתם רואים כאן, משפחות שלמות יושבות ליד המחשב.

חוה קסטל: זה למשל בכינוס לכבוד איזשהו תאריך חסידי.

חוה קסטל: כל משפחה מתיישבת.

חוה קסטל: במקום זה, בזמן הזה הם היו בודדים או עוד פעם משחקים באותו משחק בבית.

חוה קסטל: כך נותנים להם מענה.

חוה קסטל: מעבר למפגשים מכינוס השלוחים וכינוס השלוחות, אנחנו עושים להם גם מפגשים שבת מחנה באזורים מסוימים, לדוגמא באירופה או במזרח הרחוק, שלשבת הזאת כל ההורים טורחים, טסים עם הילדים, מביאים אותם למקום, לשבת הזו.

חוה קסטל: הם חוזרים חזרה למקום שליחותם כדי לנהל את השבת שם והילדים נשארים לשבת מחנה עם החברים שלהם והמורים שלהם שכמובן גם הם טורחים ומגיעים.

חוה קסטל: זה תמונות מכל מיני שבתות מחנה ברחבי העולם, באירופה, באסיה וכו'.

חוה קסטל: כמובן שיש לנו חזון לחמש שנים הקרובות לפתח ולהעצים עוד הרבה דברים, וזה באמת המקום להגיד שאנחנו בכל דרך מנסים לגייס את מה שצריך ולהקל על ההורים מבחינת שכר הלימוד.

יעקב מרגי: זו השאלה המסכמת שלי למצגת שלך.

יעקב מרגי: הייתי רוצה שתפרטי לנו בקטע הזה.

חוה קסטל: נכון בדיוק.

חוה קסטל: מנהל משרד השלוחים בניו יורק, הרב גדליהו שם טוב הוא זה שבעצם הקים את המוסד הזה ודרכו בעצם הכול התפתח.

חוה קסטל: הוא זה שמממן את זה כרגע.

יעקב מרגי: מה זה מממן?

יעקב מרגי: 100%?

חוה קסטל: הוא מגייס כספים וכמובן יש את שכר הלימוד של ההורים.

יעקב מרגי: זהו, יש שכר לימוד.

חוה קסטל: כמובן שכר לימוד.

יעקב מרגי: ממוצע?

חוה קסטל: שכר הלימוד הוא באזור 300 דולר לילד לחודש וזה כמובן שכר לימוד כבד מאוד.

יעקב מרגי: לילד.

חוה קסטל: כן.

חוה קסטל: האמת היא שבגלל שאנחנו נותנים למורים שכר כמו משרד החינוך, אנחנו לא מתוקצבים, 300 דולר ליום, כל אחד, מי שקצת מבין במספרים - - -

יעקב מרגי: כפול ממוצע ילדים וזו עוד משכנתא.

חוה קסטל: בדיוק.

חוה קסטל: ממש לא מכסה.

חוה קסטל: זה באמת בהמשך לזה שאנחנו נפגשנו לפני שנה-שנה וחצי עם שר החינוך בנט שהתרשם מאוד מבית ספר נט.

יעקב מרגי: זה בעקבות אותה פנייה שלנו?

חוה קסטל: כן.

חוה קסטל: אנחנו נשמח לקדם את העניין כדי שבאמת נוכל להקל על ההורים מבחינת שכר הלימוד, להקל עלינו מבחינת - - -

יעקב מרגי: אנחנו מוכנים לתרום לו את זה למצבת של הממלכתי-דתי של החמ"ד או של הממלכתי, כי המספרים, שנתונים בירידה.

יעקב מרגי: לפחות זה יתרום להם עלייה בשנתונים.

שולי מועלם-רפאלי: איפה נמצא היום החינוך של חב"ד?

יעקב מרגי: חלקם בממלכתי-דתי.

שולי מועלם-רפאלי: חלקם במחוז החרדי, חלקם בממלכתי-דתי.

יעקב מרגי: כן.

חוה קסטל: שזה בעצם מה שאנחנו מאוד זקוקים לו כדי באמת להקל על ההורים שגם ככה הם - - -

יעקב מרגי: על הדרך, יש משהו שאנחנו מתמודדים איתו.

יעקב מרגי: חב"ד עשו באמת צעד אמיץ, שאני אומר, חבל שאחרים לא למדו מזה.

יעקב מרגי: תלמדו לבד למי אני מתכוון אחרת, ונכנסו לממלכתי-דתי בתנאים מסוימים, אבל כשבאים לאקדמיה או לצבא, מתחילים לשאול אותם מי הוא חרדי.

יעקב מרגי: עוד לא הכרענו מי הוא יהודי, עכשיו מי הוא חרדי, אז אומרים, לא, אתה בכלל למדת בממלכתי-דתי, וגם בסוגיה הזו יש לנו אחת שמתאמצת לעזור לנו במשרד המשפטים, דינה זילבר ואני מקווה שנעבור גם אותה, בשמחה.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לשאול שאלה.

שולי מועלם-רפאלי: כתבת פה טיפולים פרא רפואיים ואני רוצה לדעת מה קורה עם ילדים עם צרכים מיוחדים?

שולי מועלם-רפאלי: קירות הוועדה הזאת בחודשים האחרונים וגם בימים הקרובים עסוקים ברפורמה בחינוך המיוחד.

שולי מועלם-רפאלי: מה קורה עם ילדים עם צרכים מיוחדים של שליחים?

יעקב מרגי: כל הכבוד לך.

חוה קסטל: זו באמת סוגיה לא פשוטה ואנחנו לגמרי בבית ספר נט ערוכים לזה במסגרת הקיים, זאת אומרת, יש לנו תלמידים בבית ספר נט שהם בעלי צרכים מיוחדים ברמה שמאפשרת להם - - -

יעקב מרגי: אנחנו כבר שינינו את הטרמינולוגיה.

יעקב מרגי: עם צרכים מיוחדים.

חוה קסטל: נכון.

חוה קסטל: מה שקורה, בגלל שבעצם הילד לומד בחדר משלו, אז אם הוא מרגיש צורך לעמוד, לקפוץ, לשיר, לגעת במה שהוא צריך, אז זה מתאפשר, אם הוא רוצה שלא יראו אותו, כדי שלא להתבייש מצד החברים, אז גם אנחנו מאפשרים לו שלא לפתוח את המצלמה.

חוה קסטל: כל זה נותן מענה.

חוה קסטל: הייתה לנו ילדה שהייתה לה אילמות סלקטיבית לדוגמא, או כל מיני כאלה דברים שבהחלט אנחנו מאפשרים לה לדבר עם המורה דרך הצ'ט למשל, שהיא לאו דווקא תצטרך לפתוח את הפה, מה שכל כך קשה לה.

חוה קסטל: יש לנו מגוון של ילדים בתחום הזה.

חוה קסטל: כמובן שיש ילדים שאנחנו לא יכולים לתת להם מענה וזה אחד הדברים שאנחנו רוצים לפתח ולהגיע לשם אם רק יהיו לנו את האמצעים.

יעקב מרגי: גברת קסטל, תודה רבה לך.

יעקב מרגי: מוטי יוגב, בבקשה.

מרדכי יוגב: אני רק רוצה לשבח את תנועת חב"ד בכללותה גם על השליחות עצמה במקומות הכי רחוקים, בהתמודדויות הכי קשות, וזו באמת דרך מאוד משמעותית בדאגה לכלל ישראל.

מרדכי יוגב: זו נקודה אחת.

יעקב מרגי: רציתי רק לתקן.

יעקב מרגי: חסידות חב"ד היא לא תנועה פוליטית ולא תנועה של רשם העמותות.

מרדכי יוגב: הם יבחרו איזו מילה נוספת להוסיף לזה.

מרדכי יוגב: אני מכיר את הדברים, לא אאריך בהם כרגע.

מרדכי יוגב: מכיר חלק מהמורים והמחנכים גם פה בארץ אבל גם בחו"ל.

מרדכי יוגב: אני חושב שהתפתחות החינוך נטו דרך האינטרנט, אדוני יושב ראש הוועדה, זה דבר מיוחד שחב"ד קידמו אותו יותר מכל האחרים.

מרדכי יוגב: זה נושא שצריך היה להתפתח גם במשרד החינוך הרבה יותר ולא רק שם.

מרדכי יוגב: אנחנו מדברים בוועדת עלייה וקליטה כבר שלוש שנים, ארבע אולי, על אולפן אינטרנטי ועוד לא זז שם מילימטר.

מרדכי יוגב: זה כל כך חשוב שיהודים בחוץ לארץ, פשוט הם ידעו לדבר עברית ואז בהגיעם הנה, האוריינטציה שלהם, הקישור שלהם לחיים יהיה הרבה יותר קל ופשוט.

מרדכי יוגב: מה יותר טוב מלהפיץ אולפן אינטרנטי מלילד ודרך לנער ולנערה ועד לבוגר ועד לאבא שבלינקים ידע מזה אחרי זה גם מה שצריך, אורחות חיים, קופת חולים ובנק, והילד ידע שפה עברית וידע גם קצת ליבה של תורה ועוד כמה דברים.

מרדכי יוגב: אז בזה אני מציע לכם אם הכלי הזה בידיכם, כי כל כוחות משרד העלייה והקליטה עם החברה שנקראת אופק, לא זזים ברוורס לפתח את הדבר.

מרדכי יוגב: כן יש ברוסיה ולא לחב"ד דווקא ואני מציע לחב"ד, תוכניות 12-13 שבאות להנגיש וכל מי שקולט אותן, לוקח אותן, דווקא מהקונגרס היהודי-רוסי, ורבים נדבקים אליהם, לבת מצוות/בר מצוות וכמהים אליהם, יהודים שבכלל לא ידעו עליהם ודרך זה לשאוב עוד יהודים חזרה אל יהדותם כי הם כמהים לזה מאוד.

מרדכי יוגב: כשורה תחתונה, האינטרנט פותח שערים וגם פותח דברים פחות טובים, אבל צריך לפתוח איתו שערים בתבונה, ואנשים, יהודים ברחבי העולם שאפילו לא יודעים עליהם, כמהים לדבר.

מרדכי יוגב: מהמקום שבו אתם קידמתם אותו לצורך ילדי השליחים, ופרצת ימה וקדמה, פתחו אותו מה שנקרא לכל ילדי ישראל, בישראל ובחוצה לארץ, שילדים בבית חולים יוכלו להיכנס ולקבל שיעור בערכים שונים ולהתקדם עם זה להמשך התפתחותם, אז יישר כוח גדול.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני תוהה, יכול להיות שזה נעשה, אבל יש הרבה מפעלים לחסידות חב"ד.

יעקב מרגי: אתה רואה לפעמים טקסים, פרסים.

יעקב מרגי: זה נהדר מהמקום הזה.

יעקב מרגי: אני מדבר על פרסים של המדינה, ממסדיים.

יעקב מרגי: פרס ישראל ניתן פעם לחסידות חב"ד?

זלמן וולף: הכי קרוב זה היה הרב ברסלב.

יעקב מרגי: כי המפעל הזה של השולחים, המפעל הזה של בית ספר נט, זה יצירות של בני אדם.

יעקב מרגי: הם לא היו חייבים.

יעקב מרגי: עושים את זה למען עם ישראל, למען העם היהודי, אבל זו תהייה בקול.

יעקב מרגי: כפי שאתם יודעים, יש בתי חב"ד בכל העולם.

יעקב מרגי: יש לנו גם בית חב"ד בכנסת.

יעקב מרגי: יש לנו שליח חב"ד בכנסת, זלמה.

זלמן וולף: אני רוצה כמה מילים על הניסיונות, אדוני היושב ראש, שנעשו לקבל מימון לדבר הזה שנקרא בית ספר נט.

זלמן וולף: קודם כול מילה ליוזמת של הדיון, חברת הכנסת שולי מועלם, והמארח, הרב מרגי שחי את חב"ד, נושם את חב"ד ואני מציק לו בלי הרף.

זלמן וולף: יש איזה משפט אחד שאמר אחד השלוחים כשהוא נסע לשליחות באוקראינה.

זלמן וולף: הוא אמר שאם המניין שאין לו, הוא הסתדר, ועם האוכל שאין לו, הוא הסתדר.

זלמן וולף: עם החינוך של הילדים זה הדבר הכי קשה שלו.

זלמן וולף: גברת קסטל דיברה על זה שעולה 300 דולר לילד ויש כאלה שיש להם חמישה, שישה ויש גם שליח עם 12 ילדים.

זלמן וולף: תחשבו כמה הבן אדם הזה משלם.

זלמן וולף: ניסינו להתחיל הליך של לקבל מהמדינה כסף.

זלמן וולף: התהליך הזה נגדע בגלל בחירות שהיו.

זלמן וולף: ישבנו אחרי זה באגף אונסקו שהרב מרגי מכיר מן הסתם את האגף הזה במשרד החינוך.

זלמן וולף: גם התהליך הזה לא הבשיל לכלל תכלס.

זלמן וולף: ישבנו אצל נפתלי בנט, שר החינוך, בפגישה משותפת ביחד עם הרב ליצמן.

זלמן וולף: הרב מרגי היה מה מאחורי הקלעים, והוא ראה את השיעור.

זלמן וולף: הוא נכנס לתוך השיעור, הוא שאל שאלות, הוא סיפר על הילדות שלו עם חב"ד איפה שהוא גר.

זלמן וולף: בסוף הוא שאל, מה אתם צריכים.

זלמן וולף: אני זוכר שנקבנו בסכום של 2 מיליון שקל והוא לא התעלף.

שולי מועלם-רפאלי: לא נרשם זעזוע עמוק.

זלמן וולף: ממש לא.

זלמן וולף: הוא ביקש שנמשיך לעמוד בקשר עם אחד העוזרים שלו.

זלמן וולף: היו בעיות של תאומים.

זלמן וולף: אחר כך זה עבר למנכ"ל משרד התפוצות וגם שם זה נתקע.

זלמן וולף: לא אכפת לי אפילו לקחת על עצמי את האחריות בזה שזה נתקע.

יעקב מרגי: האמת, אנחנו צריכים לקחת על עצמנו את זה.

יעקב מרגי: ברגע שהתחלנו מהלך, היינו צריכים.

זלמן וולף: אז הנה, עכשיו המארחת זכתה להיות בציון של הרבי ב-24 שנים ליום ההילולה.

זלמן וולף: 24 שנים של כיסופים וגעגועים.

זלמן וולף: את מהמפלגה של נפתלי בנט.

זלמן וולף: קחי את הכפפה הזו, תרימי את זה ותעזרי לנו לעזור לך ולעזור לך לעזור לנו.

זלמן וולף: לפי חוק הביטוח הלאומי שתוקן לאחרונה, לפי תקנות הביטוח הלאומי, כל הילדים של השלוחים הישראלים בעולם הם נחשבים לתושבים וכתושבים הם זכאים לכאורה לחוק חינוך חובה חינם.

זלמן וולף: החינם הזה כמו שאת רואה, הוא עלה להם 300 דולר לחודש לכל ילד ואין להם שום דרך אחרת לסדר את זה.

זלמן וולף: הסיכום שאני סיכמתי כשהתחלתי לעבוד בלסייע להנהלת בית ספר נט להשיג את הכסף הזה, הם התחייבו שכל שקל שיגיע מהמדינה לא ילך לא למנהלה, לא למשכורות, לא לשום דבר, רק להוריד משכר לימוד של ההורים, אז אם זו השליחות שלנו היום, בהצלחה לכולם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הרב ליפסקר, תציג את עצמך כולל תפקיד.

נפתלי ליפסקר: בוקר טוב, נפתלי ליפסקר, אחראי בחב"ד על מערך הסניפים של חב"ד, בתי חב"ד, שליחויות חב"ד בארץ.

נפתלי ליפסקר: קודם כול ברשות היושב ראש, ידידנו היקר, חבר הכנסת הרב יעקב מרגי, יוזמת הדיון ומי שמלווה את כל היום ובאמת עם הרבה תודה והערכה, חברת הכנסת שולי מועלם, חברי הכנסת שכאן, כל ידידנו היקרים.

נפתלי ליפסקר: חז"ל כבר אומרים שמגלגלים זכות ליום זכאי.

נפתלי ליפסקר: מגלגלים את הזכות על ידי זכאי וזכאית.

יעקב מרגי: זכית, עוד בייסורים.

נפתלי ליפסקר: בחב"ד כמעט כל יום הוא יום מיוחד, יום חג, יום שמציינים בו משהו.

נפתלי ליפסקר: זה חשוב.

יעקב מרגי: תאמינו לי, אני יושב אתכם נינוח.

יעקב מרגי: אני ב-10:00 מתחיל בית משוגעים שלי, אחד החוקים הכי מורכבים.

נפתלי ליפסקר: אני עד 10:00 מסיים.

יעקב מרגי: רק אני אומר לכם, זה לא מובן מאליו שאני עכשיו יושב.

יעקב מרגי: אני יודע מה אני צריך להתארגן, איזה אמבושים יכולים לעשות לי ועדת כנסת, אבל הבמה שלכם.

נפתלי ליפסקר: אני על שעון של דקות, זה בסדר.

נפתלי ליפסקר: זה נשמע כמו פתיחה להרצאה ארוכה, אבל זה יהיה מאוד קצר.

נפתלי ליפסקר: מגלגלים זכות ליום זכאי, היום זה היום השמיני גם מחג הגאולה בחב"ד, י"ב תמוז שבו הרבי הקודם, הרבי השישי של חסידות חב"ד השתחרר ממעצר בעניינים של הפצת יהדות, וזה גם קושר את זה ליום הזה.

נפתלי ליפסקר: כיוון שי"ב בתמוז הוא גם יום הולדתו של הרבי, רבי יוסף יצחק שניאורסון מילובביץ', אז היום בעצם יוצא שזה יום הברית קודש שלו, יום שבו נכרתה הברית שכולנו זכינו.

נפתלי ליפסקר: אני אומר שוב, מגלגלים זכות הוא לא רק עניין מיסטי או רוחני נעלה, אלא גם רואים את זה בפועל.

נפתלי ליפסקר: כל השליחות הנפלאה שכבר הציגו ומדברים עליה כאן ועוד ידובר בה, כל השליחות הזו התחילה מאותה מסירות נפש ברוסיה הסובייטית הקומוניסטית הקפואה וזו שגרמה הרס וחורבן גדול לעולם היהודי, ומי שבאמת נלחם גם אז על היהדות זה היה הרבי וחסידי חב"ד, אז כשיושבים פה היום ומגלגלים את הזכות, צריכים לזכור שהיא מגולגלת ליום זכאי.

נפתלי ליפסקר: ניגש בעצם לעניינו.

נפתלי ליפסקר: כמו שהציגה יפה חברת הכנסת שולי מועלם, אכן לפעמים בכותרות ותחת הזרקורים נמצאים אותם שליחי חב"ד הייחודיים שנמצאים במזרח, בדרום אמריקה, בכל מיני נקודות מיוחדות על פני הגלובוס, וכולם נחלצים לעזור להם.

נפתלי ליפסקר: ראינו באמת את המפעל היפה שהקימו עבור הילדים האלה, ולפעמים לא שמים לב שגם בחצר האחורית או הקדמית שלנו ישנה את אותה שליחות, לפעמים עם הרבה מסירות נפש, בדרך כלל עם הרבה מסירות נפש, עם הרבה עשייה.

נפתלי ליפסקר: אנחנו מדברים היום בארץ על כ-850 שליחי חב"ד ואני כבר לא מדבר רק על אלה שנמצאים במצפה רמון, בירוחם, במטולה, בעפולה, ביישובי יהודה ושומרון.

שולי מועלם-רפאלי: גילוי נאות, יושב פה שליח חב"ד מהיישוב שלי, הרב ברוך פרבר.

זלמן וולף: וירוחם זה חשוב מאוד שהזכרת.

נפתלי ליפסקר: ירוחם זה חשוב מאוד, אחיו של זלמן בהחלט.

יעקב מרגי: ודודך בערד לא ליקק דבש.

נפתלי ליפסקר: על פי מלוא כל הארץ כבודם, אבל לפעמים גם לא שמים לב שגם בפתח תקווה או בראשון לציון או ברחובות או בחיפה, מקומות הרבה יותר אורבניים ומסודרים, אפילו בקהילות חרדיות.

נפתלי ליפסקר: עצם העובדה שאדם לא גר איפה נוח לי, אלא איפה יש לי תפקיד, איפה אני רוצה לתרום, ואני נמצא במקום לא כדי לסדר לעצמי את הקהילה שלי או את הנוחות שלי, אלא אני הולך לאותו מקום שיש לי מה לעשות.

נפתלי ליפסקר: לסיכום, אמנם פה אנחנו תיכף נבקש משניים מידידנו, נציגים של שליחי חב"ד בארץ שידברו.

נפתלי ליפסקר: הם יציגו את עצמם, אבל רק באמת לסיכום המספרים, אנחנו מדברים היום על קרוב ל-900 שליחי חב"ד בארץ בארץ, 432 נקודות, בתי חב"ד בערים, בשכונות, במושבים, ביישובים, בקיבוצים, באמת על פני כל נקודה.

נפתלי ליפסקר: פעם אמרו, כמו קולה קולה.

נפתלי ליפסקר: הרבה יותר מקוקה קולה נכון להיום, אז אני באמת סיימתי וסיכמתי.

נפתלי ליפסקר: אני רוצה לבקש מהרב מאיר כהן ליישוב צורן.

נפתלי ליפסקר: תציג את עצמך, תציג את הסיפור שלך.

יעקב מרגי: אתה רואה מה זה שליח חב"ד?

יעקב מרגי: מקבל רשות דיבור, לקחת רשות הניהול של הוועדה.

נפתלי ליפסקר: אני מתנצל.

יעקב מרגי: בסדר, בהומור, כי אנחנו רוצים גם זמן למשרד החינוך להתייחסות.

יעקב מרגי: הרב מאיר כהן.

מאיר כהן: אז קודם כול בכמה שניות.

מאיר כהן: יצא לי לפני שנה או שנתיים להיות באחד הפעמים שהייתי בכנס השלוחים, אני עומד עם חבר, הוא שליח מאחד המקומות בעולם, עם הבן שלו.

מאיר כהן: הבן ניגש לאבא, אומר לו, נראה לי שהילד הזה לחבר שלי מהכיתה בבית ספר נט.

מאיר כהן: אומר לו, בוא ניגש ונשאל.

מאיר כהן: הוא לא היה בטוח, כי רואים במחשב.

מאיר כהן: ניגש האבא לאבא, וכן, וחיבוקים, נשיקות.

מאיר כהן: זה היה כל כך מרגש לראות את זה, אז זה בהמשך, אז באמת הצדעה גדולה ויישר כוח.

מאיר כהן: שמי מאיר כהן, אני שליח חב"ד ביישוב צורן שבשרון.

מאיר כהן: קודם כול, לפני למעלה מ-18 שנה כשפגשתי את אשתי, אז אמרתי לה, חזרתי בדיוק משליחות - - -

יעקב מרגי: זה קדימה צורן היום.

מאיר כהן: קדימה צורן.

מאיר כהן: קדימה, יש את השליח של חב"ד.

מאיר כהן: לא עשו איחוד רשויות.

מאיר כהן: יש את השליח, הרב גידי כץ שהוא ותיק ממני בעשר שנים.

מאיר כהן: אחרי זה הגעתי לשם.

יעקב מרגי: אתה יודע, אומרים "ורב שלום בנייך".

יעקב מרגי: תלמידי חכמים, גם כשהם רבים, הם מרבים שלום בעולם, למה?

יעקב מרגי: היה כולל אחד, הסתכסכו, נהיו שני כוללים.

מאיר כהן: אז באמת כשפגשתי את אשתי, חזרתי בדיוק משליחות באוקראינה וכולי בהתלהבות ואמרתי לה, תדעי לך, אנחנו נוסעים.

מאיר כהן: יש עיר, יש מקום, יש הכול.

מאיר כהן: אשתי אמרה לי, חמודי, אם אתה רוצה להתחתן איתי, אני לא נוסעת לשליחות בחו"ל, כי בארץ יש כל כך הרבה מה לעשות ועם כל הקוטביות שיש כאן, לפעמים זה אפילו הרבה יותר קשה מחו"ל.

מאיר כהן: אז בעצם נשארנו בארץ.

מאיר כהן: בהתחלה הייתי שליח תחת דודו של הרב ליפסקר בערד, ואחר כך נקראתי לדגל לבוא לפתוח את בית חב"ד צורן.

מאיר כהן: היישוב צורן קיים בשרון.

מאיר כהן: הוא מונה כ-3,000 משפחות.

מאיר כהן: האופי של היישוב הוא לא דתי באופן מוצהר.

יעקב מרגי: בעליל.

מאיר כהן: בעליל.

מאיר כהן: אני זוכר כשהגענו לצורן, המשאית עוצרת בפתח הבית, מתחילים להוריד את הארגזים ויוצא שכן, שואל אותי, מה זה?

מאיר כהן: באנו לגור.

מאיר כהן: "זה לא בני ברק פה.

מאיר כהן: " אמרתי, אני יודע, אנחנו באנו לפתוח בית חב"ד.

מאיר כהן: "בשביל מה?

מאיר כהן: " אמרתי לו, תקשיב, מה השם?

מאיר כהן: עופר, נעים מאוד, אני מאיר.

מאיר כהן: אנחנו הולכים להיות שכנים טובים מאוד, חברים טובים.

מאיר כהן: תצטרך משהו, תדפוק אצלי בבית.

מאיר כהן: אני מרגיש חופשי גם להיכנס אליך, אתה נראה לי בחור על הכיפאק, ובאמת נוצרה ידידות טובה.

מאיר כהן: עם השנים עופר שהוא במקצועו מנצח על תזמורת והוא מנגן על חצוצרה, את המילואים שלו הוא עושה ביום הזיכרון בהר הרצל פעם בשנה, אז הוא יודע לנשוף בכלי נשיפה, הוא הבעל תוקע במוצאי יום הכיפורים כשאנחנו מסיימים את התפילה ההמונית במרכז, אז הוא עולה על הבמה והוא תוקע בשופר.

מאיר כהן: אני אגלה לך סוד אדוני, עופר לא חזר בתשובה אבל את המחיצות הצלחנו להוריד ברוך השם.

שולי מועלם-רפאלי: כמה ילדים יש לך?

מאיר כהן: יש לי תשעה ילדים בלי עין הרע.

שולי מועלם-רפאלי: ואיפה הם לומדים?

מאיר כהן: הילדים שלי לומדים בנתניה.

מאיר כהן: להגיע איתם לנתניה, אנחנו כל בוקר מתחילים את הבוקר ב-5:30 בבוקר.

מאיר כהן: יכול לצאת לי יום עם שעתיים וחצי על הכבישים.

מאיר כהן: לפעמים מוותר, תלוי בפקקים.

יעקב מרגי: איך אמר הרב ליפסקר?

יעקב מרגי: אתה לא הולך לגור איפה שנוח לך.

מאיר כהן: נכון.

יעקב מרגי: איפה שאתה בוחר.

יעקב מרגי: בחרת.

יעקב מרגי: תבוא לדרום, תקשיב, אין פקקים.

מאיר כהן: הגעתי מהדרום.

יעקב מרגי: ישתבח שמו לעד, אני לא עוזב אותו.

שולי מועלם-רפאלי: אין לילדים הסעות?

מאיר כהן: אין לילדים הסעות מאחר וביישוב קדימה יש בית ספר ממ"ד, אבל מעורב, ואנחנו רוצים לשלוח את הילדים שלנו לחינוך חב"ד כדי שבאמת ימשיכו בדרך שלנו ויצאו לשליחות.

מאיר כהן: בלי לזלזל בממ"ד חלילה, אבל אנחנו רוצים את הדרך שלנו ולכן עושים את כל המאמץ הגדול הזה, מאמץ לא פשוט.

יעקב מרגי: מר כהן, ניתן לעוד אחד לדבר.

מאיר כהן: בכבוד.

מאיר כהן: בבקשה.

יעקב מרגי: הרב ליפסקר, מי הבא?

נפתלי ליפסקר: נמצא איתנו הרב גינזבורג.

יוסף חיים גינזבורג: בוקר טוב מכובדיי.

יעקב מרגי: מר גינזבורג, הבן של שמחה?

יוסף חיים גינזבורג: לא.

יוסף חיים גינזבורג: יוסי גינזבורג.

יוסף חיים גינזבורג: אנחנו נפגשנו בעניין המקווה ברמת אביב.

יעקב מרגי: זוכר.

שולי מועלם-רפאלי: אתה זה כיכר רבין.

יוסף חיים גינזבורג: בוא נגיד ככה, אני מרגיש כבוד גדול לקחת אחריות - - -

יעקב מרגי: תדע לך שבא לקלל, נמצא מברך, כי בסך הכול זה עורר דיון ציבורי רחב בקרב החברה החילונית, שהבינו שזה היה מאבק אחד יותר מדי.

יעקב מרגי: הטיבה לפרגן לי אשתו של מתי.

יעקב מרגי: הטיבה לכתוב את זה בטור שהיא כתבה.

יוסף חיים גינזבורג: לומר לזכותם של אחינו בני ישראל שזה כבר מאבק שלישי או רביעי ברצף, שדעת הקהל היא לטובת חב"ד.

יוסף חיים גינזבורג: זה משהו חדש ומיוחד.

יוסף חיים גינזבורג: אני רוצה לומר כמה מילים של ערך, לדבר קצת על הערך של חינוך חב"ד.

יוסף חיים גינזבורג: אנחנו חסידים ממושמעים, יוצאים לשליחות.

יוסף חיים גינזבורג: כולם מכירים אותנו בחלון הראווה בכל פינה בעולם, אבל חדר המכונות של חב"ד זה מה שקורה בחינוך.

יוסף חיים גינזבורג: ישנה הוראה של הרבי ואנחנו עושים מה שהרבי אומר, שהילדים בכל הגילאים ילמדו בבתי חינוך של חב"ד, וזה מה שמסביר איך מאיר ידידי ועוד הרבה מאוד שליחים לוקחים שעתיים וחצי את עצמם ונוסעים לקצה העולם כדי להביא אותם דווקא למקום של חב"ד.

יוסף חיים גינזבורג: מה העניין בזה?

יוסף חיים גינזבורג: דבר ראשון, הרבי אומר שהוא בעצמו מעורר רחמים רבים ומשפיע ברכה בגשמיות וברוחניות על כל הילדים שלומדים בבתי הספר ששייכים אליו.

יוסף חיים גינזבורג: זה עניין אישי שלו, אז זה כבר הרבי אומר, לכן זה מומלץ לא רק לחסידי חב"ד, זה מומלץ לכל יהודי שרוצה לקבל שפע של ברכה מהרבי.

יוסף חיים גינזבורג: מה שעומד מאחורי זה ברמת העיקרון של החינוך, שהגישה של הרבי, שילד הוא כמו שתיל רך, ומה שאחרים אולי חושבים, להדר במצוות או לדבר על עקרונות גבוהים או על השקפות נשגבות, אז זה כשהילד יתבגר ויבחר את דרכו.

יוסף חיים גינזבורג: אצלנו השיטה היא שהילד מרמת העריסה הוא כבר מקבל את כל העקרונות הכי עמוקים ופנימיים וכמובן בבתי הספר ובמקומות החינוך.

יוסף חיים גינזבורג: העקרונות שהרבי מלמד אותנו זה שהחינוך מושתת על אמונה טהורה בקדוש ברוך הוא בהשגחה פרטית, אמונה טהורה בזה שהרבי שהוא נשיא ישראל, כל הוראה שלו היא בעצם הופכת להיות אורח חייו של הילד.

יוסף חיים גינזבורג: הילד חי מהבוקר עד הלילה עם הרבי.

יוסף חיים גינזבורג: הוא קם עם הרבי, הולך לישון עם הרבי.

יוסף חיים גינזבורג: זה מה שמפעיל אותו, זה מה שעוזר לו להשלים עם - - -

יעקב מרגי: כמו כל חסיד.

יוסף חיים גינזבורג: חסיד, בדיוק.

יוסף חיים גינזבורג: גודל חסיד, אז לגדל חסיד צריך בעציץ של חסיד.

יוסף חיים גינזבורג: זו הסיבה.

יוסף חיים גינזבורג: הדבר העולה על כולנה, שאנחנו באמת כולנו מתכוננים לגאולה ולביאת המשיח.

יוסף חיים גינזבורג: אנחנו מאמינים שהרבי הוא גואל ישראל ולכן כל כך חשוב לנו שהילדים מקטנותם ירגישו שהרבי ממלא את החיים שלהם.

יוסף חיים גינזבורג: הדבר הזה בא לידי ביטוי, אני גם זוכר, רציתי להיות שליח של הרבי ברמת אביב.

יוסף חיים גינזבורג: הרבה פעמים אני מוצא את עצמי סופג - - -

יעקב מרגי: יש כבר הקצאת קרקע למקווה, אם אני לא טועה.

יוסף חיים גינזבורג: נכון, היא כבר בבנייה.

יוסף חיים גינזבורג: אני מרגיש לפעמים שאת הכוחות שאני צריך לשאוב, אני שואב מהילדים, וזה משהו שאני אומר אותו כאן בפה מלא.

יוסף חיים גינזבורג: אני בטוח שכל חבריי השלוחים גם מרגישים כך, כי הילדים הם לא רק מושפעים מאיתנו, הם משפיעים עלינו וזה הכול בזכות החינוך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הרב קריצ'בסקי, בבקשה.

אליהו קריצ'בסקי: בוקר טוב לכולם, אני הרב קריצ'בסקי, מנהל רשת חינוך חב"ד.

אליהו קריצ'בסקי: א', זו הזדמנות בשבילי להודות ולהוקיר את העשייה של יושב ראש הוועדה מאחורי הקלעים לטובת מוסדות חינוך חב"ד.

אליהו קריצ'בסקי: יש כמה מוסדות שחרוטים על שמו, וכמה מהלכים עם העזרה של האנשים שיושבים כאן.

אליהו קריצ'בסקי: אני מתחבר למה שאמר יושב ראש הוועדה, שהוא לא עובד בשיטת שגר ושכח אלא רצוי שהדברים יהיו מעשיים.

אליהו קריצ'בסקי: השלוחים בארץ מתגוררים רחוק בהרבה מאוד מקרים, ממוסדות החינוך.

אליהו קריצ'בסקי: אנחנו אמנם פועלים בפריסה מאוד רחבה של כמה שיותר מוסדות חינוך חב"ד, ונפתחים מוסדות חב"ד חדשים, בגדרה ובעוד מקומות.

אליהו קריצ'בסקי: לצד זה יש עדיין הרבה מאוד שלוחים שגרים במועצות אזוריות, מועצות מקומיות מרוחקות שאין בו חדר של חב"ד באזור.

אליהו קריצ'בסקי: למעשה בפועל יש היום כלים של משרד החינוך יחד עם השלטון המקומי לסייע לאותם שלוחים, אם זה על ידי אזור מיפוי, הגדרת ישוב מסוים כאזור מיפוי וכו'.

אליהו קריצ'בסקי: העניין הוא שהנושאים האלה הם נושאים שהרבה מאוד מועצות ורשויות מעדיפות פחות לטפל בהם, בטח כשמדובר בילד אחד או שניים, אז מה קרה, כולה שני ילדים?

אליהו קריצ'בסקי: אני חושב שהנושא הזה, ככל שהוועדה או מישהו באמת יקח עליו אחריות בנושא הזה, זו עזרה מאוד גדולה לרמה של שליח בודד, אם זו עזרה בהגדרה של כפל מיפוי לשליח, הגדרה של ישוב כמיפוי לבתי ספר חב"ד, וזה בפועל מה שיוכל לסייע לילדי שלוחים, כמו שהציג כאן הרב מאיר כהן.

אליהו קריצ'בסקי: יש להם הרבה מאוד ילדים, ופעם אחת הגדרה של מיפוי או קטע מיפוי לילד מסוים, שלא בא על חשבון אף אחד כי זה ישובים לא דתיים, אף אחד גם ככה לא נוסע, זו עזרה לאחד, שניים, שלושה ילדים במשך הרבה מאוד שנים.

יעקב מרגי: אין ספק שצריך לתת מענה בייחודיות של זה.

יעקב מרגי: לוי, אתה רוצה לדבר?

לוי אדרעי: בשתי מילים.

לוי אדרעי: באמת דיברו פה מספיק.

לוי אדרעי: אתם דיברתם, אז באמת להודות.

יעקב מרגי: ספר מה שעשית לאחרונה לשלוחים.

לוי אדרעי: באמת להודות לחברת הכנסת שולי מועלם שיזמה את הדבר הזה פה ועבדה על זה קשה, וידידנו רבי יעקב, שבאמת, זה לא מן השפה אל החוץ, אבל תמיד כל בעיה שיש, באים אליו, עוזר לו במקום, לניידים של מי שצריך.

לוי אדרעי: אם הוא הזכיר מה שעשינו, זה היה - - -

יעקב מרגי: הייתה תקלה עם התקנים של השליחים, לא שלוחים, חפציב"ה, מה שנקרא, מורים, מורות, וברוך השם הצלחנו לשחרר את זה.

יעקב מרגי: זה כמעט יכול היה להיגמר.

לוי אדרעי: התוכנית של חפציב"ה בחבר העמים, הבן אדם ישב על זה כמו - - -

יעקב מרגי: מרכז שלטון מקומי, בבקשה.

יעקב מרגי: בית חב"ד רמת השרון, יש לנו שם?

מיכל מנקס: בהחלט.

מיכל מנקס: ברשותכם, אני מבקשת לפתוח במישור האישי לא כשליחה של אף אחד, ולדבר בשבחם של - - -

יעקב מרגי: תציגי את עצמך.

מיכל מנקס: אני מיכל מנקס.

מיכל מנקס: לאחר מכן אתייחס גם כמרכז השלטון המקומי, אבל כאדם פרטי אני מבקשת להוקיר את פועלם של שליחי חב"ד בהכירי אישית את הרב של רמת השרון.

מיכל מנקס: אני תושבת רמת השרון, הרב בוטמן שהייתה לי את הזכות לראות את סבתא שלי מקבלת אותו לעיר.

מיכל מנקס: לכאורה אדם חילוני והוא בן משפחה עד היום, בשמחות ובעצב.

מיכל מנקס: אנחנו משתדלים לתמוך בו חזרה גם בימים שהוא עושה מילואים.

מיכל מנקס: בכובעי בתפקיד הקודם כמנהלת אגף החינוך בעיריית רמת השרון, סייעתי רבות בנושא ההסעות ובהחלט בכניסתו לבתי הספר, ותחשבו על חברה חילונית, וחב"ד פורץ את כל הגבולות, אז על כך הוקרתי ותודתי.

מיכל מנקס: בכובע של מרכז השלטון המקומי, מיכל מנקס, סמנכ"ל חינוך וחברה במרכז השלטון המקומי.

מיכל מנקס: אני תומכת בדברים שנאמרו כאן וכן מבקשת לפנות למשרד החינוך להחריג בהסעות ובמיפויים את ילדי חב"ד שמוסעים.

יעקב מרגי: צריך למצוא את ההגדרה בתוך - - -

מיכל מנקס: בהחלט.

יעקב מרגי: באזורי הרישום.

מיכל מנקס: ובוחרים ללמוד במוסדות חב"ד שלא נמצאים בכל ישוב.

מיכל מנקס: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הנה מצאנו קשר שהוא דומה.

יעקב מרגי: התחלנו עם כותרת של בית ספר נט לשלוחים המרוחקים.

יעקב מרגי: מסתבר שגם פה מתחת לרדאר יש כמה שלוחים שהם בהגדרה מרוחקים.

יעקב מרגי: אני ארצה לתת גם לאורחים האחרים, כי יש לנו עוד התייחסות של משרד החינוך שלא נוותר עליה.

יעקב מרגי: תציג את עצמך וממש בדקה.

יורם שם טוב: יורם שם טוב, אני מבית דגן.

יורם שם טוב: באתי לפה סתם.

יורם שם טוב: אתמול התקשרתי לכנסת.

יעקב מרגי: אין סתם.

יורם שם טוב: כן, אין סתם, ואתה תראה שבאמת שזה אין סתם, כבוד יושב ראש הוועדה וכל מכובדיי.

יורם שם טוב: רציתי לקחת את הבנות.

יורם שם טוב: הן היו בכנסת ובסיור והכול.

יורם שם טוב: אמרתי, ניקח אותן לוועדה, יום ירושלים, טיול, אבא והילדות.

יורם שם טוב: אני יורם שם טוב מבית דגן.

יורם שם טוב: יש לי שלוש בנות, בת אחת, היא בשירות לאומי בירושלים, בגן ילדים ועיוורים.

יורם שם טוב: היא מטפלת בגן ילדים.

יורם שם טוב: יש לי בן, הוא באמי"ת בר אילן ולא בכדי.

יורם שם טוב: הילד שלי למד בחב"ד ב"אור מלכה" אצל הרב בנימין.

יורם שם טוב: מגיל 5 אני הוצאתי אותו בהסעות בגלל שהרגשתי שאני רוצה קצת חינוך יותר מסורתי.

יורם שם טוב: אני מסורתי.

יורם שם טוב: אשתי מבית חרדי-דתי מבני ברק.

יורם שם טוב: הוצאנו את הילד בהסעות מכספנו ולא חסכנו שום שקל.

יורם שם טוב: כל כסף זה היה לברכה, הוצאתי אותו עד כיתה ו'.

יורם שם טוב: הוא למד בבית ספר "אור מלכה".

יורם שם טוב: אם בכדי שאני אהיה סניגור שלכם ואני באמת סנגור שלכם פה, כל שקל שיגיע לילדים שלהם, בחסד עליון.

יעקב מרגי: ובזכות.

יעקב מרגי: הם אזרחים.

יעקב מרגי: יצחק אליהו, גם אתה דקה.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

יצחק אליהו: כבוד היושב ראש, אני יצחק אליהו, פעיל חברתי בהרבה תחומים.

יצחק אליהו: אני רוצה להגיד דבר אחד.

יצחק אליהו: כשאני נפגש עם חסידי חב"ד ואני שואל אותם, אתם יודעים מה זה חסיד חב"ד בכלל?

יצחק אליהו: זה ילד בגיל 8, יושב - - - בלוד, קם ב-02:00 לראות את הרבי בשידור חי.

יצחק אליהו: אתה תימני, לא מבין אידיש, אבל כשאתה רואה את הפרצוף של הרבי, אתה יודע מה הוא רוצה ממך.

יצחק אליהו: זה חסיד חב"ד, ועד היום, אני רוצה להגיד, הבנות שלי למדו בחב"ד ועד היום יש לי קשר לחב"ד, הדוק.

יצחק אליהו: אני רוצה לספר סיפור קטן.

יצחק אליהו: כשהייתי ילד קטן, אימא שלי הייתה עם מחלקת הגרדת.

יצחק אליהו: שני האחים שלי, אחד בגיל 67 ואחד בגיל 66 למדו בצריף בלוד.

יצחק אליהו: אימא שלי, כמעט כל יום שישי המחלה הייתה מתפרצת.

יצחק אליהו: התקשרתי לרבי, אז היה אפשר להתקשר.

יצחק אליהו: באותו רגע, מה קוראים לאימא?

יצחק אליהו: אמרו לו, יונה יצחק.

יצחק אליהו: הוא אמר, לא, לא, מה שם האימא?

יצחק אליהו: אמרנו לו, הממה יונה בת - - - .

יצחק אליהו: אמר, בעזרת השם מרגע זה הכול בסדר.

יצחק אליהו: ברוך השם מאותו רגע.

יצחק אליהו: אני רוצה להגיד, מה שאפשר לעזור לקהילה הזאת, זו זכות גדולה.

יצחק אליהו: "ופרצת ימה וקדמה צפונה ונגבה", זה לא סתם.

יצחק אליהו: הרבי תמיד עם היד שלו שמעודדת את כל עם ישראל.

יעקב מרגי: חזק וברוך.

יצחק אליהו: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: בקצרה.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

ברוך פרבר: אני ברוך פרבר, אני שליח בנווה דניאל, אבל אני גם שותף לשיחה בין שלוחים בארץ בנושא הזה של ההסעות.

ברוך פרבר: לקראת הוועדה הזו ביקשנו נתונים מהשלוחים בארץ.

ברוך פרבר: ביקשנו דווקא מהשלוחים שהילדים שלהם נוסעים מינימום 15 קילומטר לכל צד.

ברוך פרבר: יש כ-130 ומשהו שלוחים שבינתיים שלחו משוב.

ברוך פרבר: גם ביקשנו להבין מה הסכומים שהם מוציאים.

ברוך פרבר: יש כאלה ששולחים באוטובוסים, יש כאלה ששולחים ברכב, יש שלוחים ששולחים בהסעות פרטיות ויש אפילו ילד או ילדים שנשלחים במונית כל יום, ושלוחים מוציאים בארץ, אם דיברנו מקודם על כאלה שמוציאים על שכר לימוד 300 דולר, פה לצערנו סכומים הרבה יותר גדולים, אלפי שקלים לחודש.

יעקב מרגי: שיהיה לכם מסמך מסודר.

ברוך פרבר: יש.

שולי מועלם-רפאלי: תסדר את המסמך הזה בצורה מסודרת ותעביר גם ליושב ראש וגם אלי.

שולי מועלם-רפאלי: זה בסיס.

יעקב מרגי: יהיה יותר קל לתקוף את זה כנוסחה.

ברוך פרבר: אנחנו אוספים את הנתונים.

ברוך פרבר: תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, יש משהו להוסיף?

יעקב מרגי: בבקשה.

איריס שלו: שלום, אני עורכת דין איריס שלו מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.

איריס שלו: הדברים שנאמרו פה מאוד מרשימים, אין ספק.

איריס שלו: אני רוצה להבהיר שככל שיש בעיות לגבי תלמידים שנמצאים בארץ, אז מן הסתם ככל שתועבר פנייה מסודרת, אפשר יהיה לבדוק אותה.

איריס שלו: אני כרגע לא יכולה להתייחס.

איריס שלו: לגבי תלמידים בחו"ל, מאחר שמשרד החינוך מטפל אך ורק בתלמידים בארץ - - -

יעקב מרגי: זה יהיה במבחן תמיכה.

שולי מועלם-רפאלי: התיקון כבר נעשה במקום אחר.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להבין, יש מציאויות שבהן בכללים הנהוגים היום במשרד ילדים מקבלים הסעות או יש להם - - - של הגדרות?

יעקב מרגי: יש קריטריון.

יעקב מרגי: הקריטריון הוא, אם אני לא טועה, שלושה קילומטר ובלבד שאין בית ספר באזור הרישום שלך שהוא עונה לצרכים.

יעקב מרגי: במקרה של חב"ד הוא מוגדר בממלכתי-דתי, אז הם נופלים בין הכיסאות, כפי שאמרתי, בסוגיות האלה שאמרתי בפתיחה.

יעקב מרגי: אין ספק שנצטרך לתקוף את זה, לכן כל מסמך שייתן לנו, אתם יחסית די צנועים, לקחתם קטע של 15 קילומטר, אז זה ידידותי גם למערכת.

יעקב מרגי: אני חושב שנתחיל עם זה.

יעקב מרגי: כשיהיו לנו נתונים, נדע, גם שולי, גם אני, איך אנחנו נשלב ידיים ביחד ואיך אנחנו מביאים מענה במשרד או הסתכלות, בכלל אולי הגיע הזמן שרשת חב"ד, לא יודע לומר, עוד רשת חינוך, זה יהיה מזעזע את המשפטנים במשרד החינוך, כי גם רשת מעיין החינוך התורני וחינוך עצמאי זה לידה, אני קורא לה לידה מחוץ לרחם שהמדינה לא כל כך אהבה, אבל להוסיף רשת שלישית, הלוואי.

יעקב מרגי: אני אתכם.

יעקב מרגי: אתם יודעים שזה לא פשוט מבחינה משפטית, לכן צריך למצוא איך לתת לכם איזה מעמד כלשהו בתוך החמ"ד שייתן לכם מענה להסעות ארוכות והגדרה לעתיד מי הוא חרדי, בתקווה שלא יהיו מחלוקות ולא ניכנס כמה מועצות גדולים שיכריעו, אבל כמו כל דבר של יִידִישְׁקַיְיט, יש בו - - -

זלמן וולף: רק מילה אחת להתייחסות למה שאמרה הגברת ממשרד החינוך.

זלמן וולף: יש תקציבים במשרד החינוך שמשולמים פר ילד גם בבתי ספר בחוץ לארץ, ויש אגף מיוחד בשביל הדבר הזה, ויש גם את חפציב"ה שמשלמים עבור מורים מחוץ לארץ.

יעקב מרגי: נמצא את הדרך.

יעקב מרגי: אם זה היה קיים, ודאי שהיא הייתה מתייחסת היום.

יעקב מרגי: אני מדבר כרגע על מענה ממוסד.

זלמן וולף: הבעיה היחידה שזה וירטואלי.

זלמן וולף: חיה כזאת עוד לא קיימת במשרד החינוך.

יעקב מרגי: אנחנו, לא רוצה לומר לך נברא אותם, כי נגמרו השישה ימים, אבל אנחנו נשתדל למצוא מענה הגדרתי שיעבור כל מבחן של סבירות ושוויון.

יעקב מרגי: זה הסיכום של הדיון, שאנחנו נחכה למסמך שלכם.

יעקב מרגי: לאחר מכן נתכנס לישיבת עבודה, שולי ואני, וננסה לראות איך אנחנו מגדירים את זה.

יעקב מרגי: שוב, תודה לכל היוזמים, תודה לכל העושים במלאכה.

יעקב מרגי: תשדרו להם קטע מהדיון הזה.

יעקב מרגי: תוכלו להוריד את זה.

יעקב מרגי: הדיון היה משודר באינטרנט.

יעקב מרגי: תראו שהתייחסנו אליהם ודיברנו עליהם, שהם לא ירגישו בודדים אי שם.

זלמן וולף: דיברו עליכם בכנסת.

קריאה: דיברו עליכם כל כך הרבה.

קריאה: הם רוצים לראות מעשה בפועל.

יעקב מרגי: בשמחה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.