ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 799, 2018-06-26 11:50

איילת נחמיאס ורבין: בוקר טוב.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו בפתחו של יום כחול-לבן אבל מבחינתי כל יום הוא יום כחול-לבן.

איילת נחמיאס ורבין: בתפיסת עולם.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת מאוד להודות לוועדת הכלכלה, למנהלת הוועדה, לחבר הכנסת איתן כבל היושב ראש שעל אף הלחץ המאוד מאוד גדול עם הימים המיוחדים החליטו לתת לנו לקיים את הדיון הזה שהוא למעשה דיון המשך של ועדת הכלכלה שעוסקת בשלוש השנים האחרונות רבות בנושא של העדפת תוצרת הארץ.

איילת נחמיאס ורבין: זו הזדמנות טובה לברך את חברתי נורית הראל מחברת דוקטור פישר על כניסתה לתפקיד יושבת ראש מטה כחול-לבן ולהודות לרון תומר שיצא מהתפקיד ועבר לתפקיד אחר.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר משהו שאמרתי בוועדת חינוך שעסקה בחינוך הטכנולוגי.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאנחנו בשעת השין.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאנחנו בעולם ששכח מה זה כחול-לבן, לא רוצה להעדיף כחול-לבן וראשוני המפרים של התקנות הם משרדי הממשלה בכבודם ובעצמם.

איילת נחמיאס ורבין: אני אמרתי את זה בצורה עדינה בדיונים בעבר.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מתכוונת היום יותר להיות עדינה ודיפלומטית או לשמור על שפה פרלמנטרית נקייה בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שמה שקורה, הוא פשוט בגדר שערורייה ולא פחות מזה.

איילת נחמיאס ורבין: בשום מקום בעולם, בכלכלות המפותחות המערביות, בשום מקום בעולם לא היה יכול לקרות כדבר הזה שלא תהיה העדפה לתוצרת הארץ.

איילת נחמיאס ורבין: בראשית שנות ה-90 אני הייתי שותפה להתקנת התקנות האלה במשרד ראש הממשלה, בתחילת דרכי המקצועית.

איילת נחמיאס ורבין: מי היה מאמין שהיום, בשנת 2018, אנחנו נצטרך להילחם בגלל שהמכרזים של משרדי הממשלה מוצאים למכרזי שירות ולא מכרזים לרכישת טובין.

איילת נחמיאס ורבין: איך זה יכול להיות שאנחנו נמצאים במצב הזה?

איילת נחמיאס ורבין: הממשלה חייבת להלקות על חטא בעניין הה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לחברתי מירב בן ארי השותפה ליום החשוב הזה ולשרגא ברוש, נשיא התאחדות התעשיינים, וגם לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת שלא יכול להיות שמשרדי הממשלה יהפכו מכרזים לרכישת טובין למכרזי שירות כדי להתחמק מהחבות הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: יותר מזה, רכש גומלין לא מתבצע.

איילת נחמיאס ורבין: פשוט לא מתבצע.

איילת נחמיאס ורבין: בשום מדינה בעולם לא קורה כדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: שי, אנחנו נמצאים במצב, ואתה מטפל בזה וצריך לומר שהעצימות במשרד בראשותך היום בעניין הזה, במנכ"לותך ובראשותו של השר אלי כהן שאחר כך יצטרף אלינו, אני מוכרחה לומר שהעצימות שלכם בעניין הזה עלתה באופן משמעותי.

איילת נחמיאס ורבין: הציפייה שלכם שגורמים ממשלתיים וציבוריים יעמדו בחובת רכש הגומלין שלהן, לא הייתה בשנים האחרונות.

איילת נחמיאס ורבין: היא לא הייתה.

איילת נחמיאס ורבין: טוב שחזרתם למקום הזה אבל המלחמה שאנחנו צריכים לנהל על זה היא מלחמה על הכלכלה הישראלית.

איילת נחמיאס ורבין: מי שלא מבין את זה, לא מבין איך בונים כלכלה.

איילת נחמיאס ורבין: לבנה אחר לבנה.

איילת נחמיאס ורבין: לכן דיון המעקב הזה.

איילת נחמיאס ורבין: ושוב, אני באמת מודה לחברי חבר הכנסת איתן כבל גם על שאפשר לי לנהל את הדיון הזה אבל בכלל שאישר את קיום הדיון הזה מתוך הבנה שהבית של התעשייה, הבית הכי טבעי של התעשייה, הוא ועדת הכלכלה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון שיש את ועדת הכספים ועכשיו את ועדת חוץ וביטחון, אבל בעניין הזה של העדפת תוצרת הארץ, אנחנו לא נרפה.

איילת נחמיאס ורבין: מי שמכיר אותי ומי שמכיר את חברת הכנסת בן ארי וגם את חבר הכנסת עפר שלח שעדיין נמצא בדיון על התעשיות הביטחוניות שגם הן נמצאות בסכנה, לא מבין מה זה אומר אנחנו נחושים לא לוותר בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: שי, אנחנו לרשותכם בכל דבר ועניין שיגרום לכך שהממשלה תקיים את החובות שלה ושרכש גומלין מגורמים שזוכים במכרזים יתבצע.

איילת נחמיאס ורבין: בכל דבר ועניין אנחנו לרשותכם בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לכם.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לתת בפתח הדברים את זכות הדיבור לחברתי חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה על כינוס הוועדה הזאת.

מירב בן ארי: בצדק את מובילה אותה.

מירב בן ארי: שלום גם לנציגי משרד הכלכלה ולנציגי התעשיינים.

מירב בן ארי: אני אדבר בקצרה כי באנו לשמוע את האנשים.

מירב בן ארי: אני חושבת שבסופו של דבר ההעדפה הזאת של כחול-לבן, אני עוסקת בה כמעט שנתיים, החוק שלי הוגש מזמן ונתקע בעיקר בגלל משרד האוצר, מינהל הרכש, ולא בגלל משרד הכלכלה.

מירב בן ארי: משרד הכלכלה תורם, שותף פעיל ומגיעות לו כל המחמאות, גם לנעמה.

מירב בן ארי: בסופו של דבר משרד הכלכלה מוביל את הנושא של העדפת כחול-לבן וגם מיישם את זה.

מירב בן ארי: הבעיה היא עניינים של בירוקרטיה.

מירב בן ארי: בעיקר אנחנו רואים את זה במכרזים של ה-BOT וכל אותם מקומות שלצערי מדירים – אנחנו עוסקים בהדרה בתקופה האחרונה – את התעשייה הישראלית.

מירב בן ארי: אני לא רוצה שניתפס לייאוש כי בייאוש זה הכי קל לומר, בסדר, נסגור, נעבור למלטה, נעביר לתורכיה וכולי.

מירב בן ארי: אנחנו צריכים לטפל נקודתית בפניות ציבור.

מירב בן ארי: אני אומרת את זה תמיד.

מירב בן ארי: אני מסיירת במפעלים, כמעט כל שבוע אני במפעל אחר, יש בעיות נקודתיות – תעלו, תדברו, יש לכם כאן שלושה יושבי ראש שדולה, גם איילת, גם אני, גם עפר שלח וכמובן יש את איתן כבל יושב ראש הוועדה שהצטרף עכשיו לדיון וגפני בכספים שהם באמת בעד התעשייה ופעילים גם בפניות ספציפיות של מפעל שתקוע וגם בפנייה רוחבית.

מירב בן ארי: דבר שני.

מירב בן ארי: אני יכולה לומר לכם שלא הפסקנו לטפל בעניין של העדפת תוצרת הארץ.

מירב בן ארי: אנחנו לא מרפים מזה.

מירב בן ארי: זה נמצא על סדר היום וזה כל הזמן בפגישות ושיחות, וכן, לא צריך – אמרתי את זה בתחילת דבריי – להיתפס לייאוש הבירוקרטי אלא צריך להמשיך להוביל את זה ולהתמיד בכך.

מירב בן ארי: אנחנו עושים את המקסימום.

מירב בן ארי: אין לי ספק שאנחנו צריכים קצת יותר סיוע ברמה ממשלתית.

מירב בן ארי: בסוף אנחנו נמצאים בנקודה מסוימת שאנחנו צריכים לומר, אגב, כמו שקורה בארצות הברית, כמו שקורה באירופה, שאנחנו מעדיפים תוצרת מקומית.

מירב בן ארי: לצערי אני הרבה פעמים נתקלת בהתנגדות בעניין.

מירב בן ארי: אני מאוד מקווה שמשרד הכלכלה יאמר אולי מה אצלו הוא כן הצליח לפצח.

מירב בן ארי: אנחנו עושים את זה ביחד, בשיתוף פעולה וגם הצוות שנמצא כאן, גם השר, בטח המנכ"ל, מגויסים לעניין.

מירב בן ארי: שוב אני אומרת שאם יש דברים ספציפיים, כמו שעכשיו ראיתי במכרז אבל אני נתקלת בזה כל הזמן, תעלו בפנינו בסיורים שאנחנו עושים ובקו לפניות, ואם זה ברמה העורפית, קחו בחשבון שאנחנו פעילים ואנחנו לא ננוח עד שהנושא הזה של כחול-לבן יעבור והוא יעבור.

מירב בן ארי: הוא יעבור כי זה צודק, זה נכון וזאת העדפה של כחול-לבן, זאת לא רק תעשייה אלא זאת העדפה של רווחה של תושבי ישראל שכל דבר שקשור לחינוך בריאותי, כי כשאתה מדבר על מפעל, אתה מדבר על משפחות.

מירב בן ארי: אני אסיים באיזשהו מייל שקיבלתי אתמול מאוד מרגש ומקסים על מישהו שיש לו עסק.

מירב בן ארי: אני לא אומר איזה עסק כי אני מתעסקת ברמה של חוק שעבר כאן אתמול בוועדת הפנים, עבר קריאה טרומית ועכשיו יעבור לקריאה ראשונה במליאה בשבוע הבא בעזרת השם.

מירב בן ארי: הוא כתב לי מייל והמייל הזה הסביר הכול.

מירב בן ארי: הוא אמר לי: אם לא היה החוק הזה שהעברת אתמול, אני סוגר את העסק ושולח הביתה 15 עובדים אבל כל עובד הוא משפחה.

מירב בן ארי: אמרתי לו שלא ידאג, החוק הזה יעבור והוא יעבור עוד במושב הזה, בשלושת השבועות האלה, כי בכל מה שאנחנו יכולים לסייע מעסק קטן של 15 עובדים עד מפעל של מאות או אלפי עובדים, אנחנו נמצאים כאן עבורכם.

מירב בן ארי: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה חברת הכנסת מירב בן ארי.

איילת נחמיאס ורבין: דוקטור נורית הראל, יושבת ראש מטה כחול-לבן.

איילת נחמיאס ורבין: תודה לחבר הכנסת כבל שהצטרף אלינו.

נורית הראל: אני רוצה להודות לכולכם, גם לחברות הכנסת שעושות הרבה מאוד ולחברי הכנסת, למשרד הכלכלה שהוא שותף שלנו.

נורית הראל: אני בתפקיד שלושה חודשים כיושבת ראש מטה כחול-לבן ונתקלת באין סוף עוולות שנעשות והן נעשות בשלושה נושאים.

נורית הראל: האחד, בנושא העדפת תוצרת כחול-לבן.

נורית הראל: החוק דורש להעדיף תוצרת כחול-לבן גם אם היא עולה 15 אחוזים יותר מיבוא.

נורית הראל: יש עבודה כלכלית שנעשתה והוצגה בוועדה הזאת לפני שלוש שנים והיא מראה שלמדינה יש הרבה יותר הכנסות מהוצאות.

נורית הראל: אנחנו מוצאים יצירתיות אין סופית – ויש כאן תעשיינים שייתנו את הדוגמאות ואני לא אכנס אליהן – איך עוקפים את זה, החל משימוש בגופי רכש פרטיים שלהם אין שרשור והם לא מחויבים בהעדפה הזאת, קבלני משנה, מכרזים שמותאמים ליצרן ספציפי בחוץ לארץ, דברים אבסורדים.

נורית הראל: כולם מכירים את הסיפור של שטיחי כרמל עם האריחים, עם גודל אריח.

נורית הראל: יש אין סוף דוגמאות.

נורית הראל: תנאי סף מפלים או זמני אספקה לא ריאליים.

נורית הראל: כנראה למישהו יש סטוק, סחורה שהוא רוצה למכור ומבקשים זמן אספקה של חודש-חודשיים, שקלול המחיר, והמכה החדשה היא מכרזי שירות.

נורית הראל: כבר לא קונים מזגנים אלא יש מכרז שירות להתקנת מזגנים.

נורית הראל: כבר לא קונים כיסאות אלא יש מכרז שירות להתקנת כיסאות.

נורית הראל: כמובן הנושא של המעקות שכאן לא רק נדבר אלא אפשר להשפיע.

נורית הראל: זה נמצא אצל היועץ המשפטי להכרעה.

נורית הראל: לא פלא שכל משרדי הממשלה הצטרפו לעניין הזה והם רוצים שיהיו מכרזי שירות פטורים מהעדפת תוצרת כחול-לבן וכך אפשר לשים את כל החוק הזה בצד כי הוא לא ריאלי.

נורית הראל: כאן זה מקום שלא רק מדברים בו ומעלים את הבעיות אלא מקום שיכול להשפיע כי ההכרעה צריכה להילקח בימים הקרובים.

נורית הראל: הנושא השני שאני רוצה להגדיר הוא השינוי בהגדרת טובין בתוצרת הארץ.

נורית הראל: השינוי הוא נכון.

נורית הראל: הולכים לשנות לפי פריט מכס, שינוי במספר פריט מכס יגדיר שינוי, אבל יש כאן מספר מפעלים בודדים אבל הם חשובים לנו כמו אותם 15 כי הם מעסיקים עשרות ומאות.

נורית הראל: השינוי במספר המכס לא קיים.

נורית הראל: למשל, דוגמה, כרטיס אלקטרוני מגיע לארץ ריק, אין עליו שום דבר, מרכיבים עליו את כל החכמה, את כל הצ'יפים וכולי, מספר המכס לא השתנה ולכן הוא לא תוצרת הארץ והוא לא בהעדפה.

נורית הראל: את זה חייבים לתקן מהצד הזה.

נורית הראל: מהצד השני, אם אני קניתי צבעים, חוברת צביעה ושמתי אותם בתוך מעטפה ועכשיו זה נקרא ערכת יצירה, זה כן משנה פריט מכס.

נורית הראל: בארץ לא נעשה כלום ולכן חייבים להכניס לנושא הזה את מנגנון החריגים ולא להתעלם ממנו.

נורית הראל: אלה שני נושאים שאפשר להשפיע עליהם עכשיו ולא לטווח רחוק אלא לטווח קצר מאוד.

נורית הראל: כמובן הנושא האחרון שאני רוצה להזכיר הוא היעדר עידוד רשת כחול-לבן בקרב גופים פרטיים.

נורית הראל: אנחנו מדברים על המוסדות האקדמיים, על קופות החולים, על המועצות הדתיות ואני בכלל חושבת שכל מי שעושה רכש בכספים ציבוריים, בכספים שהם כספי המסים שלנו, חייבת לחול עליו העדפת רכש כחול-לבן.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת איתן כבל שצריך ללכת ליום המילואים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: באמת תודה לך שאת מנהלת את הדיון של ועדת הכלכלה.

איתן כבל: זו הזדמנות נוספת לומר לכם כולכם ולנשיא התאחדות התעשיינים שבמקרה במקרה היום זה גם יום המילואים וזה גם פחות או יותר יום השנה לחוק עבודת נשים וגברים בהתאמה.

שרגא ברוש: כל הטובים באו ביחד היום לכנסת.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: מה שנקרא, גם שמת הליום ועפת על עצמך.

שרגא ברוש: נתתי לך מחמאה.

שרגא ברוש: קח אותה עד הסוף.

איתן כבל: משפט אחד לומר.

איתן כבל: גם שיבחתי אותך בוועדה כי המדינה כבר מנסה לגנוב את זה כאילו היא ייצרה את זה בעצמה.

איתן כבל: אני רוצה ברשות

איתן כבל: כם לומר שנושא כחול-לבן בוועדת הכלכלה הוא אחד הנושאים המרכזיים וזאת לא מליצה, אם בהצעות חוק ואם בכל מיני פעולות אחרות.

איתן כבל: כבר נאמר, אני לא יודע אם לומר על הממשלה הזו אם בארזים נפלה שלהבת, אבל אני בכל זאת אתאמץ ואומר שכן, בעניין הזה של כחול-לבן העבריינית הראשית, זו שפוגעת יותר מכל בכל הנוגע לכחול-לבן, מתחיל מהממשלה.

איתן כבל: כאשר הממשלה היא העבריינית הראשית, קשה לה אף יותר לרדת כלפי מטה ולתת את ההנחיות, ואני לא מתכוון אליכם כמשרד שעושה באמת את היטב אבל בסך הכול הכללי, כמו במרחב אדיר של נושאים שאנחנו עוסקים בהם, ואת בוודאי, כמי שעוסקת גם מולנו בוועדה בעניין הזה, ושם צריך לתת את העניין.

איתן כבל: הנושא שמונח לפתחה של הממשלה, הדבר כאילו נשמע הכי טריביאלי, זאת הצעת חוק שחתומים עליה חלק מחברי הכנסת שנמצאים כאן, העברת מפעלי ביטחון.

איתן כבל: לא אמרתי אל תעבירו לממשלה מפעלים ממשלתיים, רק אמרתי שלפני שמעבירים לפחות 30 אחוזים מפס ייצור של מפעל ביטחוני לחוץ לארץ, שלפחות הממשלה תחליט על זה.

איתן כבל: זאת אומרת, יהיה מישהו שידע, שישב, חשב עשר פעמים לפני שהוא קיבל את ההחלטה.

איתן כבל: לא אמרתי אל תעבירו.

איתן כבל: אתם יודעים שגם בעניין הזה עושים בעיות.

איתן כבל: אנחנו באמת לרשותכם.

איתן כבל: זאת איננה מליצה או קלישאה.

איתן כבל: תודה רבה לכם ואני אמשיך בענייניי השוטפים וסליחה שהפרעתי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: מילת תודה מקרב לב ליהודה גליק וליעל כהן-פארן.

יעל כהן-פארן: אני רק מברכת את השדולה.

יעל כהן-פארן: הנושא מאוד חשוב.

יעל כהן-פארן: גם אם לפעמים אני נתפסת כמי שנאבקת בתעשייה, אני מבינה את החשיבות הרבה והאדירה של התעשייה לכלכלה הישראלית ואני אתכם.

יעל כהן-פארן: אנחנו צריכים להתמודד ביחד עם הרבה אתגרים ואנחנו נעשה זאת יחד.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: שרגא ברוש, נשיא התאחדות התעשיינים.

שרגא ברוש: תודה רבה גברתי יושבת הראש.

שרגא ברוש: חברי הכנסת, אדוני המנכ"ל, המשנה למנכ"ל, כל האנשים המכובדים שבאו לכאן היום.

שרגא ברוש: נראה שכאילו אנחנו מדברים עם עצמנו.

שרגא ברוש: כולם כאן בעד התעשייה הישראלית, כולם כאן רוצים להעדיף תעשייה ישראלית, אני בטוח שכולם רוצים גם לחייב רכש גומלין בצורה המיטבית, ואז למה זה לא קורה?

שרגא ברוש: הבעיה היא שאנחנו מדברים עם עצמנו פה היה צריך להיות עכשיו שר האוצר ולא מישהו אחר.

שרגא ברוש: רק שר האוצר כי במשרד האוצר לא נותנים לזה יד.

שרגא ברוש: להפך, מקלקלים.

שרגא ברוש: כי חוות הדעת המשפטית שיצאה ממשרד האוצר הולכת לדפוק את האוטובוסים.

שרגא ברוש: למשל.

שרגא ברוש: אם עורך דין יכול לחשוב שגדר בטיחות שמתקינים על האוטוסטרדה זה לא מוצר אלא זה שירות, ולכן אין העדפה לחברה ישראלית, אז מישהו צריך לתת מכה על השולחן וזה לא מישהו אחר אלא שר האוצר.

שרגא ברוש: אין מישהו אחר.

שרגא ברוש: הוא זה שמתווה מדיניות.

שרגא ברוש: היות והכול בסוף זה האוצר, לבי לבי על הקילומטרז' שעושים במשרד הכלכלה, קילומטרים ארוכים והביאו את החוק הזה למקום המיטבי והם מדברים אחרי צאת השבת ולפני כניסת השבת על החוק הזה בלי סוף.

שרגא ברוש: נעמה עושה באמת לילות כימים.

שרגא ברוש: אבל זה לא יעזור כי אם בסוף היועצת המשפטית של משרד האוצר מגיעה לסגן היועץ המשפטי לממשלה ונאמר שלא מעניין אותה מה רוצה שר האוצר, היא לא מסכימה וזה לא יהיה, אז אמנם לא שמעתי את זה באוזניי ואני מקווה שציטטתי נכון ואם לא, אני מתנצל בפניה, אבל זאת רוח הדברים.

איילת נחמיאס ורבין: רוח הדברים הייתה בעייתית מאוד.

שרגא ברוש: בוודאי.

שרגא ברוש: לכן רבותיי, זה לא יקרה.

שרגא ברוש: בואו לא נהיה נאיביים.

שרגא ברוש: מחר אחרי הצהרים אנחנו יושבים עם שר התעשייה ויושב ראש ההסתדרות אצל שר האוצר בשביל דבר אחד בלבד, לזכות ששר האוצר יאמר, רבותיי, מספיק זה מספיק, אני מקווה לאסוף לכאן את החשב הכללי, את ראש אגף התקציבים, את החברות הממשלתיות, את מי שצריך לקחת לאותו חדר ולומר, רבותיי, תסתכלו עלי טוב, אני שר האוצר ולא אתם ואני קובע שמקיימים בממשלת ישראל חוקים.

שרגא ברוש: אנחנו לא מדברים על חקיקה.

שרגא ברוש: אנחנו מדברים על קיום חוק.

שרגא ברוש: דרך אגב, זאת גם מקשה אחת ואני שמח שהכול נמצא אצל זיוה.

שרגא ברוש: גם הנושא של העדפת כחול-לבן וגם רכש הגומלין, אלה שני צדדים של אותה מטבע.

שרגא ברוש: בשני המקומות האלה אי אפשר לוותר.

שרגא ברוש: זה חמור כפל כפליים כשאתה נמצא במצב של התחרות בייצור שמקשה עלינו יום יום בגלל המטבע ועוד סיבות.

שרגא ברוש: אם אנחנו לא דואגים לביתנו, מה אנחנו מלינים על אחרים?

שרגא ברוש: לכן אני מודה למירב ולך על כך שלקחתן את זה אישית.

שרגא ברוש: למירב עוד קשה כפליים – תסלחי לי שאני אומר – מאשר לך ולי אבל מצד שני היא נחושה לגמרי בנושא הזה ולא מוותרת.

שרגא ברוש: לכן הערכה כפולה.

שרגא ברוש: באמת, בואו נעשה את העניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: גם לי קשה בגלל שאני אופוזיציה.

שרגא ברוש: כן.

שרגא ברוש: קושי אובייקטיבי.

שרגא ברוש: היא צריכה להתמודד עם זה יום יום.

שרגא ברוש: זה בהחלט מראה על מנהיגות ומראה על נחישות ועל אמונה בצדקת הדרך.

שרגא ברוש: באמת, תודה רבה לכם שאתם עושות את זה וכמובן תודה לך שלקחת על עצמך להוביל את הוועדה החשובה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: אני מאוד מודה לך.

איילת נחמיאס ורבין: שי, זה בסדר אם ניתן לתעשיינים לדבר לפני שנשמע את משרדי הממשלה?

שי רינסקי: כן.

איילת נחמיאס ורבין: אני מרגישה שזה מאוד חשוב.

איילת נחמיאס ורבין: גיורא דישון, מנכ"ל חברת יוטילייט.

איילת נחמיאס ורבין: ברשותכם, אני מבקשת מאוד מאוד בקצרה כי זמננו מוגבל באופן קיצוני היום.

גיורא דישון: קודם כל, תודה על ההזדמנות לדבר.

גיורא דישון: אני ממייסדי ומנכ"ל חברה בשם יוטילייט, חברה שממוקמת ביבנה, מפתחת טכנולוגיה חדשנית לייצור תאים סולריים.

גיורא דישון: כמו שכולם יודעים, תאים סולריים הוא אחד הדברים שהמדינה רוצה לתמוך ולעשות בצורה משמעותית.

גיורא דישון: הטכנולוגיה שלנו מאפשרת הגדלה של נצילות התאים הסולריים והוזלת העלות שלהם.

גיורא דישון: תאים סולריים לא מייצרים בארץ.

גיורא דישון: אנחנו מוכרים את המערכות שלנו לסין, שם מייצרים את רוב התאים הסולריים.

גיורא דישון: המדינה תייבא, כמובן המדינה לא באופן ישיר, בשנה הקרובה לפחות ב-300 מיליון דולר תאים סולריים ואנחנו רוצים שבתאים הסולריים האלה תהיה טכנולוגיה ישראלית.

גיורא דישון: בנוסף לזה אנחנו החלטנו להקים את המפעלים לייצור הסרטים להדפסה בעוטף עזה, ביישובי עוטף עזה, היום זה בכלל נמצא במרכז.

גיורא דישון: מפעל ראשון בקיבוץ מגן ומפעל שני בקיבוץ כיסופים.

גיורא דישון: הם גם השקיעו אצלנו.

גיורא דישון: זה יספק גם תעסוקה וגם כמובן תוצרת ישראלית, אלא שהתוצרת הישראלית הזאת תלך לסין ותחזור כתאים סולריים וצריך למצוא את הדרך לתת אינסנטיב שהתאים הסולריים שמגיעים, יהיו עם טכנולוגיה ישראלית.

גיורא דישון: העלות אותה עלות אבל שיהיו עם טכנולוגיה ישראלית.

גיורא דישון: אז אנחנו מייצרים גם תעסוקה וגם אנרגיה מתחדשת.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה הארת זווית אחרת של הנושא הזה, אבל על סדר יומנו העדפה על ידי הממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: שרון אלון מקבוצת אלון.

שרון אלון: שלום לכולכם.

שרון אלון: תודה על היום הפעיל הזה.

שרון אלון: אני אחד הבעלים של קבוצת אלון.

שרון אלון: קבוצת אלון מעסיקה כ-450 עובדים.

שרון אלון: התחום העיקרי של החברה הוא לייצר כל מה שקשור לאשפה, כלי אצירה.

שרון אלון: משאיות אשפה, פחי אשפה, מה שאתם רואים ברחובות, כל כלי האצירה למיניהם, אם זה לבקבוקים, לנייר, לקרטון כל מה שקשור לדברים הללו, אנחנו מייצרים.

שרון אלון: אנחנו באמת גם נחשבים כפרח מוגן כי אין כבר כמעט מתחרים ישראלים כי כולם פשטו את הרגל ב-30-40 השנים האחרונות והמתחרים שלהם הם יבואנים.

שרון אלון: משנה לשנה אנחנו מתחילים להפסיד הרבה בהכנסות שלנו.

שרון אלון: אני מעריך שהפסדנו בשנתיים האחרונות קרוב ל-17 מיליון שקלים רק בגלל העדפת כחול-לבן.

שרון אלון: אני חוזר ואומר, רק בגלל זה ואני אסביר.

שרון אלון: ישבתי עם כמה ראשי ערים ואמרו לי בפה מלא - מבחינת כבודם אני לא אומר מי הם אבל אלה אנשים מאוד מוכרים במדינה - שלפי החוק המסקנה שניתנת לוועדת המכרזים היא המלצה.

שרון אלון: ועדת המכרזים תמליץ לתת 15 אחוזים העדפה.

שרון אלון: בהמלצה.

שרון אלון: אמר לי ראש עיר אחד שהוא כראש עיר חד משמעית לא ייתן יד לדבר כזה שיקרה.

שרון אלון: אם אני יכול לתת עוד כסף לחינוך או כסף למשהו אחר, אני לא אקנה.

שרון אלון: אם הייתה עליו חובה, אז הוא לא היה רואה את זה כהמלצה אבל אין עליו חובה.

שרון אלון: הממשלה לא נתנה את זה כחובה.

שרון אלון: כאן נפלנו בענק.

שרון אלון: זה דבר שאם אפשר לשנות אותו, מהמלצה לחובה.

שרון אלון: גם משרד הפנים אמר בזמנו שכן צריך להסתכל על ההמלצה כחובה אבל לצערנו עד היום לא נעשה שום דבר.

שרון אלון: זה הזוי שקורה במדינת ישראל דבר כזה.

שרון אלון: יש את הגוף שרוב הרשויות קונות ממנו.

שרון אלון: בהתחלה נותנים את ה-15 אבל אחר כך הם בכל מקרה, בלי או עם, יש עוד שלושה-ארבעה שחקנים ולאחר מכן, בשלב ההתמחרות, אוטומטית זה כבר נמסר, כבר אין את ה-15 אחוזים העדפה.

שרון אלון: גם שם, גם בשלב ההתמחרות וגם רואה החשבון שנותן את החותמת גומי שהיא סתם, שתהיה חותמת באמת שבאמת נותנת את ההסבר מה זה השוני כאן בארץ.

איילת נחמיאס ורבין: הממשלה שולחת לפריפריה מפעלים אבל אז, כשצריך להקים מפעלי שדה, היא לא מוכנה לקחת בחשבון במכרזים שעולה כסף להוביל את הטובין ולא משנה איזה טובין זה יהיה והיא מקימה מפעלי שדה סיניים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: יוסף אלקובי, נשיא התאחדות בעלי המלאכה.

יוסף אלקובי: קודם כל, תודה.

יוסף אלקובי: אני מברך על היום הזה אבל אמרו חז"ל לא העיקר המדרש אלא מה עושים עם כל מה שדנים בו כאן.

יוסף אלקובי: אני אספר לכם סיפור קטן עלי.

יוסף אלקובי: אני מייצר לבתי מלון ריהוט.

יוסף אלקובי: בחודשיים האחרונים כל הריהוט מוזמן מתורכיה.

יוסף אלקובי: קיבלתי הזמנה מירושלים רבתי למלון, הזמנה מוכנה.

יוסף אלקובי: מגיע הבוס מארצות הברית למקום ואומר, רק רגע, למה מכאן?

יוסף אלקובי: יש בתורכיה.

יוסף אלקובי: מצלצלים אלי ומבטלים את ההזמנה.

יוסף אלקובי: אומרים שיביאו חדר מתורכיה ושאבוא לראות אם אני יכול לעמוד בדברים הללו.

יוסף אלקובי: עמדתי מול 20 עובדים שלי – כי אני מייצג 88 אחוזים מהתעשייה בישראל, כפי שאת יודעת גברתי וכולנו עד 20 עובדים – וכמעט ואני סוגר.

יוסף אלקובי: באמת, החלטתי לסגור את שערי העסק שלי ולשלוח הביתה את העובדים, אבל עמדו דמעות בעיני ולא יכולתי לראות עובדים שעובדים 30 ו-40 שנים, שהם בעלי מקצוע, הולכים הביתה.

יוסף אלקובי: אנחנו משלמים יקר לכל איש מקצוע, בתי ספר טכנולוגיים נעלמו מן העולם.

יוסף אלקובי: אני רוצה לומר לכם שזה מה שקרה ולאט לאט אספתי מכאן עבודה ומשם עבודה ואני מנסה רק לשלם את המשכורות.

יוסף אלקובי: את זה אני מספר עלי.

יוסף אלקובי: אני מייצג את הסקטור שלי ואני יודע מה קורה.

יוסף אלקובי: לפני שבוע-שבועיים חילקון בגדים בחינם בשוק הפשפשים, הפגנה בטקסטיל, כי אם אני מגיע לכותל ואני מרים כיפה ורואה מי בסין מייצר אותה, זה אומר לי הכול.

יוסף אלקובי: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך.

איילת נחמיאס ורבין: שוב, היבט אחר של העדפת תוצאת אחרת.

איילת נחמיאס ורבין: אני אשמח ומאוד אודה לכם אם אתם תתייחסו למכרזים ממשלתיים, כי אני חושבת שזה האתגר הקריטי שמונח לפתחנו.

איילת נחמיאס ורבין: חגי רימון, חברת קנולטק.

חגי רימון: תודה רבה על שנתתם לי את הכבוד לדבר.

חגי רימון: יש לי עכשיו ברגע זה מכרז לאוהלים.

חגי רימון: אני יצרן אוהלים.

חגי רימון: היו לנו שני מפעלים, מפעל אחד סגרנו לפני שלושה חודשים באזור תעשייה ציפורי בנצרת עילית בגלל שהרבה מאוד מהייצור עבר גם לדולר סיוע, הרבה מאוד מהפריטים הצטרפו לדולר סיוע, והרבה מאוד עברו לסין.

חגי רימון: יש לי עוד מפעל כאן באזור ירושלים.

איילת נחמיאס ורבין: כמה עובדים?

חגי רימון: כרגע אני מחזיק בירושלים 15 עובדים.

חגי רימון: יש לנו עוד משרדים.

חגי רימון: כרגע יש לנו מכרז של שני אוהלים מאוד מאוד מיוחדים עבור גוף ביטחוני והמכרז מיועד ליבואן שעושה את ההתקנות בארץ.

חגי רימון: אני מייצר מאה אחוזים מהפריט בארץ, מהטקסטיל שאני מייצר ואת הבדים אני קונה מקיבוץ ארז בעוטף עזה, את האלומיניום אני ייצר כולל את ההתקנות.

חגי רימון: הכול תוצרת הארץ.

חגי רימון: פונה ליועץ המשפטי של משרד הביטחון ואומר לו שיש את חוק הטקסטיל, אמורה על המכרז הזה להיות הגנה.

חגי רימון: במסגרת פטור ממכרז הוא הוציא את זה – תקנות הטקסטיל, אינן חלות על מקרה זה העדפת תוצרת הארץ.

קריאה: למה?

חגי רימון: כי הוא שינה את הסיווג.

חגי רימון: זה לא מכרז, זה פטור ממכרז.

חגי רימון: רוב משרד הביטחון, רוב הרכש שלו, הוא בפטור ממכרזים.

איילת נחמיאס ורבין: זו בעיה מאוד קשה.

חגי רימון: אנחנו נאבקים על שקלים בודדים והרוב הולך בפטור ממכרז.

חגי רימון: גם כשיש לנו הזמנות, יש לי הזמנות למשטרת ישראל, הזמנות של אוהלים רב שנתיות, הם לא רוצים אוהלים ממני והם מצאו דרך לעקוף את החוק ומשנים את ההגדרה של האוהל לשם אחר וקונים מיבואנים.

איילת נחמיאס ורבין: זה חמור, אבל אני יכולה לומר לך שוועדת הכלכלה עסקה כמה פעמים בנושאים כאלה של פטור ממכרז לדברים כאלה.

איילת נחמיאס ורבין: אם אתה תביא לנו את המידע בצורה מסודרת, אתה יכול להיעזר בנורית או ישירות בנו, בוועדת הכלכלה, אנחנו נשתדל להביא את זה לדיון או אצלנו או בוועדת הכספים אם זה יהיה יותר מתאים, אבל אנחנו טיפלנו באירועים כאלה.

חגי רימון: אני יכול לומר שיש מכרזים שלמים במשרד הביטחון שמנועים מהשתתפות של תוצרת הארץ בגלל שהם מגדירים תוצרת סין והם אפילו לא נותנים לתת שווה ערך.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך.

איילת נחמיאס ורבין: תעביר לנו את המידע.

איילת נחמיאס ורבין: נשתדל לעשות משהו בעניין.

איילת נחמיאס ורבין: שון שמואל, חברת פייברנט.

שון שמואל: שלום לכולם.

שון שמואל: מכובדיי חברי הכנסת, מכובדיי התעשיינים.

שון שמואל: אני חבר במטה כחול-לבן בהתאחדות התעשיינים.

שון שמואל: אני אחד הבעלים של חברת פייברנט שממוקמת ביוקנעם.

שון שמואל: החברה מונה כ-200 עובדים, קיימת 25 שנים, תחום פעילות החברה הוא תקשורת סיב אופטית והגנת סייבר.

שון שמואל: אני רוצה לציין - היינו בכמה ועדות כאן – שחלק מהפרויקטים הביטחוניים שמדינת ישראל מקימה בתקופה האחרונה, פרויקטים אסטרטגיים, רחבי ממדים, חלקם או רובם מתבצעים בכספי סיוע כך שאין לנו שם SAY ואנחנו לא יכולים שם להשתתף.

איילת נחמיאס ורבין: איזה אחוז?

שון שמואל: אחוז נכבד מתוך הפרויקטים ממומן בכספי סיוע, כך ששם בכל מקרה אנחנו מחוץ למשחק הזה.

שון שמואל: שאר הפרויקטים הנותרים, מתמודדות במכרזים חברות גדולות גם מישראל וגם חברות זרות.

שון שמואל: גם כשהן זוכות בפרויקטים, הן לא מחויבות לא בכחול-לבן ואין העדפה או התניה כזאת בכל מקרה.

שון שמואל: זה מביא אותנו למצב שאני יכול לתת דוגמה למכרז של משרד הביטחון, מכרז קטר, מכרז תקשוב ראשי צה"לי של שלושה אתרים, מכרז מאוד גדול, זכתה בו חברת מל"מ מקבוצת התעשייה האווירית יחד עם חברת ליידו שהיא חברת בת של לוקיד מרטין, ובסופו של דבר אין שום התניה במכרז.

שון שמואל: אנחנו ספקי ציוד, אנחנו לא בפרונט של המכרז אלא ספקי הציוד.

שון שמואל: מל"מ בוחרת לה אינטגרטור, האינטגרטור הוא חברה ישראלית בשם נקסקום שאנחנו משתפים אתה פעולה בהרבה פרויקטים אחרים אזרחיים ולצורך העניין אותה חברת נקסקום, מהשיקולים שלה, החליטה לקחת ציוד של חברה זרה.

שון שמואל: ניסינו לפנות למשרד הביטחון וגם לפנות למל"מ עצמה.

שון שמואל: מל"מ מפילה את זה על נקסקום, הם בוחרים את הציוד, הם מתקינים את הציוד, נקסקום החליטו כך ובזה נגמר הסיפור.

שון שמואל: בקשתי היא שהוועדה תפעיל כאן את ההשפעה שלה, תנסה לפנות למנכ"ל משרד הביטחון ולמנכ"ל התעשייה האווירית ולבדוק את הנושא של שיתוף פייברנט בפרויקט הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שכדאי שתעביר לנו את זה בצורה מסודרת.

איילת נחמיאס ורבין: אתה ממחיש לנו את הבעיה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מכירות אותה.

איילת נחמיאס ורבין: אם תעביר לנו את זה מסודר, ננסה לראות מה אפשר לעשות בעניין.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה מאוד מאוד חשוב.

איילת נחמיאס ורבין: אני רגע עושה הפוגה ורוצה לעבור לעופר בן אליעזר, ראש המועצה המקומית רמת ישי ונציג מרכז השלטון המקומי.

איילת נחמיאס ורבין: יש לי הרבה מאוד ביקורת על היחסים בין השלטון המקומי לבין התעשייה.

איילת נחמיאס ורבין: אולי תראו לנו שזה לא הארנונה של התעשיינים אותה רוצים אלא רוצים גם לתת שירות.

עופר בן אליעזר: נתחיל בזה שאני מודה על הדיון לחברתי, והיא באמת חברתי, ולחברת הכנסת בן ארי ולכל מי שהגיע.

עופר בן אליעזר: אנחנו בעד כחול-לבן ואת זה צריך להבין.

עופר בן אליעזר: אנחנו חושבים שמי שעושה ונמצא כל הזמן בחזית העשייה במדינת ישראל, אלה הן הרשויות המקומיות.

עופר בן אליעזר: אבל אי אפשר לבוא ובצורה לא נאותה, בכספי ציבור, לעשות שינוי במה שאנחנו יכולים לעשות.

עופר בן אליעזר: אני חושב שמה שאתה אומר הוא מאוד נכון.

עופר בן אליעזר: צריך לתת העדפה לכחול-לבן, חד משמעית, אבל ההעדפה צריכה להיות העדפה חכמה שנוכל לממש אותה.

עופר בן אליעזר: אם אני כרשות, שכל התקציב שלה לצורך העניין הוא 50 מיליון שקלים, צריך, במקום להוציא מיליון, להוציא מיליון ו-150,000 שקלים, יש לי 150,000 לכאורה שכספי הציבור הלכו למקום שהוא בהעדפה של כחול-לבן.

עופר בן אליעזר: אם המדינה מחליטה שהיא עושה את זה, שתשלם.

עופר בן אליעזר: יש לי רעיון יותר קל, כי המדינה לא תשלם.

עופר בן אליעזר: אני מציע שבהצעת החוק – ואני אשמח שזה מה שיקרה – תחליטו שכל מי שהוא כחול-לבן, במכרזים יש אפשרות לקרוא לו ולומר לו בא תשווה.

עופר בן אליעזר: בוא תתמודד עם ההשוואה למחיר הנמוך שקיבלנו כדי שאנחנו נוכל - - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל אתה לא תמיד תיקח את המחיר הנמוך ביותר.

עופר בן אליעזר: רגע.

עופר בן אליעזר: כרגע דיברו על המחיר.

עופר בן אליעזר: זה מה שהציגו כאן וזאת העדפה מתקנת שעשו.

עופר בן אליעזר: בסוף, כשאתה קובע קריטריונים למכרז, אתה שם ים של קריטריונים ואני אומר לכם שלנו ראשי הרשויות יש חד משמעית רצון ובטח כלפי בעלי העסקים היותר קטנים.

עופר בן אליעזר: אני לא מדבר כרגע על התעשייה האווירית.

עופר בן אליעזר: כל העסקים הבינוניים ומטה שהם בתחום הרשויות מקומיות, אנחנו רוצים אותם חיים, אנחנו רוצים אותם מתקיימים.

עופר בן אליעזר: יגיד לך כאן מנכ"ל משרד הכלכלה שאני נמצא אתם בקשר הדוק כדי לקדם עסקים קטנים ובינוניים ואנחנו פועלים בעניין הזה בשיתוף פעולה.

עופר בן אליעזר: אנחנו רוצים את זה, תנו לנו את הכלים והכלי הוא לא לתת יותר כסף אלא לתת אפשרות לתת השוואה ואז כל החסמים נעלמו.

עופר בן אליעזר: תנו לנו שאנחנו נוכל לקחת את היצרן הישראלי במחיר שנמצא על השולחן.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך על הדברים האמיתיים שאתה אומר.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שזה דבר שראוי לבחון אותו ואנחנו באמת ניקח יחד עם חברת הכנסת בן ארי וחבר הכנסת שלח.

עופר בן אליעזר: בעניין הזה אני בטוח שמשכ"ל ישמחו להיות שותפים לאותו תהליך.

עופר בן אליעזר: זה יפתור את כל הבעיות.

איילת נחמיאס ורבין: אני מזמינה אותך לזמן ישיבה בעניין יחד עם התאחדות התעשיינים.

עופר בן אליעזר: קיבלתי.

איילת נחמיאס ורבין: יש לי חלום והוא שיהיה משולש קבלת החלטות של ממשלה, שלטון מקומי ותעשיינים.

איילת נחמיאס ורבין: אולי אתה תגשים לי את החלום.

עופר בן אליעזר: עלי.

עופר בן אליעזר: אני מגשים לך את החלום.

עופר בן אליעזר: אנחנו נקבע במרכז שלטון מקומי ישיבה אליה נזמן את מנכ"ל משרד הכלכלה, אותך אם תסכימי להגיע, את התאחדות התעשיינים ואנחנו נעשה את זה.

איילת נחמיאס ורבין: מעולה.

איילת נחמיאס ורבין: הנה, כבר יש משהו מעשי.

איילת נחמיאס ורבין: ישר בן מרדכי, מנכ"ל בזן.

ישר בן מרדכי: שלום.

ישר בן מרדכי: תודה רבה על ההזמנה ועל הדיון.

ישר בן מרדכי: כשנוסעים מהצ'ק פוינט בחיפה לכיוון הצפון, בצד ימין מתנוסס כיתוב על המכלים שלנו ובו נאמר: תעשייה ישראלית, גאווה לאומית.

ישר בן מרדכי: בזן היא תעשייה ישראלית על טהרת עשייה ישראלית, מעסיקה במעגלים פנימיים וחיצוניים אלפי עובדים.

איילת נחמיאס ורבין: בבקשה, תתייחס למכרזים ממשלתיים.

ישר בן מרדכי: ברשותך, אני רוצה לדבר דווקא בכיוון שונה כי אנחנו עושים מכרזים.

ישר בן מרדכי: אנחנו קונים ציוד ושירותים ביותר ממיליארד וחצי שקלים בשנה.

ישר בן מרדכי: אנחנו בהחלט במישור הזה מעדיפים ככל האפשר כחול-לבן, בעיקר את השירותים.

ישר בן מרדכי: אנחנו קונים את השירותים שאנחנו רוכשים בהעדפה בצפון ובארץ.

ישר בן מרדכי: אם כן, קודם כל, אנחנו עושים את זה בעצמנו.

ישר בן מרדכי: בצד השני, אנחנו יוצרים שרשרת אספקה של יותר מעשרות אלפי עובדים במדינת ישראל ואני רוצה לציין שחורה לי לעתים שבבית הזה מדברים על כך שיש תעשייה ישראלית אבל אפשר לפסוח עליה ולומר שהיא לא תהיה קיימת.

ישר בן מרדכי: הדבר הזה קרה בבית הזה לפני שבוע או לפני 10 ימים בוועדה אחרת ואני חושב שחשוב לקחת בחשבון שהתעשייה הישראלית כמו בזן, שהיא מספקת שני שלישים מהדלקים בארץ ישראל ומספקת חומרי פלסטיק ל-350 מפעלים, כולם בפריפריה, ויוצרת עשרות אלפי מקומות עבודה, בהחלט שווה התייחסות הולמת ואנחנו מצפים לכך בעיקר מחברי ועדת הכלכלה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה צודק באלף אחוזים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו גם מצפים מתעשייה אחראית עם ערבות הדדית ועם סולידריות לנהוג באחריות גם כלפי התושבים שגרים באזור.

איילת נחמיאס ורבין: לא אחת ביקרתי בבזן.

איילת נחמיאס ורבין: הדיון הוא יותר מורכב.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודעת על איזה דיון אתה מדבר שהתנהל כאן.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא בעד לסגור את בזן אבל מותר לנהל דיון על בעיות הזיהום ועל אירועים שקורים במפעל שלכם.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא סותר.

ישר בן מרדכי: אנחנו בהחלט מודעים לעניין הזה ואנחנו עושים את זה באחריות ולאורך זמן יש שיפור עצום בנושא הזה.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר גמור.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא נושא הדיון היום.

איילת נחמיאס ורבין: נתתי לך זכות דיבור אבל עם כל הכבוד, בבית הזה עוסקים הרבה מאוד בתעשייה אבל גם בהיבטים האחרים שלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני עצמי מתעשייה.

איילת נחמיאס ורבין: אני באתי מתעשייה, כך גדלתי כל חיי, ולכן אני מבינה את הערכים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: אירוע כמו שקרה למשל עם חברת שתייה, משקאות, ברקן, שמנעה מיוצאי אתיופיה לעסוק בזה כי זה פגע לה בהכשר בד"ץ, זה בעיני לא ערכים של תעשייה.

איילת נחמיאס ורבין: זו דעתי האישית.

ישר בן מרדכי: אגב, אנחנו מעסיקים מכל העדות ומכל הדתות.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך על מה שאמרת ואני חושבת שבזן הוא מפעל בעל ערך אבל מותר לנו גם להתעסק בנושא של הזיהום.

איילת נחמיאס ורבין: זו חובתנו כחברי כנסת.

איילת נחמיאס ורבין: גיל ברק, יועץ משפטי של חברת אפקון בנייה.

גיל ברק: שלום.

גיל ברק: אנחנו ידועים כחברה קבלנית.

איילת נחמיאס ורבין: גילוי נאות.

איילת נחמיאס ורבין: אני הייתי דירקטורית באפקון במשך כמה שנים טובות.

גיל ברק: אנחנו מעסיקים 1,500 עובדים.

גיל ברק: המחזור שלנו בערך מיליון וחצי שקלים.

גיל ברק: מעבר להיותנו קבלן מבצע, בעיקר של חשמל ושל בנייה, אנחנו יזמנו את טורבינות הרוח בגלבוע, הראשונות, המודרניות.

גיל ברק: אנחנו גם בונים את קמפוס אינטל בפתח תקווה.

גיל ברק: יש לנו מפעל של 110 עובדים של לוחות מתח גבוה בבאר שבע.

גיל ברק: יש לנו מפעל תדיראן יצרן מרכזיות.

איילת נחמיאס ורבין: מכרזים.

איילת נחמיאס ורבין: תהיה ממוקד.

גיל ברק: אנחנו גוף שתומך מאוד בתעשייה.

גיל ברק: יש לנו בערך 300-400 אנשים שהם מייצרים.

גיל ברק: כאשר חברה ממשלתית, כאשר גוף ממשלתי בורח ממכרז דרך הליכים דמויי מכרז, אני לא רוצה להיכנס לגופים ולשמות, אז אנחנו לא מקבלים את ה-15 אחוזים.

גיל ברק: כאשר גוף ממשלתי מכשיר גופים אחרים שלא עומדים בתנאי הסף ומכניס אותם למכרז, דבר שגורם בלגן במכרז, כאשר גוף ממשלתי לא מתעסק בספסיפיקציות שנדרשות במכרז ועושה הנחות לגופים האחרים – אותנו זה הורג.

גיל ברק: המפעל שלנו בבאר שבע הוא על סף אי כדאיות כלכלית.

איילת נחמיאס ורבין: יש להודות שהרבה שנים זה כך.

גיל ברק: לאחרונה זה מתגבר.

גיל ברק: אני מקווה שעוד שנה אני אוכל לומר שיש לנו מפעל בבאר שבע שמעסיק מעל 100 עובדים.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת גליק, אתה רוצה לומר משהו?

יהודה גליק: אני באתי לשמוע.

איילת נחמיאס ורבין: אתה איש טוב.

איילת נחמיאס ורבין: אני אתן לעוד תעשיין אחד, מוטי חן, סמנכ"ל פיתוח עסקי ושיווק בחברת טלדור.

מוטי חן: אני אחסוך בהצגה ואני אגש לנקודות.

מוטי חן: דיברה קודם נורית על חיוב של חברות פרטיות ברכש כחול-לבן.

מוטי חן: חלק מהחברות הפרטיות במדינת ישראל מקבלות תקציבים ממשלתיים.

מוטי חן: חברת IBC למשל שהיא חברה פרטית שחברת חשמל השתתפה שם בהתקנת סיבים אופטיים, קיבלה מממשלת ישראל 150 מיליון שקלים מענק.

מוטי חן: אני חושב שבמקרה כזה יש מקום גם לחייב את החברות הפרטיות שמקבלות עזרה ממשלתית, לחייב כחול-לבן.

איילת נחמיאס ורבין: קודם נראה שהממשלה מקיימת את החוק.

מוטי חן: אני לא רוצה להיכנס לחוק כי יש הצעה של החוק ואני לא בטוח שהדיון הזה יקדם אותה.

מוטי חן: אני חושב שבמידה מסוימת אנחנו איבדנו את הכבוד העצמי שלנו.

מוטי חן: אני מדבר על שני דברים.

מוטי חן: אנחנו מפעל שמייצר ומייצא לכל העולם.

מוטי חן: אנחנו נתקלים בחוסר שוויוניות שאני לא בטוח שהאוצר דווקא תוקע את העניין הזה.

מוטי חן: למשל, הודו.

מוטי חן: אני מייצא להודו.

מוטי חן: אנחנו מייצרים כבלים ותקשורת לתעשייה הביטחונית, הנפט והגז.

מוטי חן: אני מייצא להודו.

מוטי חן: על המוצר שלי מושתים 19 אחוזים מכס.

מוטי חן: כשההודים מייבאים לכאן, כמעט ואין מכס.

מוטי חן: לפעמים יש שישה אחוזים.

מוטי חן: זה מצב לא קביל ולא סביר.

מוטי חן: עוד נקודה אחת.

מוטי חן: תורכיה עכשיו על השולחן.

מוטי חן: אנחנו יודעים שהתורכים מוכרים כאן במחירי דמפינג, השיתו על חלק מהמוצרים שלהם עכשיו היטל על הנושא הזה.

מוטי חן: אני לא יכול להשתתף, אף חברה ישראלית לא יכולה להשתתף, במכרז ממשלתי תורכי.

מוטי חן: לא מפורסם, לא יוצא ואני לא מבין מדוע אנחנו נותנים לתורכים להיכנס לכל מקום כאן בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: יורם גונן מעדשות חניתה.

יורם גונן: אני צובט את עצמי כי כל הדברים הנכונים נאמרים.

יורם גונן: יש חוקים ולא מקיימים אותם.

יורם גונן: אנחנו מפעל קטן על גבול הצפון, מעסיקים 70 עובדים, מפעל רפואי היחידי בארץ שמייצר עדשות השתלה לניתוחי קטרקט.

יורם גונן: מתמודדים עם ענקים בשוק, גם המקומי וגם בעולם.

יורם גונן: עושים יצוא ל-30 מדינות בעולם ובמקום שבתי החולים הממשלתיים מבצעים רכש, הם לא עושים את זה דרך מכרזים מסודרים ולכן כל חברותה ענק, ארבע-חמש חברות ששולטות בשוק הגלובלי, עושות הסכמים ארוכי טווח עם בתי החולים הממשלתיים, בתי החולים של הקופה, ואנחנו לאט לאט מאבדים את מקומנו בשוק המקומי והדבר הזה מהווה סכנה קיומית אמיתית לעדשות חניתה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: שי רינסקי, מנכ"ל משרד הכלכלה.

שי רינסקי: אני אנסה לדבר באופן כללי כי אני חושב שסך הכול כולם מבינים שאנחנו בסך הכול אתכם.

שי רינסקי: מאוד ברור לנו שאנחנו משרתים ורוצים שהתעשייה כאן תפרח, תצמח ותעלה וכל הקשיים, כמה שניתן לעזור, אנחנו נעזור.

שי רינסקי: כמו שאתם בטח מודעים ויודעים, 90 אחוזים מתקציב משרד הכלכלה והתעשייה מופנה עבור כלי סיוע לתעשייה.

שי רינסקי: אנחנו מדברים על סדר גודל של מעל 3 מיליארד שקלים.

שי רינסקי: אבל קצת יותר פרקטי מעבר לדברים הללו.

שי רינסקי: זה לא סוד.

שי רינסקי: אנחנו שמנו בשבועות האחרונים שינויי חקיקה שהמשמעות שלהם אמורה לתת פתרון למרב הדברים שנאמרו כאן שזה הוספת גופים מחויבים.

שי רינסקי: אחרון הדוברים, יורם גונן, דיבר על שראל שלא מחויב היום.

שי רינסקי: הצעת החוק מדברת על כך שגם הם יהיו בפנים.

שי רינסקי: מוסדות להשכלה גבוהה, גם השלטון המקומי.

שי רינסקי: אנחנו רוצים שזאת לא תהיה המלצה אלא תהיה חובה וזה חלק מהדו-שיח שאנחנו מנהלים.

עופר בן אליעזר: חובה למה?

שי רינסקי: כחול-לבן.

שי רינסקי: ה-15 אחוזים.

שי רינסקי: עופר, מה שאמרת, יהיה.

שי רינסקי: אני אומר מה רוח הדברים שלנו והיא שטובין ושירות יהיו גם כן מחויבים בכחול-לבן.

שי רינסקי: היום יש פרשנות לכאן ופרשנות לשם, אבל לנו זה מאוד ברור שזה מחויב בכחול-לבן.

שי רינסקי: כמו שנאמר כאן על ידי שרגא, אנחנו עכשיו בהליכים משפטיים כאלה ואחרים כשאנחנו בעמדה מסוימת.

שי רינסקי: יש משרדים אחרים או משרד אחר שהוא בעמדה מנוגדת לנו.

שי רינסקי: גם על כך אנחנו עכשיו עם החשב הכללי בסדרת דיונים שאנחנו מתחילים בשבועיים הקרובים כדי כן להגיע להבנות.

שי רינסקי: בסך הכול משיחה שלי עם החשב הכללי, אני חושב שהוא כן פנוי ורוצה לעזור.

שי רינסקי: עד כמה, אני לא יודע.

שי רינסקי: אבל אנחנו שם.

שי רינסקי: גם הגדרת כללי מקור, מה נחשב תוצרת ישראלית כדי שהדברים יהיו ברורים.

שי רינסקי: אכיפה.

שי רינסקי: נאמרו כאן לא מעט דברים שחשובים לנו.

שי רינסקי: אם אתם נתקלים בבעיות, תעבירו אלינו.

שי רינסקי: אנחנו פועלים בצורה אקטיבית מול גופים גם בממשלה וגם מחוץ לממשלה כדי לראות איך אנחנו עוזרים בכחול-לבן.

שי רינסקי: אני יכול לומר לכם שאנחנו כמדיניות הולכים להקים מינהל בתוך משרד התעשייה, מינהל שלם שיעסוק בכחול-לבן לצד שדרוג מינהל תעשיות שמקבל - - -

איילת נחמיאס ורבין: למה בעצם הם לא ביחד?

שי רינסקי: הם תחת משנה אחד אבל כל אחד יש לו את הנקודות שלו שהוא צריך חיזוק ודווקא בגלל שזה חשוב, שני הדברים האלה חשובים, אנחנו כן רוצים שכל אחד יקבל מעמד מאוד מאוד גבוה.

שי רינסקי: זאת הייתה שאלה מצוינת.

שי רינסקי: אני יכול לומר עוד נקודה שהיא כחלק מהעזרה לכחול-לבן.

שי רינסקי: דיברו כאן על טקסטיל.

שי רינסקי: בסך הכול אפשר היה לומר שזה ענף שהוכחד, הוא לא קיים כביכול, אבל אנחנו יכולים לומר שבשבועות האחרונים אנחנו קצת חפרנו יותר פנימה ואנחנו מנסים בכלים שלנו להכניס חדשנות, שזה בסופו של דבר מקור הכוח של מדינת ישראל, ואני יכול לומר לך היושבת ראש שלפחות שלושה מפעלים, בעקבות העבודה שלנו, הולכים לקבל השקעה לא קטנה שתעזור להם בחדשנות.

שי רינסקי: לטענתם תוסיף להם יכולת ייצור גם בארץ וגם יצוא.

שי רינסקי: אני רוצה בשורה התחתונה לומר שאנחנו המקום שלכם.

שי רינסקי: זה שיש כאן את הוועדה, זה מצוין.

שי רינסקי: הוועדה עוזרת לנו.

שי רינסקי: אבל תבואו אלינו ותגידו לנו איפה אנחנו יכולים לעזור לכם באכיפה בעיקר.

שי רינסקי: אני מקווה מאוד שביחד עם הוועדה ועם משרד האוצר אנחנו נצליח בתיקוני החקיקה להעביר את זה כדי שבחודשים הבאים יהיה יותר פשוט שהכחול-לבן והתעשייה הישראלית יהיו על המדף ולא מתחתיו.

שי רינסקי: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: זיוה, דקה.

זיוה איגר: אני אמונה על רכש הגומלין.

זיוה איגר: רכש הגומלין הוא אחד הכלים לחיזוק כחול-לבן.

זיוה איגר: הוא הכניס 2.5 מיליארד דולר בשנה שעברה לתעשייה המקומית.

זיוה איגר: יש לי בעיה אחת.

זיוה איגר: רכש הגומלין מוזן ממכרזים.

איילת נחמיאס ורבין: חד משמעית.

זיוה איגר: ואני מוצאת בתוך הבית, לא במשרד הכלכלה, משרד הכלכלה מתאבד על זה, אני מוצאת בתוך הממשלה חסמים משפטיים.

זיוה איגר: ברגע שעכשיו רכש אוטובוסים נעשה דרך מה שנקרא קבלן באמצע, בין משרד התחבורה - - -

איילת נחמיאס ורבין: תמיד המכרזים היו כך.

זיוה איגר: אז עכשיו המשפטנים יושבים בפרונט ומסבירים למדינת ישראל למה אנחנו לא יכולים לחייב רכש אוטובוסים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר לך שזה אומר רק דבר אחד, שלא רוצים באמת העדפה תוצרת הארץ.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מוכנה לקבל את ההתפלפלויות המשפטיות האלה.

איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט מעצבן.

איילת נחמיאס ורבין: לא לכך התכוון המחוקק בראשית שנות ה-90 כשהוא עשה את תקנות חובת המכרזים, העדפת תוצרת הארץ.

איילת נחמיאס ורבין: לא לזה הוא התכוון.

זיוה איגר: רוח החוק לא קיימת.

זיוה איגר: יש משפטנים שמדברים על וורדינג.

איילת נחמיאס ורבין: למה לא חלה עליהם החובה הזאת?

איילת נחמיאס ורבין: בכל מקרה, אם הם לוקחים פרויקטורים, הם כבר לא חייבים בחובה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: שי, אנחנו חייבים להקים חדר מצב בעניין הזה, שזאת הצעה מעולה של מנהלת הוועדה שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: חדר מצב שיטפל בסוגיות האלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא חושבת שאנחנו נמצאים יותר בסיטואציות, וזיוה, זאת לא פעם ראשונה שאני שומעת אותך מקימה כל צעקה.

איילת נחמיאס ורבין: כמו שאמרתי בהתחלה, העצימות בעניין הזה עלתה במשרד הכלכלה.

זיוה איגר: בואי תראי מה עושים בארצות הברית לתעשייה המקומית.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת.

זיוה איגר: 51 מושלים עומדים שם ומושכים את התעשייה המקומית.

איילת נחמיאס ורבין: הרי הם באים לארץ.

איילת נחמיאס ורבין: המושלים האמריקאים האלה באים לארץ ומנסים לקחת את התעשיות שלנו לשם והם יודעים למה.

איילת נחמיאס ורבין: הם יודעים למה.

איילת נחמיאס ורבין: למה בהודו ראש הממשלה שם, שראש הממשלה כל כך מתפעל ממנו ובצדק, אמר ממד אין אינדיה למקינד אין אינדיה.

איילת נחמיאס ורבין: כולם מדברים על זה וכולם מבינים את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך שי, סליחה שהגבתי כך אבל אני מרגישה שאנחנו חוזרים על הדיון ובעצם הוא לא משתנה.

איילת נחמיאס ורבין: זה אומר שאנחנו צריכים להתחיל להשתמש באמצעים הרבה יותר מורכבים וחריפים ובאמת ההצעה של חדר מצב, היא לא מופרכת.

שי רינסקי: כבר יש חדר מצב.

לאה ורון: למה התעשיינים לא יודעים את זה?

נעמה קאופמן פס: אנחנו חדר מצב.

נעמה קאופמן פס: יודעים.

לאה ורון: למה הם צריכים להגיע לישיבות ועדת הכלכלה?

איילת נחמיאס ורבין: אני מצטערת, אני לא מקבלת את ההגדרה שאנחנו חדר המצב.

איילת נחמיאס ורבין: עם כל הכבוד לך, המשנה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מקבלת את זה שאנחנו חדר מצב.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לכם שצריך להיות חדר מצב ייעודי בראשות מישהו.

לאה ורון: כמו שיש במשרד החוץ.

איילת נחמיאס ורבין: במינהל תעשיות או היכן שתחליטו.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא אומרת לך איך לנהל את המשרד שלך.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מקבלת שמשרד הכלכלה הוא חדר מצב.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מקבלת את זה.

נעמה קאופמן פס: לא ברמה הכללית אלא ברמה הפרטנית של תשובות למכרזים, פניות ממועצות מקומיות ועד המגזר הציבורי בכל תוצרת הארץ.

נעמה קאופמן פס: אין פנייה שלא מטופלת.

נעמה קאופמן פס: התעשיינים מכירים את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא חושבת שאתם לא מטפלים.

איילת נחמיאס ורבין: אני חוזרת בפעם השלישית על העצימות.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה לומר שבעיני זה שווה שיחה נפרדת, האם זה המקסימום שאפשר לעשות או הכי אפקטיבי שאפשר לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: שני משפטים לנורית.

נורית הראל: שני משפטים.

נורית הראל: כתעשיינית שנאבקת יום יום, אני עם התעשיינים ולא משנה אם מעסיקים 15 עובדים או מאות או אלפי עובדים.

נורית הראל: אנחנו נאבקים יום יום והמכרזים האלה, נכון שמטפלים בהם, משרד הכלכלה משתדל, אבל אחרים שמים רגליים והטיפול לוקח חודשים ושנים ובינתיים מפעל נסגר ואין למי לעזור.

נורית הראל: צריך לשים לוחות זמנים.

נורית הראל: כאשר מפעל פונה בפנייה שלא קיבלו למשל את האוהלים, אין לנו עכשיו חצי שנה לבדוק.

נורית הראל: הוא צריך תשובה מחר בבוקר, או שהוא מפטר את העובדים או שהוא מעסיק אותם.

נורית הראל: לכן הטיפול במכרזים ובעקיפות האלה, צריך להיות מהיר.

נורית הראל: אני רגילה לקבל תמיד קבוצת תמיכה כאן בכנסת שכולם אומרים לנו שאנחנו צודקים, אבל אנחנו מבקשים עזרה בהחלטות גם בנושא של המכרזים, מכרזי השירות, וגם בהגדרת טובין עם החריגים שישמרו על מפעלים כאן בארץ.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך.

איילת נחמיאס ורבין: שיהיה לך בהצלחה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים לסיים.

איילת נחמיאס ורבין: מנהלת הוועדה היא מנהלת קשוחה ואנחנו צריכים לסיים את הדיון.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להודות לכם שבאתם לכאן היום, להודות לכם על כך שאתם משתתפים בכל היום הזה ולומר לכם שמבחינתנו העניין הזה לא הסתיים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתכוונת ליזום פנייה של השדולה ליועץ המשפטי בעניין מכרזי השירות כי אני חושבת שזה דבר שהוא חייב לדעת ואנחנו צריכים להידרש לו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.