ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 798, 2018-06-26 10:30

איתן כבל: בוקר טוב.

איתן כבל: אנחנו פותחים ישיבת ועדת הכלכלה.

איתן כבל: הצטרף אלינו חברנו אבי סייג, אלוף משנה במילואים, שהוא גם ראש פורום מג"דים, העמותה למען משרתי המילואים, מה שהתחיל פעם עם שני פורומים, פורום מג"דים-מח"טים ופורום חפ"שים והיום הוא עומד בראש הגוף המשותף הזה.

איתן כבל: אני אאפשר לך לומר דברים.

איתן כבל: לאחר מכן אני אאפשר לרועי, למילואימניקים מביטוח לאומי שנשמח אם יאמרו כמה מילים מנקודת המבט שלהם, לרח"ט תומכ"א שאשמח לשמוע את דבריך אם תרצה להתייחס.

אבי סייג: תודה רבה.

אבי סייג: לא מובן מאליו שעוסקים בנו שנה אחר שנה כל השנה.

אבי סייג: אנחנו כאן כבר 23 שנים בבית.

אבי סייג: זה ממש לא מובן ותודה.

אבי סייג: אני אומר את זה כי אחר כך נציק לכם בהמשך.

אבי סייג: כמובן לכל נשות אנשי המילואים, לכל המילואימניקיות שראינו כאן והמילואימניקים, ברור שזה לא טריביאלי שבאים למילואים ושמענו כאן סיפורים מאוד נפלאים.

איתן כבל: מרשים.

אבי סייג: ראיתי לא מעט מועמדים שהיו כאן בוועדה וזה ממש כיף לשמוע.

אבי סייג: אני רוצה לומר כמה דברים בתמצות.

אבי סייג: העמותה שלנו, העמותה למען משרתי המילואים, מורכבת גם מהחפ"שים וגם מהמג"דים ולמעשה מכל מי שרוצה.

אבי סייג: אנחנו לא מתנים שם דבר בכלום ואין כאן תשלום ואין רישום.

אבי סייג: אנחנו עובדים בקשר רציף עם הצבא, עם משרד הביטחון, עם חברי הכנסת, עם כל הגופים הממשלתיים שיכולים להיות.

אבי סייג: היום בכנסת יש את יום התעשייה ואנחנו עובדים גם עם כל הארגונים הכלכליים, עם שרגא, עם התאגידים ועם כולם.

אבי סייג: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם כולם.

אבי סייג: גם עם ערן שיושב כאן, רח"ט תומכ"א, עם ראש אכ"א ועם כולם.

אבי סייג: אני לא יכול שלא להתייחס למה שהיה כאן אתמול בכנסת בנושא של נקח"ל, נציב קבילות החיילים.

אבי סייג: אני רוצה להתייחס במילה.

אבי סייג: קראתי בעיתונות, ידעתי על הדוח הזה קצת לפני, שמענו, ראינו, אנחנו נפגשים הרבה עם נקח"ל ועם אנשיו וגם מנסים לפתור בעיות לפעמים יחד ולפעמים בנפרד.

אבי סייג: מה שהעלה נקח"ל, צריך להדאיג.

אבי סייג: הצבא צריך לקחת את זה, לעשות בדק בית אבל גם אתם חברי הכנסת צריכים לעשות בדק בית ואתם הממונים בחוק המילואים לפקח על מה שקורה בצבא, לפחות בהיקף הכוח ובנושא של גרף האימונים.

אבי סייג: אתם עושים את זה בוועדת כוח אדם, בוועדת המוכנות של עמר בר-לב.

אבי סייג: כל אח צריך לעשות את החלק שלו.

אבי סייג: עם כל הכבוד, סומכים על כל מה שקורה, אבל בכל זאת אני כאיש מילואים עושה המון שנים מילואים, אני מוטרד.

איתן כבל: אני יכול לבקש ממך משהו?

איתן כבל: כיוון שאני כבר מכיר את ההצעות שלך בעל פה, אנחנו חברים קרובים גם מעבר לעניין הזה, הייתי שמח לשמוע ממך, כדי שנשמע את זה גם בשידור, אחרי כל השנים האלה, שים את שלוש-ארבע הנקודות המרכזיות שלדעתך אנחנו כל כך זקוקים להן כחיילי מילואים, מההתנסות.

איתן כבל: אין מישהו שהוא בעל ניסיון יותר גדול משלך.

אבי סייג: ברשותך, מילה אחת ואני סוגר את הפרק הזה.

איתן כבל: אין בעיה.

איתן כבל: בבקשה.

אבי סייג: אנחנו ישבנו כאן

אבי סייג: בכנסת לפני פחות מ-20 שנים כאשר חיילי המילואים ביצעו 10 מיליון ימי מילואים בשנה.

אבי סייג: היום מהדוח שהצבא השאיר כאן, וזה גם התפרסם בעיתונים, אנחנו מבצעים 1,9 מיליון ימי מילואים בשנה.

אבי סייג: חבר'ה, זאת קוסמות בלתי אפשרית.

אבי סייג: הגבולות לא השתנו.

אבי סייג: אני לא נכנס עכשיו ליעדים, לאסטרטגיה וכולי, אבל המשמעות היא עצומה.

רועי פולקמן: פעם הרבה מהבט"ש עשו מילואימניקים.

רועי פולקמן: היום הרבה פחות בט"ש עושים מילואימניקים.

אבי סייג: גם בעסק הפרטי – אמרתי את זה בוועדה השנייה – שלי שהוא עסק גדול, אני לא יודע לעשות כזאת קוסמות.

אבי סייג: לא יודע.

אבי סייג: זה שווה לבדוק.

איתן כבל: אני אעלה את זה גם באודיטוריום.

רועי פולקמן: חלק מהתפיסה, אני חוויתי את זה בשנים הראשונות שלי במילואים, היינו עושים בט"ש ואין דבר שאתה מרגיש כחייל מילואים יותר מיותר מכל מיני מסלולי בט"ש כאלה שהיינו עושים, סתמיים לחלוטין.

רועי פולקמן: לכן, זה שהצבא התייעל וחיילי המילואים קודם כל צריכים לעשות אימונים ומוכנות למלחמה למקרה חירום, ולא לנסוע על בט"שית על גבול ירדן, מה שהיום עושה קרקל או גדודים מעורבים.

רועי פולקמן: לכן במובן הזה הצבא עשה טוב שהוא לא לקח חיילים מאוד יקרים ושם אותם חודש ימים.

רועי פולקמן: כמה קווים כאלה עשיתי על גבול מצרים או בערבה, שבצדק, לא צריך יותר מילואימניקים שיעשו את זה.

רועי פולקמן: כמובן גם בשטחים.

דגנית שוקרון: הירידה לא נובעת רק מזה.

רועי פולקמן: לכן הירידה בימי מילואים קשורה לזה.

איתן כבל: פולקמן, זאת איננה ועדת החוץ והביטחון.

איתן כבל: אני מבין את מה שאתה אומר.

איתן כבל: הלוואי הגישה הזו היא נכונה אבל היא לא זו שבעטיה או בגללה יש את הירידה ואני אסביר לך למה.

איתן כבל: אחרי מלחמת לבנון השנייה, בכל דקה, אם הייתה פורצת מלחמה, החיילים היו מוכנים.

רועי פולקמן: וכמה מילואים הם עשו בשנה לאחר מכן?

איתן כבל: טחנו מילואים, חבל לך על הזמן.

רועי פולקמן: אבל לא 10 מיליון ימי מילואים.

איתן כבל: בוא נעשה סדר.

איתן כבל: הבעיה היא לא 10 מיליון ימי מילואים שעשו פעם כי זה לא היה נכון מסיבה פשוטה.

איתן כבל: כי מי ששילם אז לחיילי צה"ל את הכסף, זה לפני שהם יצאו למילואים, הביטוח הלאומי.

אבי סייג: לא.

אבי סייג: 10 מיליון ימים, היה עדיין בצבא.

איתן כבל: כשזה עבר למערכת הביטחון, זה כבר יצא מתקציבה.

איתן כבל: אני כבר לא צעיר כל כך, אני רק נראה טוב.

איתן כבל: אנחנו יצאנו לימי מילואים, לימי אימון, שלושה שבועות ימי אימון.

איתן כבל: אם קיבלת 35 ולא 40 ימים, זה כבר היה סבבה.

איתן כבל: אתה זוכר, אתה בן מחזור שלי.

איתן כבל: אלה הדברים פחות או יותר שהיו בזמנו.

איתן כבל: צה"ל, בעקבות המעבר והכסף שהיה צריך לצאת ממנו, שזה לא שולמן ישלם, מישהו צריך לשלם את כל הכסף הגדול הזה, הוא עשה מהפכה, מהפכת אמת ובדין.

איתן כבל: התייעלות.

איתן כבל: עם השנים קרו כאן שני אלמנטים נוספים ואני באמת לא רוצה לרדת לרזולוציות האלה כי מקומן יותר בוועדת החוץ והביטחון, מה הסיבות שהובילו לכך ומה קורה.

איתן כבל: בשורה התחתונה, אני רוצה שתדע, אני אומר את זה ואני אומר את זה גם שם, כאשר אמרתי אחרי מלחמת לבנון השנייה, בכל זמן נתון היית מוצא חייל מוכן ודרוך לקראת כל קרב כי כמו אחרי כל אירוע, ועדת חקירה וכולי, כולם כל היום מתאמנים.

איתן כבל: רק מה, השוטף הורג כמעט בכל דבר.

איתן כבל: אחרי האירוע הנקודתי, מספר ימי המילואים הלך וקטן והוא קטן בצורה מאוד מאוד משמעותית עד כדי כך – אני לא רוצה להעלות את זה כי זה לא המקום לעסוק בשאלה הזאת – שאני פוגש ופגשתי חיילים ואלה אמורים להיות חוד החנית.

איתן כבל: אנחנו כל הזמן מתבשמים מחיל האוויר, ושם המיליארדים של המטוס יותר מדברים מאשר החייל אפילו, בוא נגיד את האמת בעניין הזה, אבל מספר ימי המילואים שלנו כחיילי מילואים, אני לא מדבר על קו.

איתן כבל: דרך אגב, אני בוויכוח שמתקיים שנים כבר בין המפקדים לגבי החשיבות של הקו, ואני לא מזלזל בה, אני מאלה שטוענים שהאימון הוא לאין שיעור יותר חשוב מאשר אחזקת קו כמעט בכל פרמטר.

אבי סייג: ברשותכם, שאלת מה חשוב לנו היום, למערך המילואים.

אבי סייג: אני אתייחס ולא לפי הסדר.

אבי סייג: חשוב לנו דבר שנקרא הביטוח.

אבי סייג: אנחנו אנשי המילואים מבצעים ביטוח אישי כשאנחנו יוצאים למילואים, בשוטף.

אבי סייג: יש לנו ביטוח אישי, תאונות עבודה ולא עלינו מוות.

אבי סייג: כאשר קורה משהו במילואים, אנחנו לא מקבלים את הביטוח האישי.

אבי סייג: יש כאן התקזזות מול מה שמגיע מהצבא.

אבי סייג: אנחנו חושבים שזה פסול.

אבי סייג: אנחנו בקשר עם הקצבאות של צה"ל.

אבי סייג: אנחנו חושבים שאין קשר בין מה שאתה קונה בכסף הפרטי שלך, אתה מחליט לקנות ביטוח ולא לקנות דירה, בזה אסור לגעת.

אבי סייג: זה דבר שלך.

אבי סייג: זה דבר שאנחנו נטפל בו מול הצבא.

אבי סייג: היה ולא, נידרש לעזרה שלכם.

איתן כבל: מספר התלונות שאנחנו מקבלים, כל הזמן אני מקבל שאלות לגבי נושא הביטוח.

איתן כבל: אני גם העברתי לך להתייחסות כדי שתיתן זווית.

איתן כבל: לא כל דבר אני יודע לענות עליו.

אבי סייג: אני יכול לומר לכם שמה שעשינו בשנה האחרונה, אנחנו הגשנו תביעה – אנחנו כעמותה – נגד 10 חברות ביטוח על כך שכאשר יצאנו למילואים, הן החריגו את המילואים בפוליסת הביטוח באישור של הממונה בזמנו, לפני הממונה, ואז הם החריגו.

אבי סייג: היה וקורה לך משהו במילואים, אתה לא מבוטח.

אבי סייג: בדיון שהיה לנו מול 10 החברות האלה, ובלחץ על המפקחת, דורית, היא ביטלה את ההחרגה.

אבי סייג: זאת אומרת, היום אסור להחריג את נושא המילואים בפוליסת הביטוח.

אבי סייג: הקטע הזה, עברנו אותו.

רועי פולקמן: זה לא מייקר את הפוליסה?

אבי סייג: לא.

אבי סייג: זה לא מייקר.

אבי סייג: אנחנו פשוט אמרנו להם שיחזירו לנו את הפרמיה ששילמנו.

אבי סייג: זה לא מייקר.

אבי סייג: ישבו גם עם חברות הביטוח וזה נסגר.

אבי סייג: נושא נוסף הוא הנושא ששייך כאן לוועדה וגם לוועדת הכספים, שכר המינימום למשרת מילואים.

אבי סייג: שכר המינימום למשרת מילואים, עת קבענו אותו, עת ביקשנו את שכר המינימום, שכר המינימום במשק היה 4,300 שקלים.

אבי סייג: אז קבענו את שכר המינימום למשרת מילואים – אני לא אלאה אתכם בנוסחה של הביטוח הלאומי, אני גם דירקטור בביטוח הלאומי – 68 אחוזים משכר היסוד.

אבי סייג: בקיצור, זה היה 5,600 שקלים.

אבי סייג: מה שקרה זה שהכול עלה במשק והגענו ל-5,300 שקלים ואנחנו נשארנו ב-5,800.

אבי סייג: משהו לא הגיוני ונצטרך להביא את זה בפניכם, את נושא שכר המינימום למשרת מילואים.

אבי סייג: לדעתי זה צריך להיות שכר ממוצע במשק.

אבי סייג: הבן אדם מסכן את עצמו, הבן אדם איבד את החופש והחירות שלו בימים האלה, שלא לדבר עליו או עליה, על בן או בת הזוג שגם הם איבדו את החופש.

אבי סייג: עלויות נוספות שנגרמות לו בשל המילואים.

אבי סייג: אנחנו נעלה את זה בצורה מסודרת.

רועי פולקמן: בימים אלה חבר הכנסת שמולי ואני מקדמים הצעת חוק בנושא החישוב השעתי.

רועי פולקמן: יש בזה הקשרים, האם מעלים את חישוב שכר המינימום הכללי או האם משנים את נוסחת החישוב השעתי כי חלק מהעניין שנקבע שכר מינימום גבוה יותר כי חיילי המילואים שמשרתים בחישוב שעתי נפגעים בגמול שהם מקבלים.

רועי פולקמן: בסוף שני הדברים האלה מגיעים מאותו כיס, מהביטוח הלאומי וצריך לדון בשני הדברים האלה בכפיפה אחת.

אבי סייג: ברשותכם, גם ליאורה וגם אבי צרפתי שהיה ממונה על זה, הם כבר במילואים בביטוח הלאומי.

אבי סייג: כשאתה מדבר עליהם, תבין שהם במילואים אבל הם חברים שלנו.

אבי סייג: הם מבינים שהמילואים זה צורך והם עוזרים לנו ביום יום.

אבי סייג: גם אנשי הביטוח הלאומי אבל גם הם.

אבי סייג: הנושא הנוסף.

אבי סייג: אנחנו הצענו להפחית את המס שמוטל היום על התגמול הנוסף מ-25 אחוזים ל-10 אחוזים.

אבי סייג: מס אחד בוטל על התגמול המיוחד.

אבי סייג: שר האוצר ביטל את המס הזה.

אבי סייג: מה שנשאר לנו זה להקטין את המס כי אנשי המילואים, עיקרם הם סטודנטים, צעירים.

איציק שמולי: אתה יכול להסביר מה זה המס המיוחד?

אבי סייג: כן.

אבי סייג: יש שני תגמולים שמשולמים לחייל המילואים ביחד ב-1 במאי בגין ימי המילואים שהוא עשה בשנה שעברה.

אבי סייג: זה תגמול על אורך התקופה שהוא ביצע.

אבי סייג: מעל 10 ימים, כבר מתחילים לקבל.

אבי סייג: יש תגמול שנקבע בשנת 1998 שהוא תגמול מיוחד.

אבי סייג: התקציב שלו סדר גודל של 50-60 מיליון שקלים.

אבי סייג: הוא לא גבוה והוא לאנשים שעושים מעל 32 ימי מילואים.

אבי סייג: שר האוצר אמר שהוא מוותר על זה.

אבי סייג: זה בערך 10 מיליון לאנשי המילואים.

אבי סייג: בזה סיימנו.

אבי סייג: התגמול השני הוא התגמול הנוסף שאותו אנחנו מקבלים מחוק המילואים והוא מדבר על שירות של מ-10 ימים אותם ביצעת ואז אתה מקבל.

אבי סייג: זה קשור לנקודות זיכוי, פחות או יותר לפי תמחור של נקודת זיכוי.

אבי סייג: על זה החייל משלם בלי לדעת כי הוא מקבל את הכסף לחשבון והוא לא יודע שניכו לו 25 אחוזים.

אבי סייג: הרוב הם בערך 10 אחוזים.

אבי סייג: אז בואו נוריד את זה ל-10 אחוזים.

אבי סייג: אנחנו מטפלים במהלך הזה.

אבי סייג: אני מקווה שבוועדת הכספים, בישיבה שתתקיים בשעה 12:00, ייתנו לנו לדבר על זה יחד עם עודד פורר.

אבי סייג: יש נושא חשוב מאוד.

אבי סייג: כאשר קורה לי משהו במילואים, אירוע במילואים, לא משנה אם אני אשם או לא אשם, אני נגרר למשפטים לאחר המילואים.

אבי סייג: משפטים פליליים שהמשפחה יכולה לתבוע אותי על משהו שקרה לבן שלה.

אבי סייג: אני לא בא בצו מילואים.

אבי סייג: אני יכול לגרור משפט כזה שנים ואף אחד לא משלם לי.

אבי סייג: אחרי ריב עם היועצים המשפטיים, במיוחד עם אחז, היועץ המשפטי הקודם, הצלחנו לקבל פיצוי מסוים על היום, לא במסגרת ימי מילואים.

איתן כבל: ניהלנו על זה קרב.

אבי סייג: נכון, וזה עוד לא נגמר.

אבי סייג: אנחנו הצלחנו גם לשכנע שמותר יהיה לחייל להגיע במדים למרות שהוא לא ביום מילואים כדי שיבוא לבוש למשפט ולא עם טריקו וסנדלים.

אבי סייג: הקטע של לקבל יום מילואים, עדיין לא הצלחנו ואנחנו בתהליך הזה.

איתן כבל: אבי, משפט אחרון.

אבי סייג: איך אתה רוצה משפט אחרון מתוך 100?

איתן כבל: לכן אמרתי שלושה-ארבעה נושאים.

איתן כבל: אני מכיר אותך.

אבי סייג: אני לא אכנס לנושא הסטודנטים ולכל יתר הדברים, אותם אני עוזב.

אבי סייג: לגבי דברים שטיפלנו בשנה האחרונה ונסגרו אחרי שבע שנים.

אבי סייג: צריך הרבה סבלנות.

אבי סייג: גם הנושא של הארנונה, אחרי שבע שנים הנושא עבר והיום כל מועצה או עירייה צריכה להחליט וכנראה שכולם יחליטו עד תחילת השנה להתחיל להוריד 5 אחוזים.

אבי סייג: זה עד 5 אחוזים אבל יש אישור של הממשלה, של שר הפנים.

איתן כבל: אני מזכיר שלפני כמה שנים הובלתי בחקיקה תיקון של חיילי מילואים, סטודנטים, שגרים בשכירות, שלא יצטרכו לשלם את הארנונה.

אבי סייג: נכון.

איתן כבל: הם לא הגיעו לסף.

איתן כבל: תראו את האבסורד לפעמים בחשיבה.

איתן כבל: סטודנט לא הגיע לסף, אז ממילא לא היה צריך לשלם את הארנונה.

איתן כבל: העובדה שיצא למילואים דפקה אותו.

אבי סייג: והעובדה שהוא קיבל תגמול, דפקה אותו ואז הוא לא זכאי.

איתן כבל: הוא אומר שהוא עושה מילואים, אין הרבה שעושים, ואז הוא צריך לשלם עכשיו על זה שהוא יוצא למילואים.

איתן כבל: ברוך השם אחרי מאבק לא פשוט הצלחנו בזמנו מול משרד הפנים לשנות את העניין הזה.

אבי סייג: משהו נוסף בו טיפלנו בשנה האחרונה, למעשה בשנתיים האחרונות.

אבי סייג: מורים שיצאו למילואים לא קיבלו את השכר הנכון ולא בזמן.

אבי סייג: מורה שיוצא למילואים בקיץ אמור לקבל שתי משכורות.

אבי סייג: הנושא הזה נסגר מול שר החינוך ומול מנכ"ל משרד החינוך.

אבי סייג: דרך אגב, אותה בעיה הייתה לנו באלתא.

אבי סייג: פשוט לא משלמים בזמן ואומרים כשתביא לי את האישור, ישלמו.

אבי סייג: לא.

אבי סייג: החוק מחייב אותך לשלם מיד.

אבי סייג: בהיותי בביטוח הלאומי, במועצה, הוצאנו איגרת לכל המעסיקים, לכל המדינה, כולל הממשלה, איך משלמים, מתי משלמים, כמה משלמים.

אבי סייג: יש מעסיקים שאומרים שהביטוח הלאומי שילם להם יותר וזה שלהם.

אבי סייג: תדעו שאנחנו יושבים על הדברים האלה.

איתן כבל: אין דבר שלא ניסינו לסגור אותו ולא נמצא לו מעקף.

איתן כבל: גם כשכתבנו את זה בצורה מפורשת בתיקוני חקיקה כאלה ואחרים ועדיין תמיד יש את מי שמנצנץ ומעדיף לקחת את זה לעצמו ולא לתת את זה על פי דין.

אבי סייג: אני אסכם בדבר אחד כי אתה מגביל אותי.

אבי סייג: בשנה האחרונה עשינו אמנה של כל התאגידים במשק – תעשיינים, עצמאים וכולם – יחד עם שר הביטחון, יחד אתנו כעמותה, יחד עם קמל"ר.

אבי סייג: חתמנו על אמנה שלא יפטרו עצמאים במילואים.

אבי סייג: לא שכירים במילואים שבזה טיפלנו אלא עצמאים במילואים, שלא יפטרו.

אבי סייג: נכון, זה לא חוק אבל זאת אמנה ואנחנו מקווים שהיא תעבוד.

רועי פולקמן: לא הבנתי איך אתה מפטר עצמאי.

דגנית שוקרון: אם אני פרילנסרית בחברה ויצאתי למילואים.

רועי פולקמן: את לא עצמאית אלא את פרילנסרית.

איתן כבל: זה סוג של.

רועי פולקמן: זה לא עצמאים.

איתן כבל: הוא צודק.

איתן כבל: בניואנסים המשפטיים, אמנם זה מאותו עולם תוכן אבל כל אחד עם הניואנס מקבל משמעות מאוד חשובה.

אבי סייג: אני אקריא לכם איך זה נכתב.

איתן כבל: אנחנו מאמינים לך.

אבי סייג: אמנת המגזר העסקי למען העצמאים והעצמאיות המשרתים במילואים.

אבי סייג: זאת האמנה.

אמיר אוחנה: לאמנה הזאת אין תוקף משפטי.

איתן כבל: כן, הוא אמר.

אמיר אוחנה: מה החוק אומר לגבי זה?

דגנית שוקרון: אין כאן חוק.

אמיר אוחנה: מותר למעסיק לפטר אדם שעושה מילואים.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: תודה, באמת תודה וזו גם הזדמנות לומר לך תודה מעומק הלב על העשייה הבלתי נגמרת שלך למען חיילי וחיילות המילואים.

איתן כבל: אני אומר את זה בשמי ובשמם מכל הלב ומעומק הלב.

איתן כבל: בלעדיך גם השדולה לא הייתה יודעת להתקדם ולעשות הרבה דברים.

איתן כבל: תודה.

קריאה: גם העזר שכנגדו.

איתן כבל: הפרוטוקול עצמו הבין.

איתן כבל: באמת, יישר כוח, מכל הלב.

רועי פולקמן: אדוני היושב ראש, גם אני שמח על היום הזה שאנחנו מציינים.

רועי פולקמן: יש כמה נקודות שאני רוצה לשים בהמשך לדיונים הקודמים.

רועי פולקמן: אחד הדברים שאמרנו שאנחנו רוצים לחזק, זה השיח שכאשר מדובר בשירות המילואים, זאת המשפחה.

רועי פולקמן: לא רק החייל הספציפי או כמו שעשינו קודם בהוקרה לנשים שמשרתות, אלא זה התא המשפחתי.

רועי פולקמן: אני חושב שאחד החידושים שאנחנו מדברים עליו לא מעט בתפיסה החברתית הוא שיש כאן מאמץ של התא המשפחתי.

רועי פולקמן: עשינו כמה מהלכים כדי להכיר בזה, בשנה שעברה הבאנו את הבשורה עם שעת היציאה או השעה החופשית, והיו לנו עכשיו כמה מהלכים שקשורים לבני/בנות זוג עם ילדים.

רועי פולקמן: אני חושב שאת השיח הזה אנחנו צריכים להמשיך והוא צריך להיות על סדר היום והוא גם אחד המטרות שלכם.

רועי פולקמן: באמת, לשרת במילואים זאת לא רק משימה של משרת המילואים אלא בוודאי של התא המשפחתי שחל עליו עול גדול יותר ואת הדבר הזה צריך לשים כל הזמן.

רועי פולקמן: אנחנו כל הזמן אומרים ששירות מילואים הוא זכות.

רועי פולקמן: אנחנו לא רוצים להפוך את זה עכשיו לאיזו בוננזה כי זה צ'ופר לקבל כסף, אבל אדם לא צריך להיפגע, בוודא לא כלכלית, בגלל זה שהוא משרת במילואים.

רועי פולקמן: הדבר השני שאני רוצה לומר הוא לגבי העסקים הקטנים.

רועי פולקמן: ברור שגם העסקים כעסקים הם חלק מהמחויבות של תמיכה בחיילי המילואים.

רועי פולקמן: אנחנו לא יכולים לפצות באמת, בעיקר עסק, על כך שחייל מילואים יוצא.

רועי פולקמן: בסוף אני הייתי עצמאי קטן, היו לו שלושה עובדים, עבדתי עם פרויקטים וכעובד שלי הלך למילואים, את העבודה שלו הוא לא עשה בשבועות שהוא היה במילואים ואין ספק שהעסק נפגע.

רועי פולקמן: לכן זה דורש מחויבות ערכית.

רועי פולקמן: המדינה לא יכולה לפצות את בעל העסק אבל המדינה יכולה לגרום לכך שבעל העסק לא ישלם יותר ובוודאי שאת זה אנחנו צריכים לסדר.

רועי פולקמן: כלומר, לא יכול להיות שיש לי עלויות, למשל דמי ביטוח לאומי, ואת זה אתם מכירים, עבור העובד שלי, זה שאני מפסיד מזה שהוא יוצא למילואים, בסדר, הוא אדם ערכי, אדם מוכשר, הרבה טוב יש בחיילי מילואים וכנראה גם לכן קלטתי לעבודה את העובד הזה, אבל לא יכול להיות שאני אשלם על החודש הזה שהוא לא היה אצלי בעבודה, אני אשלם את האקסטרה.

רועי פולקמן: את הנקודה הזאת אנחנו צריכים לסדר.

רועי פולקמן: כאן יש אנומליה, אנחנו מסכימים, ואנחנו צריכים להבין מה העלויות שלה.

רועי פולקמן: כמו תמיד, כי אחרת זה מתנפח לעלויות לא סבירות, צריך לתעדף עסקים זעירים כאשר יש לך שניים, שלושה, חמישה עובדים ואז המורכבות שלך היא אחרת לעומת אם אתה מפעל עם 100 עובדים, הפרופורציות הן אחרות, המשמעויות בתשלומים השוטפים שלך הן אחרות.

רועי פולקמן: לכן אדוני היושב ראש, אני חושב שזה אחד הנושאים.

רועי פולקמן: בשנה הקודמת היה לנו דיון חשוב על נושא הנסיעות.

רועי פולקמן: זה היה אחרי אירוע שזכה להרבה כותרות עם הבעיה של יציאה של חיילי מילואים מאימונים בשעות לא שעות.

רועי פולקמן: מעניין אותי לדעת אם נעשה איזשהו מעקב אחר הדבר הזה עם אנשי הצבא.

רועי פולקמן: אז היה דיון ונאמר שיחודדו הנהלים והנושא יפוקח כי ראינו תופעה שהייתה בעייתית והיא עדיין בעייתית - אני גם מכיר אותה משירות המילואים שלי – כאשר אנשים ביום האחרון מעדיפים לחתוך מצאלים או מכל מקום אחר ונוסעים הביתה.

רועי פולקמן: היו הרוגים והיה כאן דיון לא פשוט על אנשים שנפגעו באירועים האלה.

רועי פולקמן: יש מהלך שאנחנו מקדמים, חבר הכנסת שמולי ואני, בנושא החישוב השעתי.

רועי פולקמן: שוב, זה חלק ממכלול גדול אבל צריך לדון בו בכפיפה אחת עם מה שאתה אמרת קודם על חישוב שעות הביטוח לאומי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: נציגי המילואים.

דביר אינדיג: אני סגן יושב ראש עמותת צו 8, רב סרן במילואים וסמג"ד בגדוד 6308 בחטיבה 228, חטיבה צפונית.

דביר אינדיג: כמה השירות המילואים באמת חשוב לנו?

דביר אינדיג: הוא באמת חשוב לנו?

דביר אינדיג: אתם מבינים את הבעיה.

דביר אינדיג: יש פחות ופחות אנשי מילואים.

דביר אינדיג: דיברו כאן על 1.9 מיליון ימי מילואים כשפעם היו 10 מיליון ימים וזה אומר שהרבה פחות ימי מילואים.

דביר אינדיג: בחישובים שאנחנו עשינו ומסקרים שנערכו, לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, יש משהו כמו אחוז אחד פחות או יותר מכל האוכלוסייה שמשרתת במילואים, שירות מילואים משמעותי של 20 ימים בשלוש שנים.

דביר אינדיג: זאת בדיחה.

דביר אינדיג: אנחנו כבר לא מדברים על צבא העם אלא אנחנו מדברים על צבא של פראיירים.

דביר אינדיג: בואו נגיד את המילים.

דביר אינדיג: שמעתי כאן את אבי סייג שיש לו 100 סעיפים וגם כאן

דביר אינדיג: הכנו מניפסט סדור של המון סעיפים קטנים שאפשר לשפר פה ואפשר לשפר שם אבל בואו נאחז את השור בקרניו.

דביר אינדיג: בסופו של דבר זה עניין כספי.

דביר אינדיג: על מנת לפצות אותנו אנשי המילואים שבאמת עושים, המדינה צריכה להחליט שהיא מוכנה לתגמל אותנו.

דביר אינדיג: לא רק לפצות אלא לתגמל.

דביר אינדיג: יש לנו שכירים שפוטרים או לא מועסקים.

דביר אינדיג: איתן, אתה מכיר הרבה אנשי פיקוד, מ"פ ומג"דים, כמה באמת מ"פ ומג"דים עובדים כשכירים בחברות בינוניות?

דביר אינדיג: מעט.

רועי פולקמן: זה לא נכון.

רועי פולקמן: הם לא משרתים?

רועי פולקמן: להפך, זאת אוכלוסייה איכותית.

איתן כבל: אני רוצה לומר משהו.

איתן כבל: יש שבר לא קטן במעבר או בהסכמה של קצינים לקבל על עצמם תפקידים פיקודיים בכירים ואי אפשר להתעלם מזה.

איתן כבל: המערכת כפי שהיא בנויה לא מאפשרת להם, הם לא יכולים לשאת את העניין הזה.

איתן כבל: היום העניין הזה של בת הזוג/בן הזוג מקבל מעמד מאוד מאוד משמעותי כי המשפחה כגרעין – אני אומר את זה מידיעה, לא משמועות ששמעתי – זה מטורף.

איתן כבל: כמות המילואים של מה מותר על פי החוק ומה מקבלים או מה הם עושים, אלה שני עולמות תוכן שלא דומים בכלום.

איתן כבל: פשוט לא דומים בכלום.

דביר אינדיג: אני כבר כמעט 18 שנים עושה מילואים ואני מכיר חברים בחטיבות אחרות, בחטיבות קרביות.

דביר אינדיג: מעט מאוד מ"פים ומג"דים באמת יכולים לאפשר לעצמם את הלוקסוס הזה של שירות מילואים.

דביר אינדיג: קיבלנו שני מג"דים במנמ"ש, אלה אנשי קבע שפעם הייתה את האפשרות לקפוץ לדרגת סגן-אלוף בזה שאתה עושה תפקיד מנמ"ש של מג"ד במילואים.

דביר אינדיג: קיבלנו שניים כאלה.

דביר אינדיג: אפילו מ"פ אחד פעם הציעו לנו.

דביר אינדיג: הפיקוד ברמת המ"פים והמג"דים במצב של קריסה.

דביר אינדיג: אנשים לא רוצים ללכת לקורס מג"דים וקורס מ"פים.

דביר אינדיג: כאני עשיתי קורס מ"פים במילואים ב-2008, היה קורס מקוצר למילואימניקים כאשר מתוך שלושה חודשים, אתה עושה שבעה שבועות.

דביר אינדיג: היום מכריחים אותם לעשות את כל שלושת החודשים.

דביר אינדיג: איזה שכיר יכול להיעדר מהעבודה שלו לזמן כזה?

דביר אינדיג: זה נשמע לכם הגיוני?

דביר אינדיג: הפתרון הוא פתרון פשוט והמדינה צריכה להבין שהיא צריכה להכניס את היד לכיס.

דביר אינדיג: אתה יכול לעשות פלסטר כזה שיהיו לך 5 מיליון שקלים ועוד פלסטר שיהיו לך 20 מיליון שקלים.

דביר אינדיג: אגב, למה הבונוסים משולמים שנה וחצי אחרי?

דביר אינדיג: מה הסיבה?

דביר אינדיג: למה הבונוסים האלה שנותנים אותם בתחילת מאי, עד כמה שזכור לי, למה אי אפשר לעשות אותם בסוף כל חודש?

דביר אינדיג: הרי אם אני כמפקד מילואים הייתי אומר לחייל שלי שהוא אמנם צריך להיעדר מהעבודה שבועיים, אז תקבל 1,000 שקלים בחודש העוקב.

דביר אינדיג: היה כאן משחק הרבה יותר פשוט של הטבה שהוא רואה אותה ממש בחשבון הבנק שלו חודש אחר כך.

דביר אינדיג: זה רק עניין של חשבונאות.

דביר אינדיג: זה עניין של קצת יותר עבודה.

דביר אינדיג: אין באמת הצדקה לתת שנה וחצי אחר כך את הבונוסים שגם כך משלמים.

דביר אינדיג: זה יכול לעזור וזה עוד פלסטר.

דביר אינדיג: אני מדבר על שינוי מהותי בתפיסה שצבא המילואים הוא כבר לא צבא העם והוא צריך להיות מתוגמל.

דביר אינדיג: יש לי פתרון מאוד מאוד פשוט.

דביר אינדיג: אם אמרו 1.9 מיליון ימי מילואים, עם חישוב של 300 שקלים, אנחנו מדברים על תקציב של 600 מיליון שקלים.

דביר אינדיג: אתה מכפיל בעצם את מספר הימ"מים במדינת ישראל ומתגמל כל בן אדם בימי המילואים שלו.

דביר אינדיג: כך פתרת בנושא העצמאים.

דביר אינדיג: כבר עשו צעד בכיוון ונתנו 30 אחוזים תוספת.

דביר אינדיג: שייתנו 100 אחוזים תוספת.

דביר אינדיג: העצמאים באמת יתוגמלו ולא כל מיני חישובים.

דביר אינדיג: דיברתם כאן על פרילנסרים.

דביר אינדיג: אנשים שכירים.

דביר אינדיג: עכשיו אני צריך לקבל לעבודה מילואימניק והיום אני לא רוצה לקבל אותו.

דביר אינדיג: אנשים משמיטים את הפרט הזה מקורות החיים שלהם.

דביר אינדיג: אם אני יודע שאני לא רק אפוצה אלא אתוגמל בתור מעסיק ואני עכשיו שכיר שמקבל 20,000 שקלים, אני ארצה לקבל אנשי מילואים כאלה.

דביר אינדיג: המדינה צריכה להחליף דיסקט ולהבין שהיא צריכה לתגמל בסכום משמעותי.

רועי פולקמן: מה אם היית אומר שירות בצה"ל?

רועי פולקמן: סליחה אני אומר, אני חושב שלא צריך להיפגע אבל יש גם אתוס שזה לא צבא מקצועי בשוויץ שאתה אומר שאפשר להחליט שכל חייל מקבל משכורת איקס.

דביר אינדיג: אני חושב שאנחנו בדרך לשם.

דביר אינדיג: זה נראה לך הגיוני שאחוז אחד משרת במילואים?

דביר אינדיג: למה אני צריך לסכן את עצמי בלבנון וכל שאר 99 האחוזים לא צריכים לסכן את עצמם?

רועי פולקמן: אתוס השירות בצה"ל - - -

דביר אינדיג: אין אתוס שירות בצה"ל.

דביר אינדיג: לא קיים.

רועי פולקמן: אני לא מסכים אתך.

דביר אינדיג: אחוז אחד זה לא אתוס שירות בצה"ל.

רועי פולקמן: מי שהולך למילואים לא עושה את זה כדי מתוגמל.

דביר אינדיג: זה כבר לא קיים.

דביר אינדיג: אתה חי באופוריה.

דביר אינדיג: צבא העם, הוא כבר לא צבא העם.

דביר אינדיג: רק 40 אחוזים מתגייסים לסדיר ורק אחוז אחד עושה שירות משמעותי במילואים.

איתן כבל: יש לי הצעה.

איתן כבל: הנושא הזה, אני כבר אומר, אני אעלה אותו לדיון.

איתן כבל: הוא שנוי במחלוקת אבל הוא יותר ויותר מקבל קולות שלא נשמעו בעבר.

איתן כבל: אם אני עד היום הזה תמיד בלמתי, גם בשיח כאן, את העניין הזה, אני חושב שהגיעה העת להתחיל לדבר על זה.

איתן כבל: עוד לא אמרתי לקיים את זה, עוד לא אמרתי שצריך מחר בבוקר, אבל אנחנו כל כך לא רוצים להיפטר מהאתוס הזה.

איתן כבל: יש רק אתוס.

איתן כבל: כדאי לעשות על זה דיון.

איתן כבל: אגב, אני מאוד מבין למה אתה מתכוון ואני מאוד מתחבר לדברים.

איתן כבל: לא כל דבר שאתה אומר.

איתן כבל: בשבילי לומר צבא מקצועי, זו הייתה כפירה בעיקר.

איתן כבל: צבא ארצות הברית היום הוא צבא מקצועי ובווייטנאם הוא היה צבא חובה.

איתן כבל: אני בטוח שהם לא רוצים את הצבא שהיה בווייטנאם אבל זה דיון ששווה לעשות אותו.

דביר אינדיג: זה 600 מיליון שקלים, זה הרבה אבל ביחס לביטחון והחוסר של שירות המילואים בישראל, 600 מיליון שקלים הוא לא סכום גדול.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מאוד מעריך.

איתן כבל: אמיר אוחנה, בבקשה.

אמיר אוחנה: תודה אדוני היושב ראש.

אמיר אוחנה: אני מצטער שלא יצא לי להיות בתחילת הדיון אבל זה יום כזה שרוב ועדות הכנסת מקיימות דיונים בנושא חיילי המילואים במקביל ואנחנו מתרוצצים מוועדה לוועדה.

אמיר אוחנה: הרלוונטיות מבחינתי לוועדה הזו.

אמיר אוחנה: כמו שאתה מכיר אותי וכמו שהחברים מכירים אותו, בפן הכלכלי לגמרי בצד הליברלי.

אמיר אוחנה: אני רוצה להתערב כמה שפחות במשק ולהתערב כמה שפחות בשוק התעסוקה.

אמיר אוחנה: אני חושב שהשוק יודע לנהל את עצמו יש חריג והחריג הזה הוא החריג עליו אנחנו מדברים עכשיו.

אמיר אוחנה: את חיילי צה"ל אני רוצה לתגמל.

אמיר אוחנה: זה בא לידי ביטוי גם בשירות החובה.

אמיר אוחנה: אנחנו מקצרים את שירות החובה ומעלים את שכר החיילים וזה צריך לבוא לידי ביטוי, בוודאי צריך לבוא יותר לידי ביטוי, גם אצל חיילי המילואים ואני מתחבר למה שנאמר כאן.

אמיר אוחנה: אני חושב שגם הצעות חוק כמו האמנה עליה דיברת, לגבש אותה להצעת חוק כדי שהיא תחייב, לא תהיה רק הצהרת כוונות שזה חיובי אבל גם תחייב את המעסיקים או יוזמות נוספות או רעיונות נוספים כפי שהועלו, אני בכל אופן – למרות שאמרתי שאני לא רוצה התערבות – אני כן פתוח לעניין הזה.

אמיר אוחנה: אני מבקש שתראו בי פרטנר לעניין הזה.

אמיר אוחנה: גם רועי מכיר את המדיניות שלי אבל הנה, אני אומר שכאן יש חריג.

אמיר אוחנה: לחיילי צה"ל אנחנו צריכים לעזור, בוודאי כשאנחנו מגייסים אותם בגיוס חובה או קוראים להם למילואים כגיוס חובה.

אמיר אוחנה: הם זכאים גם לנקודת זיכוי בחינוך, גם במיסוי וכל ההקלות הסבירות האפשריות.

אמיר אוחנה: לדעתי אנחנו צריכים להתגייס ולהעניק.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: (היו"ר רועי פולקמן)

רועי פולקמן: ארי, ברוך הבא.

רועי פולקמן: אני שמח לראות אותך כאן.

רועי פולקמן: ארי סינגר, קצין מילואים ראשי.

ארי סינגר: אני מתנצל על שלא הייתי כאן מתחילת הדיון.

ארי סינגר: יש משהו לא רציני שאני מתייחס לדיון שלא הייתי בו.

רועי פולקמן: את רוח הדברים אתה מכיר.

ארי סינגר: כן.

ארי סינגר: כטנקיסט שלא שומע טוב, אני מודה שחלק מהדברים כאן היו בטונים גבוהים כך שיכולתי לשמוע.

ארי סינגר: לגבי קורסי מפקדים, נושא שעלה כאן בדיוק עת נכנסתי.

ארי סינגר: באמת מה שנטען כאן, אתגר גדול מאוד לצאת לקורסי מפקדים ולכן אחד הדברים שעשינו, המחזור השני של קורס מ"פים מסתיים בימים אלה, זה קורס שמשתרע על שמונה חודשים, יום בשבוע, ויש מגמה גם להפעיל את זה לקורס מג"דים.

ארי סינגר: מה שבטוח שלא יהיה, לא נסמיך מ"פ לא ניתן למ"פ, מפקד הפלוגה, או למג"ד, מפקד הגדוד, בלי שהוא עשה את הקורס.

ארי סינגר: אי אפשר להתפשר על המקצועיות.

ארי סינגר: הקולות שנשמעו וההקלות הנדרשות, אנחנו חייבים להתאים את עצמנו לחברה הישראלית שהולכת ומשתנה מול עינינו ולכן קורס מ"פים הוא דוגמה אחת.

ארי סינגר: לגבי צבא מקצועי.

ארי סינגר: אני מאוד הייתי מודאג לרוץ לצבא מקצועי.

ארי סינגר: זה לא עובד.

ארי סינגר: כמובן לא ניכנס לפרטים אבל בסוף לא מצליחים לגייס לא את הכמות ולא את האיכות.

ארי סינגר: אם אני אתן לכם דוגמה מצבא בריטניה, מסמך שמופיע ולכן אפשר להתייחס אליו, מערך המילואים של צבא בריטניה, כאשר כל הצבא הוא 120,000 והמילואים מונים 30,000, ממש כמעט יחס הפוך למה שקורה אצלנו - - -

רועי פולקמן: כל צבא בריטניה הוא 120,000?

ארי סינגר: כן.

ארי סינגר: הוד מלכותו.

ארי סינגר: זה לא עובד.

ארי סינגר: כאשר מדברים על צבא מקצועי, השיח הוא רק שיח של תגמול ובסופו של דבר יש ניסיונות שאפשר ללמוד ממקומות אחרים.

ארי סינגר: מה שכן, מה שאמרתי בוועדת חוץ וביטחון, מאוד משמעותית ההוקרה.

ארי סינגר: אי אפשר לנתק את ההוקרה מהתגמול אבל אם אנחנו נבוא ויהיה לנו רק שיחו של תגמול, אנחנו מפרקים את הסיפור הזה של אתוס צבא העם וזה הרבה יותר מאתוס.

ארי סינגר: מי שמסתכל או מי שחי על אתוס העבר שצבא העם נבחן רק בכמויות, זה לא נכון.

ארי סינגר: צבא העם הוא צבא שמגיעים אליו מכל שכבות החברה הישראלית.

ארי סינגר: אגב, אני מדייק בלשוני, לא כור היתוך.

ארי סינגר: כור היתוך היה פעם והפך את כולם למשהו חדש.

ארי סינגר: לא.

ארי סינגר: זה פסיפס.

ארי סינגר: לקחת מכל הפסיפס של החברה הישראלית ולהפוך אותם לצבא של עם ולכן זה תנאי הכרחי, לא מספיק אבל הכרחי, כדי שהצבא ימשיך לזכות באמון לו הוא זוכה מהעם.

ארי סינגר: לכן זה צריך להמשיך בצורה כזאת.

ארי סינגר: יש פרדוכס במערך המילואים.

ארי סינגר: זה מערך שמתגייס על פי חוק ומבוסס על התנדבות וערכי שליחות.

ארי סינגר: לכאורה זה תרתי דסתרי.

ארי סינגר: אם זאת התנדבות, היכן החוק?

ארי סינגר: בעיניים לוגיות אולי יש בזה סתירה פנימית.

ארי סינגר: אני אומר שבדיוק כאן אני חושב העוצמה של מערך המילואים.

ארי סינגר: בדיוק בפרדוכס הזה שאנחנו יודעים לחיות אתו ולתת משמעות ולתת הוקרה.

ארי סינגר: כמובן לתת תגמול.

ארי סינגר: היות ואני בוועדת הכלכלה, אם אני צריך לחשוב על החוליה החלשה בתגמול, זה המעסיק, סטודנטים ומי שעוסק במשרות חלקיות.

ארי סינגר: כאן צריך למצוא את ההתאמות המתאימות אבל אנחנו צריכים להסתכל על המעגל השלם.

ארי סינגר: תודה.

רועי פולקמן: מילה אחת שלך.

רועי פולקמן: אני בטוח שהתייחסתם לזה בוועדת חוץ וביטחון, לגבי דוח קצין קבילות חיילים שעלה ועל פערים מאוד גדולים במוכנות, בלי להיכנס לכל זה כי זה לא המקום כאן, אבל בכל זאת אחת הסוגיות הייתה – וזה עלה כאן בדיונים – שמעבר לשיח על תגמול והוקרה, בסוף גם חייל המילואים רוצה שמתייחסים אליו במקצועיות ונותנים לו את התנאים להיות הטוב ביותר או הטוב הנדרש, וכל מי מאתנו ששירת במילואים וראה איך לוקח לך יומיים לסדר ג'יפ ואתה אומר שקצת מזלזלים בך, כי אתה בא לשבוע אימונים בצאלים אבל יומיים אני מסדר ג'יפ.

רועי פולקמן: איפה זה עומד?

ארי סינגר: אני חושב שדייקת מאוד בשאלה.

ארי סינגר: הכשירות הנדרשת.

ארי סינגר: לכן צריכים להיות מאוד מאוד מדויקים.

ארי סינגר: השאלה שאתה שואל היא איך אנחנו בודקים שאנחנו מדויקים.

ארי סינגר: יש מערכת צבאית שקוראים לה מערכת שירות ומדדים, שהוא לא רק שירות ומדדים אלא מערכת שליטה ובקרה לבניין הכוח.

ארי סינגר: אנחנו יודעים, בהסתכלות דווקא על מערך המילואים, אנחנו מסתכלים על מעגל אימונים תלת שנתי.

ארי סינגר: צריכים להסתכל על אוסף הכשירויות, על אוסף המופעים, בין אם אלה זימונים, בין אם זאת תעסוקה, ולדעת לחלק בצורה נכונה את הכשירויות הנדרשות על סך כל המופעים.

ארי סינגר: (היו"ר איתן כבל)

איתן כבל: אני יכול להתפרץ לדבריו של אדוני?

ארי סינגר: בוודאי.

איתן כבל: ברשותך, אני רוצה לומר לך שאחד הדברים שמדאיגים אותי כבר מזה שנים זה אותו כש"מ.

איתן כבל: אני מאוד מקווה שמאז הייתי בוועדת חוץ וביטחון, הוא השתפר.

ארי סינגר: הוא השתפר.

איתן כבל: לפי הכש"מ אז, כולם היו עם ציון 100, יכלו לחלק גם לצבאות נוספים.

איתן כבל: אני זוכר את הימים האלה.

איתן כבל: אנחנו לא אומרים את זה ממקום של ביקורת.

איתן כבל: זה כמו שאתה יושב בבית ואתה משוחח עם החבר'ה, ואתה אומר להם לצאת החוצה, העולם מתנהג אחרת.

איתן כבל: יושב כאן קצין בכיר מחטיבה 55 והוא יגיד לך – במקרה חבר שלי, סגן ראש המועצה ברמת הגולן – לגבי רמת המוכנות.

איתן כבל: אין כמעט ימי מילואים שאתה יודע לבוא ולומר לחיילים שלך שרמת המקצועיות שלהם היא במקום כזה שאתה יודע לעשות את המשימות שיוטלו עליך.

איתן כבל: תזכור, מהפכה שלמה קרתה בצפון מאז מלחמת לבנון השנייה.

איתן כבל: החיזבאללה הוא במקום אחר לגמרי.

איתן כבל: זה הצבא הכי מנוסה באזור.

איתן כבל: צריך שהדברים האלה גם ייאמרו.

איתן כבל: אני בטוח שיש לנו את היכולות ואת הכול.

איתן כבל: כל קלישאה שתבחר, אני גם מאמין בה.

איתן כבל: זה לא שחס וחלילה אני מנסה להמעיט מכוחנו.

איתן כבל: יחד עם זאת עולמות התוכן היום הם שונים לגמרי.

איתן כבל: אחרי מלחמת לבנון השנייה נטחנו כאן ימי מילואים כמו שלא נטחנו כל השנים לאחור.

איתן כבל: למה?

איתן כבל: מה, לא היה כש"מ?

איתן כבל: היה כש"מ אבל לא קראו לו כך אלא קראו לו משהו אחר.

איתן כבל: היה מדד אחר שעל פיו חישבו מה כשירותה של כל יחידה ויחידה.

איתן כבל: בשורה התחתונה, אולי הכש"מ אומר שאנחנו יודעים לעשות את הדברים.

איתן כבל: אני אומר לך שאני של חזרתי מתרגיל באמת של יחידת החוד, אמיתי, זאת לא קלישאה, והייתה לי סיבה לדאגה לא כי האנשים לא מדהימים.

איתן כבל: תמיד אומרים שלרכב על אופניים, פעם אחת למדת, אתה תמיד תרכב.

איתן כבל: אבל לא דומה מי שכל יום רוכב על האופניים למי שעולה עליהן פעם בשנה.

איתן כבל: לא יעזור לך.

איתן כבל: הוא יודע לרכב, הוא רוכב, הוא יודע לפנות, הוא יודע לדווש, אבל מי שרוכב פעם אחת, זה לא דומה.

איתן כבל: עוד דבר אני אומר לך לסיום.

איתן כבל: העולם הטכנולוגי, אם יש כאן חיילים שידעו לומר נתקענו מלפנים, קדימה, הסתער והכלי הכי משוכלל היה מרגמה 52, היום עולמות התוכן, בוודאי של הקצינים, אלה עולמות תוכן אחרים לגמרי.

איתן כבל: אפילו להפעיל את הדבר הזה, את החרטה הזאת, אם אתה לא יושב ועושה אותה פעם אחר פעם, אתה תעשה אותה, זה לא אומר שלא תעשה אותה.

איתן כבל: לזה אני מתכוון.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: הייתי חייב להגיד את זה כי אני יודע שתמיד אנחנו מתרוממים ואומרים, כן, כולם עושים.

ארי סינגר: אני שמח לשאלה כי זה בדיוק העניין.

ארי סינגר: מערכת הכש"מ השתנתה.

ארי סינגר: חוץ מזה, אנחנו יודעים, לעומת הטכניקות, לא רמת מוכנות, וזאת שפה משותפת.

ארי סינגר: זו שפה משותפת שאפשר לפתוח.

ארי סינגר: אגב, אתה יכול לראות שכאשר ממלאים את הכש"מ, הם ימלאו אותו, בביטוי שאתה השתמשת, חרטה, או שימלאו אותו בצורה מקצועית.

ארי סינגר: בגלל שהכול שקוף וגלוי, יש לך הזדמנויות.

ארי סינגר: זה התפרסם בעיתון.

ארי סינגר: אגב, על כשירויות ומדדים והיכולת להיכנס.

ארי סינגר: לפני שלושה שבועות היה תרגיל פתע, פתע, פתע.

ארי סינגר: נסביר את המונחים.

ארי סינגר: פתע, כולם יודעים.

ארי סינגר: פתע פתע, זה רק המפקדים יודעים.

ארי סינגר: פתע, פתע, פתע – אף אחד לא יודע.

ארי סינגר: כעבור 36 שעות הם היו ברמת הגולן בתרגיל באש עם ציוד מהימ"ח.

ארי סינגר: ביום ראשון הזה הייתה יחידה בפיקוד דרום שחשבה שהולכים לאימון מסוג אחד, אמרו למג"ד במוצאי שבת שמחר יש לו תרגיל גדוד באש.

ארי סינגר: היכולת שלנו לעשות את זה ולבחון את זה - - -

איתן כבל: אין ספק שהיא השתפרה.

ארי סינגר: כאשר מדברים בשפה מקצועית.

ארי סינגר: הבעיה, לפחות כשאני הייתי מג"ד ובמידה מסוימת עד קצת אחרי מלחמת לבנון השנייה, הכול היו תחושות.

ארי סינגר: עכשיו אפשר לבוא ולדבר ברחל בתך הקטנה.

ארי סינגר: אתה מודאג?

ארי סינגר: תפקידי להיות מודאג.

ארי סינגר: כל היום אני מתעסק בלהיות מודאג.

איתן כבל: אשרי הדואג תמיד.

ארי סינגר: כן.

ארי סינגר: מצד אחד אני בטוח שמערך המילואים יעמוד במשימות שיוטלו עליו ואני מודאג כי אני יודע שתמיד אפשר יותר.

ארי סינגר: מה שחשוב זה שהכול יהיה שקוף ובשפה משותפת.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: מה התפקיד שלך?

גיל סלומון: בחיים המקצועיים סמנכ"ל חברות הביטוח.

איתן כבל: חשבתי שבאת לספר לנו למה חברות הביטוח, כאשר החייל יוצא למילואים, מורידים את התקופה שהם במילואים.

גיל סלומון: אני כאן בכובע של חטיבת הנגב.

איתן כבל: רציתי רק לוודא.

איציק שמולי: אתה יכול לשלוח זר פרחים לאיתן שאחת לשנה נותן לך את האפשרות לבוא.

איתן כבל: הוא כאן כל שבוע.

רועי פולקמן: הוא מייצג את חברות הביטוח.

איציק שמולי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

איציק שמולי: ראשית, ברכות על היום הזה גם לך ועל ההובלה של הנושא הזה במשך כל כך הרבה שנים בהתמדה ובנחישות בכנסת יחד עם ארגוני המילואים כמובן.

איציק שמולי: תודה לקמל"ר על העבודה שנעשית עבור חיילי המילואים במשך כל השנה.

איציק שמולי: בעוד מספר ימים, שבועות, כל הבית הזה ירעד סביב הוויכוח של השוויון בנטל.

איציק שמולי: אני חושב שזה קצת נוגע לוויכוח שהתנהל כאן קודם בין החובה לתגמל לבין צבא העם.

איציק שמולי: בעיני אין לזה שום סתירה.

איציק שמולי: בעיני הוויכוח בין צבא מקצועי למודל צבא העם, יכול להיות שאנחנו מתגלגלים לשם – אני מסכים עם היושב ראש שזה אסון מבחינתה של מדינת ישראל וגם עם הקמל"ר – אבל כנראה שהחלטות פוליטיות שהתקבלו בבית הזה בעבר וכנראה יתקבלו בעתיד הקרוב, יובילו עוד צעד אחד נוסף במדרון החלקלק הזה, פשוט כי בעוד 15, 20, ואולי קצת יותר שנים, לא יהיו מספיק אנשים שיוכלו להחזיק את המודל הזה של צבא העם, לא בחובה ולא במילואים, ואז פשוט ניגרר לשם.

איציק שמולי: בעיני זה יהיה דבר בלתי הפיך כמעט מבחינת הנזק שהוא יכול להסב לחברה הישראלית.

איציק שמולי: אבל במקביל לדיון על השוויון בנטל והצורך להרחיב את מעגל הנושאים בנטל, כמובן שעולה הנושא הזה של התגמול לחיילי המילואים.

איציק שמולי: אני חושב שאין שום ספק שאמנם נעשים צעדים ברבות השנים, אבל עדיין המציאות הוא כזאת שחיילים בעצם ההתייצבות שלהם למילואים, נדרשים לשלם מחיר, מחיר כלכלי וגם מחיר אקדמי לפעמים.

איציק שמולי: אני זוכר שבהתחלה, עת ניסינו להוביל באקדמיה את המהלך שחיילים יקבלו התאמות בתוך המוסדות האקדמיים כדי שהם יוכלו לא לשלם את המחיר האקדמי כי הם נקראים לדגל, אנחנו נתקלנו בהתנגדות קשה מאוד.

איציק שמולי: לשמחתי הצלחנו לשנות חלק מהדברים אבל עדיין יש דברים שדורשים שינוי.

איציק שמולי: הנקודה שבעיני היא חשובה והיא קריטית, חבר הכנסת רועי פולקמן הזכיר אותה קודם, היא הנושא של תגמול למשרתי המילואים שהשכר שלהם או התגמול שלהם מחושב על בסיס יומי.

איציק שמולי: יש הרבה עוולות בשיטת התגמול לחיילי המילואים ואם אני צריך לשים את האצבע על מקום אחד שבעיני הוא הנקודה הכואבת ביותר, זה שם.

איציק שמולי: לכן גם לנו יש הצעת חוק משותפת.

איציק שמולי: אני מבין שגם לחבר הכנסת עפר שלח יש הצעה כזו.

איציק שמולי: אנחנו נעשה מאמצים גדולים מאוד למקד בשנה הקרובה את האנרגיה במקום הזה.

איציק שמולי: אני חושב שהיום העובדה שחייל יכול להרוויח ביומית 400, 500, אולי 600 שקלים אבל בצבא הוא ירוויח חצי מזה, זה עוול שפשוט זועק לשמים.

איציק שמולי: גם הסוגיה של הבריאות מאוד מאוד מטרידה אותנו.

איציק שמולי: אבי, אתה דיברת על זה.

איציק שמולי: אתה יכול להיפצע במילואים, אתה יכול חס וחלילה שייגרם לך איזשהו נזק בריאותי בעקבות המילואים או בדרך למילואים ואז הדרך לבסיס היא יחסית פשוטה ומהירה.

איציק שמולי: אבל אם חס וחלילה נפגעת במהלך השירות, אתה נכנס לאיזשהו מסלול ייסורים שממנו אין יציאה.

איציק שמולי: זה דבר כמובן חייבים לתת לו מענה.

איציק שמולי: הדבר האחרון, בהקשר של הכשירות, מה שאמר הקמל"ר.

איציק שמולי: הטרגדיה או הצלקת שנטבעה בכל החברה הישראלית בעקבות צוק איתן והתקרית עם הנגמ"ש בתוך רצועת עזה למעשה, זה משהו שהותיר בכולנו צלקת, לא רק מבחינת מספר האימונים שהחיילים עשו או לא עשו, אלא גם מבחינת סוג הכלים וסוג הציוד שהחיילים נדרשים ללכת להילחם אתו ולבצע את כל המשימות הביטחוניות.

איציק שמולי: גם במובן הזה אני מתחבר למה שאמר היושב ראש, כן נעשים דברים אבל אנחנו עדיין משרתים במילואים ואנחנו רואים את זה בעצמנו, במקרה שלי גם בשריון ובטנקים.

איציק שמולי: אי אפשר לומר שאתה מגיע לשם ואתה יוצא משם בראש שקט.

איציק שמולי: המצב הולך ומשתפר עם השנים, אין שום ספק, אבל יש עוד הרבה דברים שאפשר וצריך לעשות.

איציק שמולי: אני המשכתי את שירות המילואים ואמרתי שאני אעבור לתפקיד מינהלי.

איציק שמולי: בא אלי המג"ד שלי – אני הייתי במרכבה סימן 2 – ואמר לי שבמרכבה סימן 4, הבלם הוא חשמלי, אתה לוחץ על הכפתור, הטנק עוצר.

איציק שמולי: איזה כפתור ואיזה נעליים.

איציק שמולי: עד היום יש לי פריצת דיסק בגב ואני רוצה להבין ממך – לא במסגרת הדיון – איך אנחנו מטפלים בזה במסגרת התביעה הבאה שאני אתבע את הצבא.

איציק שמולי: (היו"ר רועי פולקמן)

רועי פולקמן: זה שדרוג לדגם הבא.

רועי פולקמן: התפקיד של אשתי בצה"ל היה להיות רל"שית של טליק.

רועי פולקמן: היא מומחית בטנקים הרבה יותר ממני.

עודד מלניק: אני סגן-אלוף במילואים, חבר עמותת המילואים.

עודד מלניק: כשאני לא במילואי, אני עוסק בייעוץ כלכלי.

עודד מלניק: אני רוצה לגעת במשהו שאתה העלית קודם, בנושא הזה של התגמול למעסיקים.

עודד מלניק: היום למעסיקים שעובד שלהם יוצא למילואים, הם מקבלים מהביטוח הלאומי את עלויות השכר שלו.

עודד מלניק: מה שהם לא מקבלים, זה בעצם את אובדן ההכנסה שאותו מילואימניק היה מייצר להם.

עודד מלניק: על הנושא הזה כבר ניסינו בזמנו לעשות איזושהי עבודה, לקבוע איזה שהם כלים.

עודד מלניק: אני מציע לחדש את זה ולמצוא דרך לפצות גם את המעסיקים כך שלמעסיקים תהיה יותר מוטיבציה להעסיק מילואימניקים.

עודד מלניק: היום הם אומרים שהם מקבלים בחזרה את השכר שלו, אבל איפה כל העבודה שהוא היה צריך לעשות ולא בוצעה.

דוד בקר: יושב ראש עמותת צו 8, פורום המילואים.

דוד בקר: אני רוצה להעלות שתי נקודות שאנחנו מטפלים בהן לאורך זמן.

דוד בקר: הנקודה הראשונה היא המצב בצאלים וגניבות הציוד.

דוד בקר: זה משהו נמשך כמה חודשים.

דוד בקר: המילואים האחרונים שלי שם היו בדצמבר והיינו צריכים לעבור סוג של אימון לפני לחימה כדי להתמודד עם הבדואים.

דוד בקר: אין באמת פתרון.

דוד בקר: עקבנו אחרי כל הפרסומים.

דוד בקר: הצבא אומר שמשטרת ישראל אחראית לזה כי זה בשטח ישראל, המשטרה אומרת שהיא לא אחראית כי אלה שחי אש של הצבא וכך האחריות נזרקת ממקום למקום.

דוד בקר: אני יכול להעיד שלפחות מכמה חברים שלי גנבו ציוד אישי ומן הסתם הם לא פוצו והוא לא חזר.

דוד בקר: אנחנו כן מקווים שהדבר הזה איכשהו יתגלגל וייפתר כי באמת יש מילואים עוד פחות מחודש, שוב בצאלים, ואני לא יודע מה יהיה.

רועי פולקמן: זה לא חדש.

רועי פולקמן: גם אני עשיתי 20 שנים מילואים שם.

רועי פולקמן: אכן זו בעיה מוכרת.

רועי פולקמן: טוב שאתה מעלה את הנקודה הזאת.

לאה ורון: היא מטופלת?

רועי פולקמן: 20 שנים, היא מטופלת.

רועי פולקמן: כן, בכלים כאלה ואחרים.

לאה ורון: היא מחמירה.

דוד בקר: שתי נקודות אחרונות.

דוד בקר: הנקודה הראשונה היא שאנחנו כן רוצים לדאוג לאלה שסיימו שנים רבות של שירות מילואים שהם יקבלו איזושהי הוקרה או יחס מיוחד אחרי שהם הגיעו לגיל 40, לגיל 45, כי בכל זאת מדובר בחלק מהאנשים שעשו מאות ואלפי ימי מילואים ואנחנו מרגישים שקצת שכחו אותם.

דוד בקר: כמובן שאנחנו בימים אלה, יחד אתך ועם הצוות ועוד כמה חברי כנסת, מקדמים את הצעת החוק של ביטוח לאומי, של השכר השעתי, ונקווה שהוא יעבור.

רועי פולקמן: תודה על העבודה שאתם עושים.

גיל סלומון: הנקודה של המילואימניקים שמסיימים היא באמת נקודה שלא נותנים לה מקום בשום מקום.

גיל סלומון: יש גם מועדונים ואין סיבה שמי שמסיים, ונתן באמת את השנים הכי יפות ונתן הרבה, אפשר לתחום גם לפי מספר מילואים בשנה, שהוא לא יישאר זכאי לזכויות שאנשי מילואים מקבלים בזמן הפעילות.

גיל סלומון: זה אלמנטרי.

גיל סלומון: לפחות נכבד.

גיל סלומון: בן אדם מסיים מילואים, אני לא יודע מי מכם חווה את זה, מזמינים אותו לאיזה טקס, הוא מקבל תעודה, מי שבא – בא, מי שלא בא – לא בא וכך זה נגמר, במכתב.

גיל סלומון: יותר לא צריכים אותו.

גיל סלומון: זה לא נעים.

גיל ברכה: קחו בחשבון שהאנשים האלה עברו מלחמות, עברו מבצעים, הם לוקחים אתם דברים לשאר החיים.

גיל ברכה: ברגע שהם מגיעים לגיל 40-45, כאילו, זהו, אתה סיימת את שלך, לך הביתה, אין לך כלום.

יוסי פסטרוייל: אדוני, קטונתי מלהביע הערכה לוועדה על הובלת היום ולשדולה, ועדיין יש מקום להביע הערכה לדבר הקדוש הזה שנקרא שירות מילואים.

יוסי פסטרוייל: הנושא הראשון, ונגע בו קצין המילואים הראשי, סוגיית הכשירות ואני חושב שהיא בהקשר ישיר למשמעות, ודרך שני הדברים האלה מגיעים אנשי המילואים לפני ההוקרה ולפני התגמול ולפני השיח שכן מתקיים כאן.

יוסי פסטרוייל: אני חושב שחלה התקדמות, ואני לא אשתמש בדמגוגיה לומר התקדמות מאוקטובר 1949, מאז בן גוריון פקד את העם להישען על עתודות מאומנות ומצוידות אלא התקדמות מאז שהבית הזה חוקק את חוק המילואים ב-2008, שהוא נסמך על מטרה וייעוד והמטרה שלנו היא כשירות המערך מתוך חובה לתת ביטחון למדינת ישראל ולתושביה ובוודאי לנצח אויב בכל מפגש.

יוסי פסטרוייל: זה נדבך מרכזי בתפיסת הביטחון של צה"ל, זה סד"כ עיקרי מתוך סד"כ צה"ל והוא כמובן צריך להיות כשיר ומאומן כאשר הוא מוטל למשימה.

יוסי פסטרוייל: סוגיית איש מילואים שעלתה כאן.

יוסי פסטרוייל: סוכם מנגנון שייתן איזשהו מענה לאירוע של בדרך מהמילואים ואל המילואים.

יוסי פסטרוייל: יש לנו אירוע במקרה מהלילה.

יוסי פסטרוייל: שעה 1:00 בלילה הוקפצה כיתת כוננות בקריית ארבע על ידי החטיבה המרחבית יהודה ביהודה ושומרון, החטיבה היא שהפעילה את כיתת הכוננות, איש מילואים נפצע אנוש בדרך לאירוע ונשללה חדירה, והאוגדה חיילה אותו ללא שום דבר.

יוסי פסטרוייל: אני קיבלתי על זה עדכון.

יוסי פסטרוייל: כלומר, השטח מכיר.

יוסי פסטרוייל: אני לא אתבשם בזה שאנחנו מושלמים ודרך זה אני מבקש בפורום הזה להביע הערכה לאלוף משנה אבי סייג שהביא אותנו לסיכומי המנגנון הזה ובכלל על 23 שנות עשייה בתחום.

יוסי פסטרוייל: סוגיית הפטור וההוקרה שנגע כאן מכובדי נמצאת כל הזמן בדיון.

יוסי פסטרוייל: אני כאן כאיש מקצוע שמטפל במשאבי האנוש של המילואים.

יוסי פסטרוייל: אנשי המילואים מצביעים ברגליים.

יוסי פסטרוייל: לטקס פטורים הם לא באים.

יוסי פסטרוייל: האחוז הוא קטן.

יוסי פסטרוייל: למה?

יוסי פסטרוייל: יש לזה המון סיבות.

יוסי פסטרוייל: האם אנחנו צריכים לסכם דברים אחרים?

יוסי פסטרוייל: כן.

יוסי פסטרוייל: מה שנגעו כאן חבריי אנשי המילואים, לתת משהו.

רועי פולקמן: אתה לא רוצה לקבל את המכתב שאומר שאתה לא משרת יותר.

רועי פולקמן: זה לא קשור להטבות שאתה תרצה לקבל.

גיל סלומון: גם טקס הפטור הוא לא עם היחידה שלך.

גיל סלומון: זה טקס כללי.

ארי סינגר: אני חושב שגדוד מילואים שסומך על טקס הפטור האוגדתי החד-שנתי ובזה הוא נפרד מהחיילים שלו, זה גדוד עם בעיה בלכידות.

ארי סינגר: (היו"ר איתן כבל)

איתן כבל: אני כבר מבין על מה אתם מדברים.

איתן כבל: זה דבר שצה"ל חייב להשתפר בו.

איתן כבל: גם ביחידות הקטנות האוהבות, המחבקות, לצערי אמנם אנחנו כבר 70 שנים בתוך המעגל הזה, העניין של מורשת הקרב, שימור מורשת הקרב והעברתה, הוא דבר שצה"ל חייב להשתפר בו באופן מאוד מאוד משמעותי ובוודאי כשאתה רואה את זה מול צבאות אחרים.

איתן כבל: אתה רואה את זה בצבא ארצות הברית ואתה רואה את זה בצבאות אחרים, שם זה חלק מרוח היחידה.

איתן כבל: יש יחידות כמו למשל הגדוד אצלנו, גדוד 66 שלחם בגבעת התחמושת, או בחטיבה, שכיוון שהייתה שם מלחמה אמיתית, זה עובר בצורה מסודרת.

איתן כבל: עדיין זה נושא שאני מקווה שיום אחד צה"ל, מערכת הביטחון, תכניס.

איתן כבל: זה כמו אוהדים, זה כמו מגרש כדורגל, אתה לא תנצח במגרש אפרופו מונדיאל רק בגלל שיש לך אוהדים טובים.

איתן כבל: אבל יש לזה סוג של פקטור שאתה יודע לבנות את המורשת הזאת.

איתן כבל: יש כוח למורשת.

ארי סינגר: אני חושב ש-א'-ב' של פיקודיות, בוודאי במערך המילואים, ברמת המג"ד, ברמת המח"ט, זה לדעת להוקיר את החיילים שעושים מילואים.

יוסי פסטרוייל: בטקס הפטור, נצטרך לשים הצעה רלוונטית יותר.

גיל סלומון: פשוט לתת זכויות.

איתן כבל: זה דיון שכבר קיימנו.

איתן כבל: התחלנו לקיים אותו.

איתן כבל: כמו בחבר.

איתן כבל: דרך אגב, יש לי זכות גדולה בהקמתה של מערכת בהצדעה כי אמרתי להם שאנחנו רוצים חבר.

איתן כבל: התפשרנו על בהצדעה.

איתן כבל: שם ביקשתי כמו בחבר, שכאשר אתה מסיים את שירות הקבע שלך, אמנם הוא לא ממשיך לקבל, הוא לא ברמה של 100 אחוזים איש קבע, אבל הוא מקבל סוג של מדרגה.

גיל סלומון: חבר במועדון.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: חבר במועדון.

איתן כבל: זה מחזק את המועדון, גם נותן כוח למועדון בכוח קנייה.

איתן כבל: זה דבר שאני כבר ביקשתי מכם.

איתן כבל: נדמה לי שבאחד הדיונים האחרונים שוחחנו על זה וביקשתי להתחיל לעשות עבודה על זה.

יוסי פסטרוייל: אנחנו תוך כדי ונציג אותה לכשתסוכם.

איתן כבל: יותר טוב מאשר הביטוח.

קריאה: יותר קל.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: יותר קל.

יוסי פסטרוייל: אני חושב שיש כאן מערך שחלה בו התקדמות גדולה ואני לא זוקף את זה לזכותי אלא אני התחברתי לעשייה רבת שנים של קודמיי ושותפיי.

איתן כבל: גם לזכותך.

יוסי פסטרוייל: בהתייחס ל-70 שנים שאמרת חבר הכנסת כבל, אני חושב שבאלפיים השנים האחרונות של עם ישראל, אלה ה-70 שנים הכי טובות שלו.

יוסי פסטרוייל: נמשיך כך.

יוסי פסטרוייל: תודה.

רועי פולקמן: אני אקח את זה כמחמאה לקואליציה.

רועי פולקמן: כבל לא יכול להגיד את זה אבל הקואליציה מודה לך.

איתן כבל: רח"ט תומכ"א, תרצה לומר כמה מילים?

ערן שני: לדעתי הזמן נגמר.

איתן כבל: אם אדוני לא רוצה לדבר, לא צריך להיתלות בזה.

ערן שני: בכל זאת אני אומר משפט או שניים.

ערן שני: צה"ל משקיע הרבה מאוד, גם זמן, משאבים וחשיבה, בחיזוקו של מערך המילואים.

ערן שני: אנחנו כצבא מייחסים חשיבות מאוד גדולה למערך המילואים.

ערן שני: לא הכול אפשר לתקן ביום אחד.

ערן שני: יש כאן הרבה דברים שצריך לסדר אותם.

ערן שני: אני חושב שבסך הכול ההתקדמות היא התקדמות טובה.

ערן שני: יש לי פרספקטיבה.

ערן שני: אני הייתי בתפקיד של פסקו כשחוק המילואים התגבש והתהווה, כך שיש לי פרספקטיבה לדעת מה היה אז ומה היום ולאן אנחנו צריכים להגיע.

ערן שני: בסך הכול אני חושב שהכיוון הוא כיוון נכון.

איתן כבל: יום אחד נסיים את זה.

ערן שני: יום אחד נסיים את זה.

ערן שני: אני חושב שהכיוון הוא כיוון טוב.

ערן שני: אני בכל זאת אומר דבר אחד או שניים.

ערן שני: מאז ועדת רוני נומה, בעיקר סדרת מודל הכשירות באימונים, הרמטכ"ל מינה את סער צור לקיים ועדה נוספת כדי לראות מה קרה מאז ועדת רוני נומה.

ערן שני: הוועדה הזו כפופה לרמטכ"ל שאישר אותה.

ערן שני: לא נעבור כאן על כל הסעיפים שלה.

ערן שני: כלל, דובר שם על הפניית משאבים ותקציבים נוספים לטובת תגמול מערך המילואים ולטובת חיזוק האימונים של מערך האימונים.

ערן שני: צריך לומר שזה גם מכתב עם המודל של האימונים בצבא הסדיר של 17-17, מי שמכיר, ומי שלא מכיר, לא ניכנס לדבר הזה עכשיו.

ערן שני: הדבר האחרון שאני רוצה לומר והוא לא הוזכר ולא נאמר כאן אבל אנחנו משקיעים עכשיו עבודה מאוד משמעותית עם משאבים אדירים לטובת כל הסיפור של הטכנולוגיה והדיגיטציה לשימור הקשר עם אנשי המילואים.

ערן שני: מוקד המילואים, כמו המהפכה שעשינו עם המלש"בים, יהפוך להיות מוקד מתקדם רב ערוצי, אתר מילואים שאנחנו יודעים שהוא תקוע ואתר המפקדים יהפוך להיות אתר אחר.

ערן שני: הכול צריך להיות הרבה יותר נגיש.

ערן שני: זאת עבודה שאני מניח שנסיים אותה בעוד כשנה וקצת.

ערן שני: אני חושב שכאשר נסיים את זה, תהיה כאן בשורה מאוד משמעותית לאנשי המילואים ולמפקדים, כולל אפשרות למשרדי סגנון וי וורק.

ערן שני: כבר התחלנו בלטרון ואנחנו יודעים שאחת הבעיות של המפקדים, בעיקר של המג"דים, היא שאין להם היכן לעבוד והיכולת שלהם ליצור קשר עם קצינת הקישור, ויש שם הרבה עניינים של ביטחון מידע.

איתן כבל: כן, זה עולם אחר.

ערן שני: אנחנו צריכים לסדר את האירוע הזה וכאשר נסיים אותו, אנחנו נהיה בעולם אחר.

ערן שני: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: קודם כל, תודה.

איתן כבל: תודה לכולם, לקמל"ר, רח"ט תומכ"א, לאבי סייג ולכל המכובדים שהגיעו לכבד אותנו ואת אנשי המילואים ביום הזה.

איתן כבל: יחד עם זאת, אני רוצה לומר כמה משפטים בקצרה.

איתן כבל: רח"ט תומכ"א, אתה יודע, הרבה דברים קורים על משקל אבנים שחקו מים.

איתן כבל: צריך שהדברים גם ייאמרו.

איתן כבל: לא שאין התקדמות אבל היום יותר זו ל לשים מים בברזים מאשר לחפור בארות מים ליד הבתים.

איתן כבל: אני אומר זאת כמי שאולי יש לו כמעט, אני לא רוצה לומר, אינני מכיר את כולם כאן בצורה כזאת שאני יכול, כמילואימניק, שיש לי פרספקטיבה כאן של אם תרצו מפברואר 1981.

איתן כבל: זה המועד בו הגעתי לראשונה למילואים ובאמת חי ונושם את המילואים לא כאמירה אלא מכיר אותם לפני ולפני.

איתן כבל: אני רוצה לומר לכם שזה לא מתכתב.

איתן כבל: זה יותר טוב, זה לא דומה, הכול נכון.

איתן כבל: כל מילה וכל סופרלטיב שנאמר, אני לא מתכחש לזה.

איתן כבל: זה לא דומה לכלום, פברואר 1981 ליולי 2018.

איתן כבל: לא דומה לא דומה, לא דומה וזה גם לא צריך להיות דומה.

איתן כבל: זה שאני אומר שזה לא דומה, זה לא כי עכשיו אנחנו צריכים לצאת בתופים ובמחולות ולהמציא ריקוד הורה חדש אלא כי זאת עובדה.

איתן כבל: כשאתה צולל פנימה, ואני אומר לכם, האתגרים שעומדים בפנינו הם יותר גדולים מסגירת הפער.

איתן כבל: הם הרבה יותר גדולים מסגירת הפערים.

איתן כבל: אני אומר את זה לך הקמל"ר.

איתן כבל: אני אומר את זה עוד יותר כשזה מגיע ליחידות שדה, חי"ר, שריון.

איתן כבל: אני אומר את זה באופן הכי חד והכי ברור.

איתן כבל: אין כמעט עניין שבו אתה לא מוצא את הפער הזה.

איתן כבל: לסיום אני אומר שאנחנו תמיד נגיע, גם אלה שאומרים שלא יגיעו, הם תמיד מגיעים.

איתן כבל: אני מקווה שלא נידרש לימים האלה אבל אני אומר את זה כבר לא מהמקום של תגמול או לא תגמול אלא קודם כל מרמת המיומנות.

איתן כבל: זה מפחיד אותי ומדאיג אותי שאני כבר מגיע ואם חס וחלילה אני אצטרך לעלות למסוק, לנגמ"ש, לטנק, להפעיל את התותח, לא חשוב מה, ואני לא אהיה מספיק מיומן כי הרבה שנים לא יריתי – אני מדבר באופן עקרוני כחייל – וגם מי שבמיומנות כזו או אחרת, הוא צריך לקבל את הנשק ולהתחיל להסתער אתו, זה לא פשוט.

איתן כבל: אני אומר את זה כשהאתגרים בצד השני מקבלים.

איתן כבל: כל פעם נדמה לנו שכבר ראינו הכול וכל המילים הגדולות, ואתה יודע את זה, קמל"ר, ואתה יודע את זה רח"ט תומכ"א, ואתם יודעים את זה, שהאתגרים היום הם מהגדולים ביותר שעמדו בפנינו.

איתן כבל: עם כל הכבוד ללוחמי ששת הימים, ללוחמי סיני ומלחמת יום הכיפורים, כל אחד יש לו את האבן המרכזית בהקמת המדינה הזאת אבל אנחנו כאן במצב שבו אנחנו צריכים להיות בכמה וכמה דרגות יותר טובים.

איתן כבל: אנחנו באמת יותר טובים, אבל צריך לתת לנו גם את הכלים שזה יהיה ברור וחד משמעי.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: ניפגש באודיטוריום.