ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 660, 2018-06-26 11:48

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: הנושא שעל סדר היום הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון מס' 11), התשע"ח-2018, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יעקב מרגי: אנחנו היום צוללים ישר לדיון סביב מה שהקראנו בדיון הקודם.

יעקב מרגי: זה דיון המשך לאתמול.

יוסי יונה: הצעה לסדר.

יעקב מרגי: מה ההצעה לסדר הפעם?

יעקב מרגי: אבל הצעה לסדר ולא נאום.

יוסי יונה: לא נאום.

יוסי יונה: אדוני, כפי שטענת או כפי שאמרת, זה דיון מספר 17 או 18.

יעקב מרגי: דיון 18.

יוסי יונה: אנחנו מלווים את הדיונים כאן מתחילתם, מהמפגש הראשון.

יוסי יונה: אני חושב, באמת מתוך בחינה של החוק והגלגולים שלו, מה שאנחנו מקבלים היום, את התיקונים שאנחנו רואים בחוק, אלה שינויים מאוד מאוד דרמטיים בהשוואה לגרסה הראשונה ולכן אני חושב שאנחנו צריכים לומר באופן חד משמעי שזה נושא חדש.

יוסי יונה: לכן לדעתי צריך להעביר את זה לוועדת הכנסת.

יעקב מרגי: שום דבר לא נושא חדש.

יעקב מרגי: אין שום נושא חדש.

יוסי יונה: אני חושב שיש.

יעקב מרגי: נידרש לכך.

יעקב מרגי: לדעתי אין נושא חדש.

יוסי יונה: אני טוען שזה נושא חדש.

מירב ישראלי: אני סבורה שמבחינה משפטית זה לא נושא חדש אלא זה חלק.

מירב ישראלי: כמובן שעומדת לך הזכות, לפי התקנון, להביא את זה לוועדת הכנסת.

יוסי יונה: אני מבקש לשמור על זכותי.

יעקב מרגי: עומדת לך הזכות.

יעקב מרגי: משרדי הממשלה, החינוך, יש לכם משהו לומר או שאנחנו ממשיכים?

יעקב מרגי: משהו התחדש מאתמול?

יעקב מרגי: נמשיך.

יעקב מרגי: מרכז השלטון המקומי.

מיכל מנקס: סמנכ"ל חינוך וחברה, מרכז השלטון המקומי.

יעקב מרגי: לפני כן, ברשותך, אני מקדם בברכה את מועצת התלמידים, תל"י צפרירים מחדרה.

יעקב מרגי: שיהיה לכם יום נפלא בכנסת.

קריאה: אדוני היושב ראש, פנית למשרדי הממשלה.

יעקב מרגי: מאחר והייתה לך תענית דיבור בדקה הזו, העברתי את רשות הדיבור למרכז השלטון המקומי.

יעקב מרגי: כשארצה, אני אחזור אליך.

קריאה: אני אקבל את רשות הדיבור?

יעקב מרגי: ודאי.

יעקב מרגי: היה לך ספק?

קריאה: לא.

מיכל מנקס: עברנו אתמול על השינוי לסעיף 3 לחוק העיקרי.

מיכל מנקס: בסעיף נרשם שהשר רשאי לקבוע הוראות לעניין זה.

מיכל מנקס: מדובר בסוגיית רישום והדיון או המהות של הפסקה הזו הייתה שתלמיד חינוך מיוחד זכאי ללמוד באזור מגוריו ליד הבית וזאת אמונתי, כך פעלתי בעבר ואני לחלוטין מסכימה עם הפסקה הזו כולל הסיפור של י"ב וגיל 18.

מיכל מנקס: מה שלא מקובל זה מה שנאמר בסוף המשפט וזה שהשר רשאי לקבוע הוראות לעניין זה.

מיכל מנקס: לא שאני בקיאה בסוגיות משפטיות, אבל אני סבורה שאם אנחנו נוגעים בתקנות הרישום, אנחנו פותחים משהו שצריך לדון בו מהתחלה ועד הסוף.

מיכל מנקס: החשש שלי הוא שלמעט ההערות הללו, שאני מניחה שגוברות על תקנות הרישום, זה הרי חוק, למעט זה, ברגע שנפתח את תקנות הרישום, אנחנו נגיע למצב שיהיו תקנות רישום לחינוך המיוחד ותקנות רישום לחינוך הרגיל ואני לא חושבת שזה נכון.

מיכל מנקס: לכן, היות וממילא בכל תקנה יכול השר לקבוע הוראות בכל עת או שנת לימודים נתונה, אני מניחה שהמשפט הזה מיותר ולא הייתי רוצה להפנות לתקנות הרישום.

אילן שי: אני רוצה לחדד משהו.

אילן שי: הכוונה שלנו, ואמרתי את זה גם קודם, אני חושב שגם ההוראה הזאת לא מחייבת אותם לפעול אחרת.

אילן שי: להוסיף פרק של רישום תלמידי חינוך מיוחד במסגרת תקנות הרישום.

אילן שי: לא לעשות תקנות נפרדות.

מירב ישראלי: דברים שקיימים היום בחוזר מנכ"ל ועוד תוספות שצריך יהיה להשלים.

אילן שי: כן.

אילן שי: במסגרת פרק בתוך תקנות הרישום כי אני חושב שזה נכון ולא נכון שזה יהיה בשני קבצי תקנות נפרדים.

אילן שי: לטעמי האישי, אני חושב שגם בלי ההוראה הזאת אנחנו יכולים לתקן את תקנות הרישום.

אילן שי: אני חושב שהיועצת המשפטית של הוועדה פחות - - -

מירב ישראלי: לא.

מירב ישראלי: הוועדה רצתה לדעת בוודאות שהנושא של הרישום של ילדי חינוך מיוחד והבטחה של הזכויות שלהם ברישום הזה, תהיה בתקנות ולא ברמה של חוזר מנכ"ל.

מירב ישראלי: כדי לוודא שהדבר הזה אכן יהיה בתקנות, כדי שלא תהיה אחר כך שאלה, הוועדה כבר לא תהיה שותפה לשלב הבא של הנושא הזה, והשר יכריע האם להתקין תקנות או לא, אני חושבת שכן צריכה להיות אמירה ברורה של הוועדה שבנושא הזה צריך להתקין תקנות.

מירב ישראלי: שלא תהיה אחר כך פרשנות שחוק לימוד חובה או חוק חינוך ממלכתי או תקנות ביצוע בחוק הזה, לא נותנות את הסמכות הנתונה לקבוע את התיקון הזה לתקנות הרישום.

מיכל מנקס: הכוונה מקובלת.

מיכל מנקס: אני רוצה את אותו דבר.

מיכל מנקס: השאלה אם המשפט הזה שהשר רשאי לקבוע תקנות, יחייב את השר.

מיכל מנקס: זה לא נשמע לי מחייב.

מיכל מנקס: הוא רשאי, הוא יכול.

מירב ישראלי: אפשר גם לקבוע שהשר יתקין תקנות.

מיכל מנקס: זה סיפור אחר.

מירב ישראלי: אני חשבתי שמה שהטריד אותך זה משהו אחר.

מיכל מנקס: פתיחת התקנות.

מיכל מנקס: הוספת פרק לתקנות, שיהיה מקובל ואני לא יודעת היכן הוא יידון.

מירב ישראלי: זה משהו שהוועדה ביקשה, שהדברים יהיו ברמת תקנות כדי שהזכויות יהיו ברורות אם לכם יש בעיה עם זה שזה יהיה ברמת תקנות - - -

מיכל מנקס: אין לנו בעיה אלא אנחנו רוצים להיות שותפים לכתיבתן ולא לקבל אותן כמשהו נתון וברור.

מירב ישראלי: זה משהו אחר.

מירב ישראלי: אתם רוצים שיתייעצו אתכם?

מירב ישראלי: אני לא יודעת.

מיכל מנקס: או בוועדה.

אילן שי: כמובן שנתייעץ עם השלטון המקומי בקביעת התקנות האלה.

אילן שי: אלה תקנות שנוגעות להתנהלות של השלטון המקומי.

יעקב מרגי: כך היה עד היום?

אילן שי: במקרה של רישום תלמידים, כשאנחנו כותבים הוראות בנושא הזה, תמיד אנחנו מתייעצים.

מיכל מנקס: לדעתי לא היה שינוי של התקנות.

אילן שי: לא היה שינוי של התקנות הרבה זמן.

מירב ישראלי: כשעשו את הקביעה של הרובעים בחטיבות ביניים, התייעצו אתכם?

מיכל מנקס: כן, אבל זה היה מזמן.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: מיצינו.

מנחם גולדין: קשר, הבית של המשפחות המיוחדות.

מנחם גולדין: אני אעבור בעיקר על הדברים שנוסחו ואנחנו רואים מחדש.

יעקב מרגי: כל מי שמתייחס, שיאמר לאיזה עמוד ולאיזה סעיף הוא מתייחס.

מנחם גולדין: אני מדבר על עמוד 1, תיקון סעיף 1 שזה סעיף 1(2).

מנחם גולדין: אני רוצה לחזק ולומר שאנחנו מאוד תומכים בעמדה של היועצת המשפטית של הוועדה למחוק את הסוגריים.

מנחם גולדין: צריך לזכור שאנחנו מקימים כאן ועדה שיש לה סמכות של זכאות.

יעקב מרגי: אילן, דיברנו על זה בדיון הקודם.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: תעבור להערה הבאה.

מנחם גולדין: אמרנו שנפתח לדיון ואני חיכיתי לדיון הזה.

יעקב מרגי: הסכימו אתך.

מנחם גולדין: הדבר השני, לעניין המטרות.

מנחם גולדין: יש מילה אחת שלא מופיעה במטרות וזאת המילה חינוך.

מנחם גולדין: לכן אני לא פונה למשרד החינוך אלא אני פונה למחוקק.

מנחם גולדין: אני חושב שהמחוקק צריך לכתוב במטרות שאחת המטרות הראשיות כאן היא לתת חינוך לילדים עם צרכים מיוחדים על פי חוק לימוד חובה.

מנחם גולדין: אני פונה לכנסת ישראל, לאנשי הכנסת הגדולה, אנא מכם.

מירב ישראלי: עמוד 3, המטרות.

יעקב מרגי: דיברנו על זה בתחילת הליך החקיקה.

אילן שי: אני חושב שכל ההוראות במסגרת סעיף המטרות מכסות גם את הסוגיה של חינוך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תמשיך.

מנחם גולדין: אני לא חושב.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: זאת דעתך.

יעקב מרגי: תמשיך.

מנחם גולדין: לא דעתי.

מנחם גולדין: זה מה שכתוב.

מנחם גולדין: לגבי מאפיינים מובנים.

מנחם גולדין: אני חושב שהוצהר כאן לא מעט פעמים.

מנחם גולדין: רגע, אני אחזור לסעיפים.

מנחם גולדין: עמוד 5, יש כאן פסקה ארוכה מאוד לגבי הנושא של מאפיינים מובנים.

מנחם גולדין: שוב, נאמר כאן שוב ושוב.

מנחם גולדין: החריגים כאן הם לא מאפיינים מובנים אלא הם עניינים תקציביים שנמצאים במקום אחר.

מנחם גולדין: צריך למחוק את זה כי אחרת אנחנו עושים שקר לעצמנו.

מנחם גולדין: אי אפשר לכתוב דבר שאין בו שום הגיון ומצהירים כאן שאין בו שום הגיון.

מנחם גולדין: כאן אני עובר לתוספות.

מנחם גולדין: התוספת השנייה.

מנחם גולדין: לי יש בעיה שלמעשה המושגים שנמצאים בתוספות הם לא מושגים שנמצאים בחוק.

מנחם גולדין: זאת אומרת, על פניו אני רואה כאן מקצועות הבריאות ובחוק כתוב טפולים פרה-רפואיים.

מנחם גולדין: יש כל מיני הגדרות.

מנחם גולדין: יש הארכת שנת לימודים וכאן כתוב פעילות ותכנית בחופשה.

מנחם גולדין: צריכה להיות קוהרנטיות כי אחרת אנחנו פותחים פתח לפרשנות.

מנחם גולדין: דבר שני שאני רוצה לציין בנושא הזה.

מנחם גולדין: למעשה, לפי מה שאני הבנתי, יש כאן, נקרא לזה, שלושה סלים תקציביים.

מנחם גולדין: לפני כן אני אקדים ואומר ואזכיר את המודל שהוצג לנו בתרשים - ועדת זכאות ואפיון קובעת סל תקציבי ולאחר מכן זה עובר לוועדה הביצועית.

יעקב מרגי: במה יש לך בעיה?

מנחם גולדין: הבעיה שלי היא שלמעשה מה שהטבלה הזאת עושה, היא לא קובעת רק את התקציבים.

מנחם גולדין: בעובדה שהיא מכניסה את השירותים, היא גם קובעת את הרכב השירותים שנמצאים בתוך הסל הזה ולמעשה אם קוראים את הטבלה כמו שצריך, היא גם מחריגה.

מנחם גולדין: זאת אומרת, אם תשימו לב, רמות תפקוד, כתוב כאן שעות סיוע.

מנחם גולדין: אחר כך כתוב שזאת המרה וזאת לא המרה וזה כן המרה.

מנחם גולדין: אין קוהרנטיות.

יעקב מרגי: מה השאלה?

יעקב מרגי: תתמקד.

מנחם גולדין: אני הייתי מצפה שיהיו כאן למשל שלושה סלים תקציביים.

מנחם גולדין: סל אחד שהוא הסל הבסיסי, שהוא צריך להיות עם חובה כלשהי כלפי התלמיד ולכן בחוק צריך להיות שהסל הבסיסי הזה הוא לטובת התלמיד ואין שום בעיה גם אם זה לקבוצת תלמידים.

מנחם גולדין: כך הוא נמצא בתוך החוק, מתוקצב ונמצא, כי אחרת אפשר למחוק את כל המענה הפרטני וכולי.

מנחם גולדין: הסוג השני הוא באמת אותו סל אישי שהוא תוספתי.

מנחם גולדין: תוספת על הסל הבסיסי.

מנחם גולדין: אם רוצים, אפשר לקרוא לו סל אישי.

מנחם גולדין: אף אחד לא צריך להחליט אם אלה שעות סיוע או המרה מתוך כל הבאלק השלם.

מנחם גולדין: הדבר השלישי שהוא הנעלם הגדול ואנחנו לא יודעים אותו עד היום, זה מה קורה במסגרות החינוך המיוחד.

מנחם גולדין: זאת אומרת, איזה סל הולך מהתקציבים או איך מייצרים את הדברים האלה בחינוך המיוחד.

מנחם גולדין: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אביבית, את דיברת אתמול.

יעקב מרגי: אם נעשה סבב ראשוני ויהיו עוד דברים פתוחים, נעשה סבב שני.

יעקב מרגי: תני גם לאחרים.

יעקב מרגי: אביבית יודעת ואני מכבד, מעריך ומוקיר, אבל בואו נראה, אולי אחרים יזכו לדבר בוועדה ויענו על השאלות שאת רצית לשאול.

ולרי זילכה: בית איזי שפירא.

ולרי זילכה: בעמוד 5, בנושא הסמכויות של ועדת הזכאות והאפיון, בעצם כתוב שהם יתייחסו לתוספת הראשונה ולתוספת השנייה וגם בהתאם לצרכים של הילד.

ולרי זילכה: אני רוצה להבין מה זה אומר בהתאם לצרכים של הילד.

ולרי זילכה: יש בהחלט מצב, כנראה קורה הרבה - - -

יעקב מרגי: מה שהסברנו כצרכים של הילד בדיונים, לא סיפק.

ולרי זילכה: לא.

ולרי זילכה: בגלל הנוסח.

יעקב מרגי: אני מבקש להסביר לנו.

ולרי זילכה: אדוני, בבקשה, אני רוצה להשלים את השאלה.

ולרי זילכה: בגלל הנוסח, אני רוצה להבין האם בעצם ועדת הזכאות, בדומה לוועדה בין-משרדית, לשתיהן יש את אותן סמכויות בעניין הזה, בעצם יכולות לבוא ולומר שהצרכים של הילד גדולים מהתוספת השנייה ואז אנחנו בוחרים לתת משהו יותר גדול כי התוספת השנייה זה רק איזשהו מכוון.

יעקב מרגי: אמי חושב שקיבלנו תשובה בדיונים הקודמים, אבל תקבלי שוב תשובה.

ולרי זילכה: אז אני רוצה לדעת האם יש הגבלה תקציבית לדבר הזה.

גד שמואל כהן: פורום ועדי ההורים היישוביים.

גד שמואל כהן: השאלה הראשונה היא לעמוד מספר 1 למטה.

גד שמואל כהן: החוק הגביל גיל 3 עד 21.

גד שמואל כהן: אנחנו יודעים שמערכת החינוך של ילדים מתחילה לפני גיל 3 ובחינוך המיוחד מסיימים אחרי גיל 21.

גד שמואל כהן: למה לא לכתוב לפי תקנות הרישום של אותה שנה או תאריכי הרישום של אותה שנה?

אילן שי: אפשר לחזור על השאלה?

גד שמואל כהן: החוק מגביל בגילים 3 עד 21.

גד שמואל כהן: ילד שנולד בנובמבר, מתחיל את שנת הלימודים והוא עוד לא בן 3, ילד בחינוך מיוחד שנולד בפברואר - - -

אילן שי: חלה הוראה בסעיף 11 לחוק לימוד.

יעקב מרגי: יש תשובה.

גד שמואל כהן: מצוין.

גד שמואל כהן: שאלה שנייה.

גד שמואל כהן: כתוב בעמוד 7 למעלה ביחס לסל השירותים אשר יינתן לתלמיד עם צרכים מיוחדים, ועדת הזכאות קבעה את זכאותו לחינוך מיוחד בשים לב למאפיינים או בכפוף למאפיינים המובנים של המסגרת החינוכית בה הוא לומד.

גד שמואל כהן: אני רוצה לשמוע כאן את אנשי משרד החינוך.

גד שמואל כהן: בתי ספר ממלכתיים-דתיים לטובת העניין שמפעילים תל"ן תורני ולומדים 45 שעות בשבוע, האם הילד יקבל 45 שעות בשבוע של סייעת.

גד שמואל כהן: אלה המרכיבים המובנים של בית הספר.

גד שמואל כהן: הם לומדים שם, מסיימים כל יום בשעה 6:00.

גד שמואל כהן: עוד שאלה אחת אחרונה.

גד שמואל כהן: יש לי עוד שאלות אבל השאלה החשובה בעניין הזה.

גד שמואל כהן: אנחנו מכירים בנושא של ההסעה.

גד שמואל כהן: קודם כל, האם ילדים שהם משולבים יהיו זכאים להסעה ומה יקרה עם ילדים שמשולבים למחצה?

יעקב מרגי: השאלה נשאלה.

יעקב מרגי: ניתן מענה והוא יינתן שוב.

יעל אבן מוסרי: אלו"ט.

יעל אבן מוסרי: שאלה לגבי הטבלה של התוספת השנייה.

יעל אבן מוסרי: הכותרת של העמודה הראשונה היא הארכת יום לימודים והזנה.

יעל אבן מוסרי: בתוך השורות כתוב לגבי הארכת יום לימודים.

יעל אבן מוסרי: רק לוודא שההזנה גם כלולה כאן כי היא לא מצוינת.

יעקב מרגי: היית אתמול בדיון?

יעל אבן מוסרי: לא.

יעקב מרגי: ניתנה הבהרה ותקבלי שוב.

יעל אבן מוסרי: דבר נוסף.

יעל אבן מוסרי: אני רוצה לציין נושא שעלה כבר בעבר.

יעל אבן מוסרי: הטווחים שניתנים לשעות שניתן בהם החלק התחתון ממה שהיה עד עכשיו ברמות התפקוד השונות פוגע משמעותית בשעות שהילדים עם אוטיזם צריכים.

יעל אבן מוסרי: כיתת חינוך רגילה, שעות סייעת.

יעל אבן מוסרי: אני חוזרת ואומרת שהעובדה שהטווחים שניתנו הם הטווחים הנמוכים, כמות שעות שלחלוטין לא מספקת.

יעל אבן מוסרי: אני מצטרפת למה שנאמר כאן, במיוחד במקומות בהם שעות הלימודים הרבה יותר ארוכות.

יעל אבן מוסרי: זה פוגע מאוד בילדים וזה לא יאפשר להם השתלבות אמיתית.

יעל אבן מוסרי: זה חסר משמעות.

אמנון הר שושנים: הורה.

אמנון הר שושנים: בקשר למאפיינים המובנים גם לעוד שנת לימודים וגם יום לימודים ארוך, במיוחד בחינוך הרגיל.

יעקב מרגי: אתה מתייחס לעמוד וסעיף בחוק או מדבר כללית?

אמנון הר שושנים: למאפיינים המובנים בסעיף 6(4) בעמוד 7.

אמנון הר שושנים: למעשה כבר היום מופעל בגנים ובכיתות הנמוכות סוג של יום לימודים ארוך, בין אם זה בית ספר, לחופש הגדול והחגים, ובין אם אלה קייטנות עירוניות.

אמנון הר שושנים: כבר היום ילדים משולבים מקבלים סייעות וזה למרות שזה לכאורה חינוך לא פורמלי.

אמנון הר שושנים: אני שואל שאלה מאוד פשוטה.

אמנון הר שושנים: למה כבר לא לקדם את זה, ראשית לקבע את זה כמו שצריך, ושנית, למה לא לקדם את זה כבר גם לצהרונים, דבר שיקנה שילוב אמיתי.

אמנון הר שושנים: יותר מזה, אם כבר לוקחים את זה צעד נוסף מבחינת להשתמש בכוח אדם – וגילוי נאות, אשתי קלינאית תקשורת בחינוך המיוחד וגם במשולב – אבל לקדם את זה גם בשעות האלה בבית הספר, להשתמש במקצועות הפרה-רפואיים ברגילים.

יעקב מרגי: אני אתך.

יעקב מרגי: בסדר, נשמע בהמשך.

יעקב מרגי: משרד החינוך יהיו אנשי בשורה היום.

בועז אחד העם: המרכז הישראלי ללימודי חירשות.

בועז אחד העם: בהתייחס לסעיף 4 בעמוד 7.

בועז אחד העם: אתמול "בשים לב", לא התאים להם.

בועז אחד העם: אני שוב מזכיר שמדובר בשירותי חינוך ולכן ברגע שאנחנו סוגרים את זה בכפוף, לא יתאפשר לספק אותם ותחסר לנו הגמישות.

בועז אחד העם: אם ב"שים לב" אינו מספיק, אני מציע לשקול את האפשרות של "בהתאמה".

בועז אחד העם: שאלה שנייה.

בועז אחד העם: בהתייחס לעמוד 5, סעיף 1.

בועז אחד העם: אתמול שאלה היועצת המשפטית מה ההגדרה של צורך.

בועז אחד העם: יש לי הגדרה של צרכים, הגדרה משפטית והגדרה מילונית.

בועז אחד העם: לא יכול להיות שהחוק הזה יהיה ללא הגדרה של צרכים וללא הכנסתם.

בועז אחד העם: זה יהיה פשוט חוק פגום.

בועז אחד העם: גם במדינות אחרות וגם בישראל, במשרד הרווחה למשל, עושים מיפוי של מצב קיים ועושים מיפוי של צרכים.

בועז אחד העם: אלה שני שלבים שונים.

בועז אחד העם: בלתי אפשרי.

בועז אחד העם: הייתה אתמול אשת מקצוע וגם היום נמצאים כאן אנשי מקצוע שיאמרו שהצעת החוק ללא הגדרה של צרכים, ללא הכנסתם בטבלה מסודרת, יפגמו.

בועז אחד העם: הצעת החוק הזאת תישאר מורשת פגומה והיא תחטא למטרה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הבנו.

יעקב מרגי: אני מבקש תשובה בהמשך.

בועז אחד העם: הערה שלישית ואחרונה.

בועז אחד העם: לגבי סעיף 23 בעמוד 14.

בועז אחד העם: אישור ועדת החינוך זה הסעד האחרון שקיים.

בועז אחד העם: הפתיחה להיוועצות, אני חושב שזה פוגם ביחסים בין הרשויות ואני אומר שיש בזה איזושהי אמירה.

יעקב מרגי: בשלב הזה אני אענה לך ישירות ולא נחכה לתשובת המשרד כי זה תלוי בוועדה.

יעקב מרגי: תקשיב טוב.

יעקב מרגי: אם מבחינתי, מבחינת הוועדה, מגיע שר לחובת היוועצות ומתקיים כאן דיון ציבורי ואין תמימות דעים, אנחנו כוועדה יכולים לומר לו שמבחינתנו לא התקיימה ההיוועצות.

יעקב מרגי: מה אומרת היועצת המשפטית?

יעקב מרגי: זו אמירה.

בועז אחד העם: זו אמירה אבל אין לה משמעות.

יעקב מרגי: שאלתי את היועצת המשפטית.

מירב ישראלי: אפשר למשוך את זה על כמה ישיבות.

מירב ישראלי: לומר שחובת היוועצות לא הסתיימה.

יעקב מרגי: אני אמרתי את זה אתמול.

יעקב מרגי: לא בגלל שהמשרד לא רוצה שיהיה באישור הוועדה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שיש כאן צורך מאוזן.

יעקב מרגי: בפרקטיקה יש קושי עצום לתקן תקנות ולהביא אותן לאישור הוועדה.

יעקב מרגי: יש קושי עצום.

יעקב מרגי: אנחנו מתמודדים עם פער של שנים בהרבה חוקים כאשר זה פרסום במשרדי הממשלה, זה כל יועץ משפטי וכולי.

יעקב מרגי: נתתי אתמול דוגמה של עסקן, בעל עניין שלא הצהיר בגילוי נאות כאן והוא תקע את תקנות המזון הבריא במוסדות חינוך כבר יותר משנה ומשהו בגלל שיש לו קשר מפלגתי כזה או אחר עם שותפה קואליציונית.

בועז אחד העם: אדרבה, אתה מחזק את הדברים.

יעקב מרגי: תודה רבה לך על האדרבה שלך, אבל חכה.

יעקב מרגי: תמתין.

יעקב מרגי: אני לא הייתי רוצה והתקנות לא באו לדפוק, וסליחה על הביטוי.

יעקב מרגי: כולנו חוששים שמא מישהו בא להרע מצב או לדפוק את העסק.

יעקב מרגי: התקנות, ההוראות וההנחיות, יכול להיות שלשר יש כוונה טובה והוא רוצה לשנות ולהרחיב.

יעקב מרגי: אתם רואים כאן שינוי של נוסח קטן, איך הוא מתגלגל.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לכם, שאף אחד לא ייקח את זה אישית, שאני לא בטוח שכל מי שיושב כאן – בלי לפגוע – סביב השולחן הזה, רוצה את החוק הזה מסיבות ענייניות.

יעקב מרגי: אני לא מכוון לאף אחד.

יעקב מרגי: לכן גם לי יש את האיזונים.

יעקב מרגי: אם יושב ראש ועדה אומר לכם שהוא מעדיף היוועצות עם הוועדה ולא אישור הוועדה, זה האיזון המתבקש במקרה הזה.

הדס אגמון: נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

הדס אגמון: ההערה הראשונה שלנו היא לעמוד 3, מטרות החוק.

הדס אגמון: כמו שאמרה היועצת המשפטית אתמול, סעיף 2, לעגן את זכותו של התלמיד.

יעקב מרגי: השתתפות שוויונית ופעילה.

הדס אגמון: נכון.

הדס אגמון: זה נלקח מחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

אילן שי: אנחנו מסכימים.

יעקב מרגי: הסכמנו.

יעקב מרגי: נגמר.

יעקב מרגי: שוויונית ופעילה.

הדס אגמון: לסעיף (ב)(1), עמוד 7, סל השירותים אשר יינתן.

הדס אגמון: נושא המאפיינים המובנים.

הדס אגמון: אנחנו חושבים שסעיף (ב)(1) כמו שהוא מנוסח היום, אין בו לשיטתנו כל תרומה לחוק.

הדס אגמון: למצער, צריך למחוק את המגבלה של המאפיינים המובנים.

הדס אגמון: התוספות שמשרד החינוך הסכים להוסיף לחוק משקפות את הפער או את ההבדלים שקיימים בין סוגי המסגרות ומאפשרות כבר היום ובעצם מכפיפות את מה שוועדת הזכאות נותנת להבדלים בין המסגרות.

הדס אגמון: זה בנוסף לסעיפים 14, 15 ו-17 - - -

יעקב מרגי: מה הבעיה עם סעיף (ב)(1)?

הדס אגמון: אין בו צורך.

הדס אגמון: הוא מעגן את הפערים בין המסגרות.

יעקב מרגי: את אומרת שלא רק שאין בו צורך אלא הוא מחמיר.

הדס אגמון: כן.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: נשמע אחר כך התייחסות.

הדס אגמון: לגבי התוספת החדשה שמפרטת מה מקבלים במסגרות הנפרדות - - -

יעקב מרגי: להזכיר לכם שביקשתם אותה.

יעקב מרגי: אנחנו חיינו בטוב עם הנוסח הקודם.

יעקב מרגי: בסדר, תמשיכי.

הדס אגמון: הדברים כאן מתגלגלים.

יעקב מרגי: כשאני אומר חיינו טוב, אפילו אליבא למשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

יעקב מרגי: מה את רוצה לומר לגבי התוספת החדשה?

יעקב מרגי: סליחה שהתפרצתי לדבריך.

הדס אגמון: לך מותר להתפרץ.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: ראיתי מה גרמתי לעצמי.

יוסי יונה: מותר לו להתערב.

יוסי יונה: הוא אף פעם לא מתפרץ.

הדס אגמון: בהמשך לדיונים שהיו אצל המשנה ליועץ סוכם שבהקשרים בהם יש טווח של זכאויות, הטבלה תכלול שעות מינימום.

הדס אגמון: חסרות שעות מינימום בפרט בהקשר של הטיפולים הפרטניים שניתנים.

הדס אגמון: עמוד 19, התוספת השנייה.

הדס אגמון: בטור של סוג טיפול בהתאם לחוזר מנכ"ל, לגבי כל אחת מהמוגבלויות כתוב מקצועות הבריאות לרבות טיפול באומנויות אבל לא ברור מה מקבל תלמיד.

יעקב מרגי: יתייחסו לזה.

יעקב מרגי: זה חוזר על עצמו.

יעקב מרגי: זה כבר עלה.

הדס אגמון: צריך להיות מינימום, גם לפי מה שהנחה המשנה ליועץ.

הדס אגמון: חשוב לי לומר כי כל הזמן אומרים שההכרעה של המשנה ניתנה בנקודת זמן מסוימת.

יעקב מרגי: התנצלתי על שהתפרצתי לדבריך.

יעקב מרגי: למה את מעלה את זה?

יעקב מרגי: מחקתי את זה.

הדס אגמון: דבר אחרון וסליחה שאני חוזרת לעמודים הראשונים אבל יש היום שתי הגדרות שונות שמתייחסות לשירותי חינוך מיוחדים.

הדס אגמון: האחת בשילוב ואחת במסגרות הנפרדות.

הדס אגמון: אין לזה היום הצדקה ואני מבינה שזה קרה חקיקתית עת פרק השילוב נחקק גם הוא טלאי על טלאי.

הדס אגמון: צריך לעשות סדר בדברים האלה.

הדס אגמון: אני לא מבינה איזו סיבה יש לא לעשות את זה בהזדמנות הזאת.

הדס אגמון: נשמח באותו הסבר גם לקבל הבהרה לגבי המעמד של שירותים נלווים, האם הם נכללים בתוך השירותים המיוחדים או שהם באיזשהו סטטוס שונה מבחינת הזכאות של הילד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יפה בן דוד, בבקשה.

יפה בן דוד: יש דבר שאני רוצה לפנות למשרד החינוך.

יפה בן דוד: יש כמה מקצועות כמו קלינאי תקשורת וכמו פרה-רפואיים שכיום הם חסרים.

יפה בן דוד: אז המשרד אמר שהוא יחפש דרך לתמרץ כדי שבאמת ירצו ללמוד את המקצועות האלה, כדי שבאמת יהיה מענה לאוכלוסיות האלה בבתי הספר הרגילים.

יפה בן דוד: יש בעיה בנושא של היועצות החינוכיות.

יפה בן דוד: המקצוע של היועצת, התפקיד של היועצת הוא מאוד מאוד משמעותי לילדים הללו.

יפה בן דוד: כיום יש יועצות חינוכיות, לא חסר יועצות חינוכיות אבל מה חסר?

יפה בן דוד: חסרים תקנים.

יפה בן דוד: לכן הדרישה שלנו היא לדאוג שבכל בית ספר יהיה תקן של יועצת חינוכית.

יפה בן דוד: זה MUST.

קריאה: ואחות.

יפה בן דוד: זה חשוב מאוד כי זה בצוות המקצועי.

יעקב מרגי: זה לא כמו בתיכוניים?

יפה בן דוד: לא.

יעקב מרגי: מה שנשאר, הולך ליועצת.

יפה בן דוד: בבתי הספר היסודיים, אני אומרת לכם ואתם יודעים את זה, יש עודף של יועצות חינוכיות אבל אין להן תקן.

יעקב מרגי: יתייחסו.

נתי ביאליסטוק כהן: המרכז לעיוור בישראל.

נתי ביאליסטוק כהן: אנחנו מדברים על סעיף 23 שעלה.

נתי ביאליסטוק כהן: יסלח לי אדוני אבל אני רוצה לחזור לנקודה שכבר עלתה מכיוון שכאשר אנחנו דנים בסעיף בו הוועדה החליטה להתפרק מהסמכות שלה לאשר שינויים בתוספת.

יעקב מרגי: תיאור דרמטי.

נתי ביאליסטוק כהן: אדוני, הדיון הזה מאוד חשוב.

נתי ביאליסטוק כהן: קודם כל, אני מניח שנציגי המדינה שמחים שוועדה מתפרקת מסמכות שלה מכיוון שזה עושה להם את החיים קלים יותר, אבל כל הדיונים שנעשו כאן על התוספות, לרבות אלה שנעשו עכשיו, הם לא רלוונטיים וגם לא צריך לתת תשובות כי ירצה השר, ישנה.

נתי ביאליסטוק כהן: יכול להיות שהוועדה הזאת בהרכב כזה או אחר תוכל גם לעכב אותו קצת ויכול להיות שלא, אבל בסופו של דבר זו ליבת החוק, זה מה שהם מקבלים.

יעקב מרגי: שכנעת את אנשי המשרד.

יעקב מרגי: הם יתייחסו.

יעקב מרגי: הם הבינו.

יעקב מרגי: לא שכנעת.

נתי ביאליסטוק כהן: אני לא צריך לשכנע אותם אלא אני צריך לשכנע אותך אדוני.

יעקב מרגי: אם הם ישכנעו אותי, יכול להיות שגם אני אשתכנע.

נתי ביאליסטוק כהן: זה התפקיד שלכם, המחוקק.

נתי ביאליסטוק כהן: זאת החובה שלכם.

נתי ביאליסטוק כהן: זה המקום היחיד בו יש לכם סמכות.

יעקב מרגי: אני אספר לך כמה כאן בדיונים נעשים פיליבסטרים על דברים שהמחוקקים רוצים מצד ארגונים כאלה ואחרים שמפעילים חברי כנסת כאלה ואחרים.

יעקב מרגי: זה טוב כשזה הולך לאורך כל הקו אבל לא מיטיב אתך.

נתי ביאליסטוק כהן: בנאום שלך קודם שכנעת אותי שהטיעון הוא צודק.

נתי ביאליסטוק כהן: אתה אמרת שניתן לתקוע תקנות בגלל כל מיני דברים.

נתי ביאליסטוק כהן: לתת לתוספת לעבור בשינוי כך בלי שאתם אפילו תרגישו?

יעקב מרגי: גם רצונו החיובי של השר יכול להימנע או להיות מטורפד על ידי גורמים.

נתי ביאליסטוק כהן: רצונו החיובי של השר מטריד אותי פחות.

נתי ביאליסטוק כהן: רצונו הלא חיובי של שר כזה או אחר, וחייבים לומר את זה, זה מטריד.

יעקב מרגי: זה לנגד עיני.

יעקב מרגי: תודה.

נתי ביאליסטוק כהן: לכן אתם הבולם האחרון.

יעקב מרגי: נקבל תשובות.

יעקב מרגי: אביבית, בבקשה.

יעקב מרגי: תתייחסי למה שלא נאמר.

יעקב מרגי: חסכנו לך משהו בסיבוב?

אביבית ברקאי אהרונוף: מעט.

אביבית ברקאי אהרונוף: אני חייבת לומר שזה היה מאוד פוגע המהלך הזה.

אביבית ברקאי אהרונוף: אני לא מבינה למה מגיע לי עונש על זה שאני מתמידה ומגיעה לכל הדיונים.

אביבית ברקאי אהרונוף: כנראה שהדברים שלי קשים למשרד החינוך.

יעקב מרגי: הדברים שלך לא קשים ולא מגיע לך עונש ואף אחד לא העניש אותך.

יעקב מרגי: זה שהחלטתי ללכת מימין לשמאל, אני יכול ללכת משמאל לימין.

יעקב מרגי: הקטנוניות הזו לא במקום.

יעקב מרגי: תמחקי בבקשה את ההערה שלך.

אביבית ברקאי אהרונוף: אני אלך לפי הסדר.

אביבית ברקאי אהרונוף: ראשית, לגבי סעיף המטרות, עמוד 3, סעיף 3(2).

אביבית ברקאי אהרונוף: אני מברכת כמובן על הוספת המילה "שוויונית" אחרי "השתתפות" אבל אני מבקשת שאחרי או לפני "תוך מתן מענה הולם" ייכתב גם בהלימה לסעיף באמנה "תוך מתן תמיכות, התאמות ומענה הולם לצרכיו המיוחדים באופן שיאפשר לו להשתלב בה, לממש את זכותו לחינוך ולחיות את חייו בעצמאות מרבית".

אביבית ברקאי אהרונוף: ההמשך, אותו הדבר.

יעקב מרגי: נוסח חלופי.

אביבית ברקאי אהרונוף: זאת הוספה, כדי שתהיה הלימה בין החוקים.

אביבית ברקאי אהרונוף: סעיף קטן (3), בסיפא, אנחנו ביקשנו להוסיף "תוך מתן מענה לצרכיהם ומניעת אפלייתם מחמת המוגבלות".

אביבית ברקאי אהרונוף: באחד הדיונים גם דובר על כך שיתוקן סעיף 5 לחוק זכויות התלמיד ויוכנס בו עניין האפליה של תלמידים עם צרכים מיוחדים.

אביבית ברקאי אהרונוף: לא נעשה כאן עדכון לחוק.

אביבית ברקאי אהרונוף: אני חושבת שלפחות בסעיף המטרה ראוי להכניס את זה.

מירב ישראלי: דנו גם בהוספת נושא של השוויון לחוק, לא רק בסעיף המטרה אלא התקציב הולך לילד.

יעקב מרגי: נטחן, לא רק נדון.

מירב ישראלי: וגם אפליה ברישום.

אביבית ברקאי אהרונוף: עמוד 5, סעיף 6 להצעת החוק.

אביבית ברקאי אהרונוף: בהתייחס לדברים שנאמרו אתמול על ידי היועצת המשפטית של הוועדה, שהמילה "לפי צרכיו" הוספה לאחר התוספת השנייה, האם זה אומר שבעצם ועדת הזכאות יכולה לשנות את רמת התפקוד של הילד מאחר והצרכים שלו בעצם מחייבים איזשהו מתן מענה נוסף?

אביבית ברקאי אהרונוף: אני מבינה שהצרכים נוספים כדי לתת איזושהי אפשרות לוועדה להגדיל את סל השירותים ואיך זה יהיה.

אביבית ברקאי אהרונוף: האם זה יהיה בשינוי רמת התפקוד?

מירב ישראלי: לא.

מירב ישראלי: זה לא שינוי רמת התפקוד, לפי מה שהבנתי ממשרד החינוך.

אביבית ברקאי אהרונוף: איזה מענה תקציבי יינתן כאן נוסף?

מירב ישראלי: אלא זה בעצם מתוך המענים שיש למערכת לתת.

מירב ישראלי: זאת לא היצמדות טכנית למכוון של רמת התפקוד אלא מסתכלים על הילד ונותנים לו גם בגמישות של האפשרות להמיר דברים וגם בתוספת מסוימת.

אביבית ברקאי אהרונוף: הגמישות קיימת גם כך.

מירב ישראלי: אני אומרת.

מירב ישראלי: זאת גם הגמישות.

אביבית ברקאי אהרונוף: השאלה היא אם זה מגדיל את היקף סל השירותים מבחינה תקציבית.

מירב ישראלי: אולי משרד החינוך יסביר את זה.

אביבית ברקאי אהרונוף: נאמר כאן, אבל אני כן רוצה לומר שאנחנו כמובן מתנגדים להשמטת אישור ועדת החינוך של הכנסת.

אביבית ברקאי אהרונוף: לגבי סעיף הסיכון.

אביבית ברקאי אהרונוף: אדוני, על כך לא היה דיון.

אביבית ברקאי אהרונוף: אנחנו נתבקשנו להביא איזשהו נוסח והבאנו אבל הוא נדחה על ידי משרד החינוך.

אביבית ברקאי אהרונוף: נתבקשנו להביא נוסח נוסף, הבאנו נוסח נוסף, לפי מה שאמר יואב קריים, שיש בו הגיון, שאם הוועדה סבורה שיש לשלול את זכות הבחירה של ההורה, יש כאן באמת מצב שהילד עלול לפגוע.

אביבית ברקאי אהרונוף: לכן היא זו שצריכה לפנות לוועדת ההשגה ולטעון את הדברים.

אביבית ברקאי אהרונוף: הבאנו נוסח חלופי, לא הייתה התייחסות לזה ובעצם משרד החינוך נשאר במתכונת שלו.

אביבית ברקאי אהרונוף: הוא אמנם הוסיף את מה שביקשנו על עדכון של ועדת החינוך אבל על כך שהוועדה עצמה היא לא זאת שתשלול את זכות הבחירה של ההורה, על כך לא ניתן מענה.

אביבית ברקאי אהרונוף: אנחנו סבורים עדיין שהוועדה היא זאת שצריכה לפנות לוועדת ההשגה וועדת ההשגה כברירת מחדל, מוטב שזו תהיה ועדה חיצונית, אבל לפחות ועדת ההשגה תדון בזה.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: תהיה התייחסות.

אביבית ברקאי אהרונוף: אני רוצה להמשיך.

אביבית ברקאי אהרונוף: לגבי כתיבת התח"י.

אביבית ברקאי אהרונוף: אחת הטענות שעלתה כאן ולא על ידי הורה אחד היא שבעצם כתיבת התח"י נעשית כבר לקראת – אני לא רוצה לומר אמצע שנה אבל בחלק מהמקרים כן - באמצע השנה, ולכן כדי שילד יוכל להתחיל את שנת הלימודים כמו כל ילד אחר בכיתה, כתיבת התכנית חשובה שתהיה לפני תחילת שנת הלימודים ולא חודשיים אחרי תחילת שנת הלימודים.

יעקב מרגי: דיברנו על זה אתמול.

יעקב מרגי: נחזור על זה.

יעקב מרגי: תהיה התייחסות.

אביבית ברקאי אהרונוף: שוב, אני מבקשת להוסיף בעניין זה, למרות שגם על זה דובר אתמול, סעיף בנוסח הבא: "הייתה לתלמיד תכנית חינוכית יחידנית, ימשיך מוסד החינוך ליישמה גם בשנת הלימודים שלאחריה עד כתיבת תכנית חדשה".

אביבית ברקאי אהרונוף: אשמח להתייחסות משרד החינוך, האם הוא מתנגד לנוסח הזה.

יעקב מרגי: יש לך עוד דקה.

אביבית ברקאי אהרונוף: אם כן, אני אקפוץ במהירות לתוספת.

אביבית ברקאי אהרונוף: לגבי התוספת הראשונה.

אביבית ברקאי אהרונוף: יש מוגבלות נוספת שלא רשומה בטור א' שהובאה לתשומת לבי וזה SCD.

אביבית ברקאי אהרונוף: אסתר תוכל להרחיב עליה.

אביבית ברקאי אהרונוף: לגבי התוספת השנייה, בהתייחס למענה פרטני או קבוצתי, דובר על כך, ואדוני הסכים על כך, שחייב להיות איזשהו תקציב אישי לילד.

אביבית ברקאי אהרונוף: אי אפשר להסתפק במענה פרטני או קבוצתי כשאין הבטחה שהילד בעצם יקבל משהו מתקציב בית הספר שהוא מוגבל.

אביבית ברקאי אהרונוף: גם אם הם השמיטו את סל המוסד החינוכי, זה לא אומר שהמקור התקציבי השתנה.

אביבית ברקאי אהרונוף: המקור התקציבי, זה עדיין סל המוסד החינוכי, הוא עדיין מוגבל ועדיין יהיו ילדים שיהיו חסרים ולא יקבלו מענה בכלל.

אביבית ברקאי אהרונוף: דבר נוסף.

אביבית ברקאי אהרונוף: אין קריטריונים אחידים.

אביבית ברקאי אהרונוף: זה אומר שבבית ספר מסוים, מנהל בית הספר יסבור שילד זקוק למענה ובבית ספר אחר אותו ילד לא יקבל מענה בכלל.

אביבית ברקאי אהרונוף: צריכים להיות קריטריונים אחידים ושקופים בעניין הזה לחלוקת תקציב בית הספר בין כלל הילדים שזכאים אך ורק מהתקציב הזה.

יעקב מרגי: אני לא קובע, משרד החינוך יתייחס, אבל צריך לחשוב גם על כבילת הידיים ושיקול דעת של מנהל בית הספר.

יעקב מרגי: צוות רב מקצועי.

יעקב מרגי: קריטריונים לא תמיד מבורכים.

יעקב מרגי: הגמישות, כאשר מדובר בילדים עם צרכים מיוחדים, היא מצרך לא פחות חשוב מהתקציב.

אביבית ברקאי אהרונוף: אם אפשר לסיים, עוד משפט.

יעקב מרגי: משפט אחרון בבקשה.

אביבית ברקאי אהרונוף: עוד שני משפטים, ברשותך.

אביבית ברקאי אהרונוף: לגבי התוספת השלישית שאותה אנחנו ביקשנו להוסיף.

אביבית ברקאי אהרונוף: התוספת הזאת, אין בה למעשה כלום.

אביבית ברקאי אהרונוף: כל מה שיש בה, כפי שהתחלתי לומר אתמול, זאת איזושהי הפניה לחוזר מנכ"ל.

אביבית ברקאי אהרונוף: מלכתחילה ביקש משרד החינוך לקבוע את זה אך ורק בחוזר מנכ"ל ומה שהם עושים כאן, הם כותבים אם יש או אין הארכת שנת לימודים ומפנים לחוזר מנכ"ל.

אביבית ברקאי אהרונוף: אין כאן שום עיגון של היקף סל השירותים.

אביבית ברקאי אהרונוף: זה נקבע על ידי היועץ המשפטי לממשלה - - -

יעקב מרגי: דובר אתמול.

יעקב מרגי: יתייחסו לזה.

אביבית ברקאי אהרונוף: אני אשמח אם משרד המשפטים יתייחס.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: זה יגרום לכך שלמשרד החינוך לא יהיה זמן להשיב.

אביבית ברקאי אהרונוף: אם אפשר משפט אחרון, אדוני.

אביבית ברקאי אהרונוף: לגבי המצגת של התקציב שלא התאפשר אתמול להתייחס אליה.

אביבית ברקאי אהרונוף: המצגת של התקציב הציגה - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לא.

אביבית ברקאי אהרונוף: חבל.

אביבית ברקאי אהרונוף: יש כאן הרבה הורים שזאת יריקה לפרצוף.

יעקב מרגי: תודה רבה לך על כל ה-30 דיונים שהיו ועוד יהיו בשנים והיריקה בפרצוף.

יעקב מרגי: לא היו לי ציפיות אחרות.

אביבית ברקאי אהרונוף: המצגת של התקציב - - -

יעקב מרגי: הממורמרים והמדוכדכים בכנסת הנוכחית הם רבים.

יעקב מרגי: גברתי, תודה.

יעקב מרגי: זו התודה רבה שלך לדיונים האיכותיים שיורדים לרזולוציות.

אביבית ברקאי אהרונוף: משרד החינוך לא קיבל.

יעקב מרגי: יש לך עניין בפיליבסטר?

יעקב מרגי: תאמרי בגלוי נאות.

יעקב מרגי: אין לך, אז תעזבי.

אביבית ברקאי אהרונוף: יש לי עניין שיהיה חוק טוב.

יעקב מרגי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יעקב מרגי: פעם שנייה, אני מוציא אותך.

אורי רביב: אני הורה לילד עם צרכים מיוחדים וגם מורה בעצמי בחטיבת ביניים.

אורי רביב: יש אצלי בכיתה גם ילדים משולבים.

יעקב מרגי: אני חייב, אני לא יכול להתאפק.

יעקב מרגי: אתה מבין ש-70 שנים חיו כאן עם חוזר מנכ"ל לא מפורט, לא באישור ועדה, לא בתקנות, לא נאמר כלום, רצו – נתנו, לא רצו – לא נתנו, וכשנתנו, אף אחד לא בדק אם הילד קיבל.

יעקב מרגי: היום מפרטים, מכניסים בתקנות ובנהלים.

יעקב מרגי: יריקה בפרצוף בפני התלמידים.

יעקב מרגי: חוצפה.

יעקב מרגי: אתה לא חייב להגיב.

יעקב מרגי: היה לי נוח להסתכל עליך.

אורי רביב: יש לי שתי הערות לעמוד 6.

אורי רביב: בעמוד 6, בראש הדף כתוב שההורים יבחרו את המסגרת החינוכית בה יבחר התלמיד בין המסגרות המפורטות בפסקה.

אורי רביב: אני רוצה להתייחס נקודה הזאת שהבחירה של ההורים היא לא בחירה אמיתית, גם בהתאם למה שאתמול הציג משרד החינוך לגבי התקציבים.

אורי רביב: להראות רק שקלים, זה לא נכון.

אורי רביב: כאשר הורה מגיע – ואני גם הורה וגם מורה כך שראיתי את זה משני הצדדים של השולחן – לבחור מסגרת חינוכית, הוא מסתכל ואומר - נגיד ילד בכיתה א' בחינוך מיוחד, נניח בתחום הפיזי, שזה מה שאני מכיר יותר מקרוב – שבכיתה א' בחינוך המיוחד הוא יקבל יום לימודים ארוך עד שעה 5:00 אחר הצהרים, הוא יקבל שתי מורות, שתיהן מורות של חינוך מיוחד, הוא יקבל סייעות של חינוך מיוחד, הוא יקבל טיפולים פרה-רפואיים.

אורי רביב: משרד החינוך אתמול הציג שהערך של זה הוא כ-60,000 שקלים.

אורי רביב: מצד שני, אם הוא ילך לשילוב, הוא יקבל כיתה גדולה בלי מורים מוכשרים, בלי סייעות מוכשרות, בלי טיפולים פרה-רפואיים כמעט בכלל, לעתים כן ולעתים לא, ומשרד החינוך הציג את זה אתמול ואמר שהתקציב הזה של השילוב, שהתקציב הולך עם הילד, ונראה אפילו שבשילוב הוא יקבל יותר, רוב התקציב הוא של הסייעת.

יעקב מרגי: אני אומר לך משהו.

יעקב מרגי: אתה לא היית בכל הדיונים אלא בחלק מהם.

יעקב מרגי: אמרתי בצורה ברורה ביותר שזה לא חוק השילוב שכולנו מייחלים לו.

יעקב מרגי: לכן ברגע שנכנס הפרמטר הזה של בחירת הורים, אני הולך לומר משהו שיכול להיות שיקומם חלק מהמשתתפים.

אורי רביב: עוד לפני שאמרת, הוא מקומם.

יעקב מרגי: תקשיב.

יעקב מרגי: אין מה לעשות.

יעקב מרגי: הלוואי ויכולתי להביא היום את חוק השילוב ולכן כדקלרציה, כאמירה, לא צירפתי את החוק שלי לחוק הזה.

יעקב מרגי: מרגע שניתנה האפשרות של בחירת הורים ולא לערלות הלב וליריקה בפרצוף של ועדת הזכאות ואפיון, אותו אחד שאנחנו נבחר או המדינה תבחר אותו במדידה מדויקת שהוא רק בא להרע, להביא אותו להיות יושב ראש הוועדה, ניתנה זכות בחירה להורים שהיא מוחלטת פרט לאותה סוגיה של הסיכון המזערי שנתייחס אליו בהמשך הדיון.

יעקב מרגי: אתה יכול לעמוד כאן, ואני מסכים אתך.

יעקב מרגי: יש דילמה.

יעקב מרגי: ההורים יעמדו בפני דילמה לא פשוטה אבל לכן ביקשנו שקודם כל תהיה שקיפות, שוועדת הזכאות ואפיון קודם כל תדריך לפני כניסה לדיון את ההורים שידעו לקראת מה הם הולכים, ולאחר שהיא תחליט, היא גם תשים בשקיפות מלאה את שני המודלים ותסביר להם.

יעקב מרגי: אני מסכים אתך.

יעקב מרגי: זו לא בחירה.

יעקב מרגי: אני אומר לך, נכון, זאת לא בחירה בין הכי טוב למשהו שהוא פחות טוב.

יעקב מרגי: להורה תהיה דילמה.

יעקב מרגי: היום אין לו את הפריבילגיה הזאת להיות בדילמה.

אורי רביב: אני יודע.

אורי רביב: אני מכיר את זה היטב.

אורי רביב: אני שמח מאוד על השקיפות שהיא מאוד חשובה אבל היא הוכיחה מה שאנחנו אמרנו כל השנים.

אורי רביב: אנחנו טענו את זה בלי נתונים.

אורי רביב: אני מסכים אתך ואני מאוד שמח על השקיפות כי היא הוכיחה מה שההורים אמרו כל השנים, שזאת לא באמת בחירה.

יעקב מרגי: נכון.

אורי רביב: ההורה מסתכל ואומר שהוא ייקח 60,000 שקלים וייתן אותם לשתי מורות חינוך מיוחד, או שאני אקח 60,000 שקלים ואתן אותם לסייעת.

אורי רביב: זה לא הגיוני.

יעקב מרגי: אני אתך.

יעקב מרגי: אתה לוקח את זה לשביל צר מאוד.

יעקב מרגי: יש פקטורים אחרים שההורים לוקחים.

אורי רביב: זה מה שעמדתי לשאול.

אורי רביב: אני יודע.

יעקב מרגי: את ההורים לא מעניינות שתי המורות.

יעקב מרגי: יכול להיות שהוא מכיר את הבן שלו טוב ממני וממנו וממנה וחשוב לו, הוא מכיר את האישיות של הבן שלו, שברגע שהוא יהיה בחברה משלבת, זה יעצים אותו ואז מכפר לו על הדלתא הזאת.

אורי רביב: אני מסכים אתך לגמרי.

יעקב מרגי: זה לא שחור-לבן.

יעקב מרגי: זה מה שאני מנסה לומר ב-17 דיונים.

אורי רביב: אתה צודק.

אורי רביב: אני לגמרי מסכים אתך.

אורי רביב: זאת גם הדעה שלי.

אורי רביב: אני כהורה רוצה שהילד שלי יגדל בתוך הקהילה.

אורי רביב: אני לא רוצה שהוא יגדל במסגרת סגרטיבית.

אורי רביב: אני רוצה שהוא יגדל וילמד כישורי חיים מתלמידים ומורים ואנשים שכולם סביבם.

אורי רביב: אני רוצה שגם התלמידים שלומדים אתו, וזה מוכח, כך זה קרה באמת, אני ראיתי את זה על הילד שלי.

יעקב מרגי: זה תורם לתלמידים.

אורי רביב: יודעים שכשהוא מנפנף בידיים, זה לא נורא ואם הוא קצת צעק, זה לא נורא והוא תכף יירגע.

יעקב מרגי: זה תורם לחברה ותורם לסביבה.

אורי רביב: הם לומדים והם יודעים לקבל אותו מדהים.

אורי רביב: אני אומר לך מה הבעיה.

אורי רביב: זה מה שאני רוצה לילד שלי, אבל אם אין הדרכה למורים וכל הכסף הולך רק לסייעת - - -

יעקב מרגי: מי אמר שלא תהיה הדרכה למורים?

אורי רביב: אני יודע מה המצב היום.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: תהיה הדרכה גם למורים הקיימים ויהיה שינוי בהכשרת מורים חדשים.

אורי רביב: זו השאלה שלי.

יעקב מרגי: כל השיח הולך להשתנות.

קריאה: אבל אולי זה צריך להיות - - -

יעקב מרגי: גברתי, מישהו נתן לך את זכות הדיבור?

יעקב מרגי: אין לי ספק שיש לך דברים חשובים לומר אבל אנחנו מנסים לנהל דיון בצורה מתורבתת.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר לך שאני מקבל חיזוקים כי לדיון הקודם הגיע יהודי מכובד ואמר שהוא מופתע מצורת הדיון כי אף אחד לא צועק אחד על השני.

יעקב מרגי: כך יהיה בוועדת החינוך.

אורי רביב: אני רוצה להראות לך עוד נקודה אחת.

אורי רביב: אני רוצה להסב את תשומת לבך לחוסר שוויון בקבלת זכויות והנציבות כאן יכולה לאשר את זה.

אורי רביב: תלמיד כיתה א' משולב שמסיים את הלימודים בשעה 12:30 אמור ללכת כמו כל הילדים האחרים יחד עם הקהילה לצהרון.

אורי רביב: הצהרון לא מוכן לקבל אותו.

אורי רביב: הצהרון אומר שאם אין סייעת, הוא לא נכנס והרשות אומרת שאין סייעת.

יעקב מרגי: זה דיון אחר שמוכר לנו.

יעקב מרגי: תודה.

אורי רביב: עוד הערה לאותו עמוד, אם אפשר.

אורי רביב: סעיף המסוכנות.

אורי רביב: לצערי נכחתי גם במקרה של הילד שלי ספציפית.

יעקב מרגי: אנחנו ניגע בזה.

יעקב מרגי: הבטחנו שניגע בזה.

אורי רביב: אני אומר משפט, אם אפשר.

אורי רביב: צריך להיות גוף חיצוני שמוודא שבית ספר יהיה חוק שילוב על פי הצורך.

יעקב מרגי: שמענו.

יעקב מרגי: תהיה התייחסות.

יעקב מרגי: תודה.

נועה ביתן: אקי"ם ישראל.

נועה ביתן: לגבי הטבלה הראשונה, מוגבלות שכלית התפתחותית ברמת תפקוד אחת.

נועה ביתן: רשום שהסיוע יהיה לפי הנחיות חוזר מנכ"ל.

אילן שי: אנחנו מסכימים לשינוי כאן.

אילן שי: בחשד למוגבלות שכלית התפתחותית, רמת תפקוד אחת, רמת תפקוד שתיים, מינימום 16 שעות.

מירב ישראלי: עמוד 16.

מירב ישראלי: מה התיקון?

אילן שי: גם במוגבלות שכלית התפתחותית וגם בחשד למוגבלות שכלית התפתחותית.

אילן שי: בנוסף, היקף הסיוע שיש עכשיו, 16 שעות לכל הפחות.

מירב ישראלי: בעצם ב-4.

אילן שי: ברמת תפקוד ארבע, זה 24 וברמת תפקוד אחת, רמת תפקוד שתיים ורמת תפקוד שלוש, 16 שעות.

יעקב מרגי: אני מודה למשרד החינוך על היריקה בפרצוף.

יעקב מרגי: בציניות כמובן.

נועה ביתן: גם אני מודה.

אילן שי: גם לגבי הארכה.

אילן שי: גם בטבלה הבאה, במוגבלות שכלית התפתחותית ובחשד למוגבלות שכלית התפתחותית, יש הארכת יום לימודים.

נועה ביתן: אני רוצה להודות למשרד החינוך על התיקונים האלה.

יעקב מרגי: פחדתי שאת מודה לו על היריקה בפרצוף שזה נשמע לא טוב.

נועה ביתן: בנוגע לטבלה השנייה, אם אפשר להוסיף עמודה של תקן מינימלי לילדים לפתיחת כיתה בחינוך המיוחד.

רחל אברמזון: זה חוזר מנכ"ל.

מירב ישראלי: כן הגדרנו שצריך לראות איזה פרמטרים אנחנו כן יכולים להכניס.

רחל אברמזון: כל התיקונים וההתאמות לגבי מסגרות החינוך המיוחד, יהיו בחוזר מנכ"ל.

מירב ישראלי: דיברנו על זה שאם אנחנו יכולים לפחות בחלק מהדברים להתייחס לטבלה, גם אם לא בפירוט ולהפנות לחוזר מנכ"ל, בכל זאת יהיה אפילו את הפרמטרים.

אילן שי: הפניה.

אילן שי: תני דוגמה.

מירב ישראלי: למשל תקן לפתיחת כיתה.

מירב ישראלי: דיברנו על השעות.

דודי מזרחי: אפשר לציין ששעות ההוראה, התקן לפתיחת כיתה וכולי יעוגנו בחוזר מנכ"ל.

דודי מזרחי: צריך לומר שבכל המוגבלויות הללו, המחויבות שלנו היא הכי גדולה שיכולה להיות.

דודי מזרחי: כל מי שנמצא כאן יודע שמאשרים כיתות ולא יהיה מצב שלילד לא תהיה את אותה כיתה.

מירב ישראלי: אתם תסבירו אחר כך את מה שהסברתם לי, על הקושי לעגן את כל הפרטים.

יעקב מרגי: תתייחסו לזה בהתייחסות שלכם.

מיכל בן דוד: הסתדרות המורים.

מיכל בן דוד: יש לי שאלה לדודו.

מיכל בן דוד: עד היום אושרו תקנים חסרים והשנה קיבלנו הוראה שאין תקנים חסרים.

יעקב מרגי: התאפקתי לא לומר לו את זה.

יעקב מרגי: כל השאלות האלה הן בגלל שיח.

יעקב מרגי: אתם זוכרים את המילה פיגוע שאמרתי באחד הדיונים.

יעקב מרגי: שיח מיותר או שמעורר חששות וחשדות.

יעקב מרגי: לי אין ספק שלא יקוצצו ואני עונה בצורה חד משמעית כי אוי ואבוי אם מישהו בשנה זו לא יאשר פתיחת כיתות.

יעקב מרגי: אין דבר כזה.

יעקב מרגי: התאפקתי אבל היא העלתה את זה ואני צריך שזה יהיה חד משמעי.

דודי מזרחי: כל ילד שמקבל אישור של ועדת השמה או ועדת שילוב, צריך לקבל את המענה בהתאם להחלטות הוועדה.

דודי מזרחי: נקודה.

דודי מזרחי: מטבע הדברים, אני לא יכול להתייחס לדוגמאות נקודתיות.

יואב קריים: אדוני, אתה כועס עלינו.

יעקב מרגי: מי אמר לך?

יעקב מרגי: יש לך רוח הקודש ואתה יודע שאני כועס?

יואב קריים: אני אומר מה אני מרגיש.

יעקב מרגי: אני מרגיע אותך.

יעקב מרגי: אני לא כועס על אף אחד, אפילו לא על אביבית.

יואב קריים: אתה יודע אדוני שאני מאוד מעריך אותך אבל השיח הזה שהיה לך עם משרד החינוך – אמרת 18 דיונים – השיח הזה שזה לא יקרה השנה ואנחנו אומרים שכן קורה והוא קרה ב-15 מתוך 18 דיונים.

יואב קריים: מי תוקע לכף ידינו ומכאן חוסר האמון אדוני.

יואב קריים: מכיוון שכל הזמן נאמר בשיח הזה שהיה כאן בוועדה אין סוף פעמים, בפועל על ידי מנהלים ומנהלי מחלקות חינוך ומזה אנחנו רואים את המסמכים שהם מקבלים הוראות לפעול כאילו החוק החדש כבר בתוקף.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זה לנגד עינינו.

יעקב מרגי: לא הכחשנו זאת.

מורן ריס: יועצת חינוכית ואימא לילד על הספקטרום.

מורן ריס: יש לי שאלה לעמוד 11 סעיף 1.

מורן ריס: "הוועדה תקבע את רמת תפקוד והצרכים של התלמיד".

מורן ריס: השאלה שלי היא איך הוועדה תקבע את צרכי התלמיד?

יעקב מרגי: היית בדיונים?

מורן ריס: כן.

יעקב מרגי: כל המסלול?

מורן ריס: כן.

יעקב מרגי: ולא קיבלת מענים?

מורן ריס: לא.

יעקב מרגי: נעשה מקצה שיפורים ונשתדל לענות לך.

מורן ריס: לפי מה שאני רואה בשטח, בלי פרמטרים מוגדרים של צרכים, אנחנו לא נצליח לבנות תכנית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זאת שאלה שחוזרת על עצמה.

אסתר קרמר: מוכש"ר חרדי.

אסתר קרמר: כשיש את הטבלה של חינוך מיוחד לתוספת השנייה, כתוב שם לכל ילד מוגבלות אחת.

אסתר קרמר: מה קורה כשיש ילד שיש לו ריבוי מוגבלויות והוא שייך לכמה מקומות בטבלה?

אסתר קרמר: איך אנחנו יודעים מה הזכאות שלו?

אסתר קרמר: למשל, ילד עם אוטיזם, יש לי עכשיו ילד שאני מנסה לעזור לו, שעולה לכיתה א' עם מוגבלות פיזית.

אסתר קרמר: עכשיו הוא עולה לכיתה א' ויש לו גם לקויות למידה וגם מוגבלות פיזית.

אסתר קרמר: הוא נכנס לכיתה של מוגבלות למידה כך שממילא אין לו סיוע שמגיע לו כתלמיד עם לקות פיזית.

אסתר קרמר: השאלה איפה זה מתבטא כאן בחוק, ילדים עם ריבוי מוגבלויות.

יעקב מרגי: תנו תשובה בהמשך.

אייל כהן: שלום.

אייל כהן: זו פעם ראשונה שלי כאן בכנסת.

אייל כהן: אני מפורום ועד ההורים היישובי ונציג של החינוך המיוחד בעיר לוד.

אייל כהן: אני מודה לאדוני על הכבוד לדבר.

אייל כהן: אני מודה לתלמידים מאחור שבאמת באו ללמוד מה זו פוליטיקה ומה זאת עשייה נכונה.

יעקב מרגי: אני אתן להם את הזמן.

יעקב מרגי: הם אמורים לפגוש אותי באופן אישי.

אייל כהן: כמו שאמרת אדוני, באמת פעם ראשונה נעשית כאן עבודה באמת חשובה למען ילדי החינוך המיוחד.

אייל כהן: הרבה דברים שאמרו כאן, רשמתי ולא אחזור עליהם.

אייל כהן: יש לי שלושה דברים שברשותך אני רוצה להעלות.

אייל כהן: ועדת זכאות ואפיון.

אייל כהן: לא ראיתי שרשום בחוק נושא של הנגשה של הוועדה מבחינת תמלול, מבחינת דברים כאלה ואחרים.

אייל כהן: התרת נגישות של הוועדה.

אייל כהן: נכון שיש חוק שוויון אנשים עם מוגבלויות אבל עדיין צריך לבוא ולרשום את הפרטים האלה בתוך החוק, על מנת שלא תהיה סתירה.

יעקב מרגי: לא כותבים חוק כדי לקיים חוק.

אורי רביב: אני לא יודע.

אורי רביב: אמרתי לך, אני פעם ראשונה כאן.

יעקב מרגי: אמרת.

יעקב מרגי: הנה, עניתי לך על רגל אחת אבל בכל זאת יתייחסו לזה.

אורי רביב: תודה רבה אדוני.

אורי רביב: יש עוד דבר.

יעקב מרגי: אני ארחיב את השאלה שלך להנגשה בכלל.

יעקב מרגי: מעבר לצמצום שאתה צמצמת, למה שמוגדר בחוק.

אורי רביב: אני מנסה להיות ממוקד.

אורי רביב: דבר שני, ברשותך.

אורי רביב: ועדת ערר.

אורי רביב: כמה פעמים מותר לפנות לוועדת ערר?

יעקב מרגי: אתה לא היית כאן.

יעקב מרגי: חברך יכול לתת תשובה.

יעקב מרגי: בסדר, יתייחסו לזה.

אורי רביב: העניין של הפירוט של הדחייה.

אורי רביב: נימוק הדחייה.

אורי רביב: לדעתי זה לא רשום בחוק.

יעקב מרגי: מופיע.

יעקב מרגי: תקבל תשובה.

אורי רביב: דבר אחרון, השילוב של הילדים במסגרות של החינוך הרגיל.

אורי רביב: לא פעם ולא פעמיים נותנים את שעות הסייעות למנהלת והיא משחקת עם זה כאוות נפשה.

אורי רביב: אני רואה את זה מניסיון אישי.

אורי רביב: אולי אני טועה.

יעקב מרגי: אתה צודק במה שחתרת אליו אבל הניסוח כאוות נפשה קצת מקומם.

אורי רביב: סליחה, אני מצטער.

אורי רביב: אני לוקח את המילים.

אורי רביב: כמו שאמרתי, אני כאן פעם ראשונה.

יעקב מרגי: הבנו אותך, תקבל תשובות.

יפה בן דוד: סליחה, אני מוחה על הדברים האלה.

יפה בן דוד: זה לא נכון.

יעקב מרגי: אמרתי.

יעקב מרגי: מחיתי במקומך.

יעקב מרגי: תבעתי את עלבונך.

יפה בן דוד: המנהלים פועלים על פי החוק.

יעקב מרגי: בלי לשים לב, עשיתי את עבודתך והוא חזר בו.

יעקב מרגי: הוא אמר סליחה.

אורי רביב: כמו שאמרתי, אני פעם ראשונה כאן.

אורי רביב: תודה רבה לכבודו.

יעקב מרגי: אם אחרי תשובות משרדי הממשלה יהיו עוד הערות, נוכל לעשות עוד מקצה שיפורים כדי שלאף אחד לא תהיה יריקה בפרצוף.

מיה מושקוביץ שי: אני רכזת אזרחות, מורה לאזרחות ומלמדת בכיתת חינוך מיוחד אצלנו בבית הספר בצור הדסה.

מיה מושקוביץ שי: המהות כאן היא מאוד משמעותית כי זו העשייה החינוכית שלנו, לראות את התלמידים ומה שחשוב להם.

יעקב מרגי: יפה הייתה רגישה להערה ועכשיו אני פיתחתי רגישות בגלל יפה.

יעקב מרגי: עד עכשיו לא היה דיון במהות?

מיה מושקוביץ שי: אני כאן כי גם זה חשוב לי ולא רק התנאים.

מיה מושקוביץ שי: חלילה.

מיה מושקוביץ שי: לצערי נבצר ממני להיות בדיונים אחרים כי אני מורה אבל היה לי חשוב להגיע.

מיה מושקוביץ שי: אני רוצה להתייחס לכמה דברים.

מיה מושקוביץ שי: עמוד 5, סעיף 1.

מיה מושקוביץ שי: יש כאן התייחסות שרשאי בצו לשנות את התוספות.

מיה מושקוביץ שי: דיברתם קודם על שקיפות.

מיה מושקוביץ שי: רשום לפני כן שמתפרסם באתר האינטרנט כי משרד החינוך בעיני צריך לחשוב על אלטרנטיבה אחרת שממש מבהירה את המילה.

יעקב מרגי: נוספת.

יעקב מרגי: לא אחרת.

מיה מושקוביץ שי: נוספת.

מיה מושקוביץ שי: מסכימה אתך.

מיה מושקוביץ שי: שמעבירה את המידע הזה בצורה שהיא מבטאת שקיפות.

יעקב מרגי: מנגישה את המידע.

מיה מושקוביץ שי: מנגישה.

מיה מושקוביץ שי: ללא ספק.

מיה מושקוביץ שי: העמוד הבא, וזה מתחבר לדברים שנאמרו כאן, עמוד 6, סעיף 2, על הבחירה במסגרת החינוכית.

מיה מושקוביץ שי: נכון ששיקולי הורים זה דבר חשוב ומבורך, וזה שזה קורה זה ראוי לשבח, אבל יכולה להיות גם תוצאה הפוכה שמהיבטים למשל חברתיים או מרחק או כל דבר אחר, יכול להיות שההחלטה בעצם תפגע בעניין של התלמידים עצמם.

מיה מושקוביץ שי: יש כאן גם את העניין התקציבי שצריך לתת עליו אתה הדעת.

מיה מושקוביץ שי: אתה התייחסת להדרכה של הצוות.

מיה מושקוביץ שי: כמישהי שמלמדת לראשונה בחינוך מיוחד – לפני כן לימדתי בכיתות אייל, מב"ר, איך שתרצו לקרוא לזה – לשמחתי יש לי עמיתה בבית ספר שהיא רכזת חינוך מיוחד שהיא באופן אישי דואגת להדרכה של הצוות.

מיה מושקוביץ שי: לא הייתה איזושהי הדרכה מסודרת.

מיה מושקוביץ שי: התפרצתי קודם כי אני חושבת שצריכה להיות הדרכה מוקדמת.

מיה מושקוביץ שי: צריכה להיות היערכות מקדימה.

יעקב מרגי: נראה לך שהחוק ייכנס לתוקפו לפני שנעשתה הדרכה?

מיה מושקוביץ שי: זה מה שאמרתי.

מיה מושקוביץ שי: בשטח אנחנו כבר רואים שמרגע שעלתה ההצעה לרפורמה, זה מתחיל לחלחל.

יעקב מרגי: במה?

מיה מושקוביץ שי: לצמצם כיתות, להפוך או תן לכיתות דו-גילאיות.

יעקב מרגי: איפה ראית את זה?

יעקב מרגי: למה אתם זורקים סתם דברים?

יעקב מרגי: איפה זה קרה?

מיה מושקוביץ שי: אני יכולה לומר לך.

מיה מושקוביץ שי: מבתי ספר במועצה בה אני נמצאת.

יעקב מרגי: באיזה שנה הם צמצמו?

מיה מושקוביץ שי: עכשיו, לקראת שנה הבאה, לעשות כיתות דו-גילאיות.

מיה מושקוביץ שי: אין מספיק תלמידים.

דודי מזרחי: איפה זה מופיע בחוק?

מיה מושקוביץ שי: זה לא מופיע בחוק אבל האמירה הייתה שלא יפתחו כיתות.

יעקב מרגי: תקשיבי, אני אוהב להפריח יונים בלי שום קשר כי כילד לא היו הרבה משחקים כמו שיש היום.

יעקב מרגי: אבל אני לא אוהב שמפריחים בוועדה יונים.

יעקב מרגי: כשאת אומרת לי שמצמצמים כיתות, תמקדי.

יעקב מרגי: את יודעת לומר לי שמשרד החינוך הוציא הנחיה או מנהל בית ספר מבצע כרגע צמצום כיתת חינוך מיוחד בגלל גילאים או בגלל חוסר רישום ואז זה תואם את מדיניות משרד החינוך, בלי שום קשר לחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: אל תערבבו לי נושא בנושא.

מיה מושקוביץ שי: אני לא ערבבתי נושא בנושא.

יעקב מרגי: תבהירי לי.

מיה מושקוביץ שי: בהקשר הזה האמירה בשטח לא כהנחיה שירדה, שלא הולכים לפתוח עוד כיתות.

מיה מושקוביץ שי: לכן צריך לחשוב על פתרונות יצירתיים.

מיה מושקוביץ שי: כמורה במערכת אני מכירה את המשפט הזה אין ספור פעמים, לחשוב יצירתי.

יעקב מרגי: אמר דודי מזרחי, ומבחינתי זה משרד החינוך, שאלה ההנחיות.

יעקב מרגי: מרגע שתלמיד עבר ועדת השמה ויש לו את הזכאות שלו, הוא יקבל את המענה שלו.

יעקב מרגי: הנה, הוא אומר לך במפורש.

יעקב מרגי: גם היום זה קרה וזה יקרה כל עוד החוק לא ייכנס לתוקפו וגם כשהוא ייכנס לתוקפו, הוא ייעשה בהדרגה ובשום שכל.

מיה מושקוביץ שי: תודה.

מיה מושקוביץ שי: סעיף 7 הוא הדבר המהותי בעיני.

מאיר כהן: מה בעצם הדאגה, שמורות בחינוך המיוחד יישארו ללא עבודה?

מיה מושקוביץ שי: גם, ללא ספק, וזה מתחבר לסעיף הבא.

מאיר כהן: האם מורה לחינוך מיוחד – וניהלתי בית ספר 30 שנים – לא יכולה להיות מחנכת בכיתת שילוב?

מיה מושקוביץ שי: היא יכולה אבל השנים שהן השקיעו - - -

מאיר כהן: להפך.

מאיר כהן: המורות האלה יכולות להיות משאב מצוין בבית הספר שמתחיל לשלב.

מיה מושקוביץ שי: הן משאב מעולה.

מיה מושקוביץ שי: אני מסכימה אתך.

מאיר כהן: אתן משאב מצוין.

מיה מושקוביץ שי: האמירה היא לא נגד שילוב.

מיה מושקוביץ שי: האמירה היא לעשות את זה חכם.

מיה מושקוביץ שי: זה מתחבר ואני רוצה לשים דגש על סעיף 7 לגבי סל השירותים.

מיה מושקוביץ שי: זה מתחבר למה שאדוני התייחס אליו.

מיה מושקוביץ שי: כאשר מדברים על מאפיינים מובנים, אין בעצם תשתיות לזה.

מיה מושקוביץ שי: אין.

מיה מושקוביץ שי: כאשר אנחנו מדברים על מספר תלמידים בכיתה, מתקנים ייחודיים של מוסד, אם לצורך העניין בכיתה רגילה אני רוצה לדאוג לשילוב, זה לא קורה בשטח.

מיה מושקוביץ שי: ההתארגנות הזאת צריכה להיות מסיבית.

מיה מושקוביץ שי: עוד חודשיים אנחנו פותחים שנת לימודים.

יעקב מרגי: החוק לא נכנס לתוקפו בתשע"ט?

מיה מושקוביץ שי: דרך אגב, זה גם משהו שעולה מהמנהלים.

מיה מושקוביץ שי: העניין של התשתיות.

יעקב מרגי: אני לא מתכחש לזה.

יעקב מרגי: הם יצטרכו להוכיח את חפותם כי הם עשו את הפיגוע ולא אנחנו.

יעקב מרגי: משרד החינוך.

מירב אליה: מנהלי מחלקות חינוך.

מירב אליה: עיריית גבעתיים.

מירב אליה: הערה בעניין הזה כאשר אנחנו יודעים שיש גמישות במשאבים ואנחנו יודעים שיש קושי במציאת סייעות, צוותים פרה-רפואיים וכולי - - -

יעקב מרגי: גם בגבעתיים?

מירב אליה: אפילו בגבעתיים.

מירב אליה: אני באופן אישי עושה לילות כימים לחפש צוותים ומתקשה.

מירב אליה: בכל אופן, ייטב אם יהיה בפני הוועדות איזשהו מיפוי של המסגרות שיש בהן אילו גורמים פרה-רפואיים כאלה ואחרים כדי שהוועדות תוכלנה להנחות את ההורים באמת גם בבדיקה לאילו סוגי שירותים.

מירב אליה: פעמים קורה שהורים מגיעים עם ציפיות למצאי מסוים של גורמים טיפוליים שאין לנו ולא יכולים להשיג או לפעמים סייעות, במקרים כאלה ואחרים.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: נאמר באתר: בשורה להורים ולתלמידים.

יעקב מרגי: איזה אתר זה?

קריאה: של משרד החינוך.

יעקב מרגי: "רפורמה בחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: ההורה יחליט באיזו מסגרת ילמד ילדו.

יעקב מרגי: משרד החינוך יוצא ברפורמה מקיפה בחינוך המיוחד ומפרסם את מתווה התכנית.

יעקב מרגי: הרקע, השינויים החברתיים והצרכים הרבים השונים אשר עולה מן השטח.

יעקב מרגי: מינה מנכ"ל משרד החינוך מר שמואל אבואב צוות מקצועי שישב על המדוכה במשך חצי שנה ובחן את הצרכים.

יעקב מרגי: המנכ"ל שמואל אבואב אימץ את המלצות הוועדה ואלה תיושמנה במערכת החינוך החל משנת הלימודים הבאה, תשע"ט".

יעקב מרגי: אני מבקש הבהרות עכשיו ואם לא, אני נועל את הדיון.

דודי מזרחי: הוספנו 300 מיליון.

דודי מזרחי: כשאנחנו מדברים על הרפורמה הכוללת, תיקון החוק הוא נדבך אחד ואנחנו מדברים על תוספת של מיליארד שקלים לבינוי כיתות לימוד.

דודי מזרחי: הצגנו אתמול בוועדה - - -

מאיר כהן: טוב שאתם אומרים את זה בקול.

דודי מזרחי: 250 מיליון שקלים לבינוי כיתות לימוד בחינוך מיוחד, כבר יצאו הרשאות לרשויות.

דודי מזרחי: יצאו עוד 30 מיליון בחודשיים הקרובים.

דודי מזרחי: עוד 20 מיליון שקלים לכיתות הפעלה גם אם תיקון החקיקה לא עובר.

יעקב מרגי: יש לי שאלה אחת ויחידה.

יעקב מרגי: בהודעת הדוברות הזאת - - -

דודי מזרחי: צריך לקחת אותה בפרופורציה.

יעקב מרגי: כשאני אמרתי פיגוע, זה לא כדי שמישהו ייפגע וילך הביתה.

יעקב מרגי: שילך לתקן את מה שנעשה.

יעקב מרגי: אני צריך לשמוע דברים ברורים.

יעקב מרגי: מה שאתם תעשו מהיום בפריסה, בהדרכה, בהיערכות, אין לנו בעיה עם זה.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע דברים ברורים.

יעקב מרגי: כל מה שקשור בוועדות ההשמה, האישורים, המענים לתלמידים - - -

דודי מזרחי: לא משנה , אחד לאחד, רק אם וכאשר - - -

יעקב מרגי: אנא, התכבדו להוריד את הודעת הדוברות עד שתתקנו אותה בהתאם.

יעקב מרגי: תודה.

יוסי יונה: אדוני, אתה מסכים שזה מעורר תחושה של אי אמון.

יעקב מרגי: אמרתי זאת.

קריאה: עכשיו אתה מבין את ההערה שלי שנאמרה קודם לכן.

יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אוציא אותך?

קריאה: חס וחלילה.

יעקב מרגי: אז למה אתה מפריע?

יעקב מרגי: אתה נראה לי מזמין את זה.

יעקב מרגי: אתה מפריע לי.

יעקב מרגי: אל תפריע לי בבקשה.

יעקב מרגי: תודה.

מאיר כהן: אדוני, כשאתה קורא את הפירוט, מצוין שם שזה כולל ועדות השמה.

יעקב מרגי: לכן ביקשתי בצורה חד משמעית שאת הודעת הדוברות הזאת צריך להוריד.

יעקב מרגי: אם אתם באמת רוצים לעשות יח"צ, אנא.

יעקב מרגי: נסחו אותה בצורה אחרת.

יוסי יונה: אדוני, זה לא עניין של הדוברות.

יוסי יונה: אם יש כוונה לפעול בניגוד מוחלט - - -

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: גברתי מנהלת אגף החינוך או מחלקת החינוך בגבעתיים.

יעקב מרגי: אצלכם מקיימים ועדות השמה השנה?

מירב אליה: בוודאי.

יעקב מרגי: במתכונת של שנה שעברה?

מירב אליה: במתכונת של שנה שעברה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הלאה.

יעקב מרגי: אני מתאר לעצמי שאת פועלת בסמכות ובאישור.

יעקב מרגי: תודה.

מירב אליה: עוד לא סיימתי את דבריי.

יעקב מרגי: בבקשה, אני אתך.

יעקב מרגי: זה כדי לחסל את הודעת הדוברות.

יעקב מרגי: אני מבקש לתת הנחיה להוריד אותה.

דודי מזרחי: בסדר.

מירב אליה: גם היום בוועדות השמה אנחנו נותנים להורים נתונים ומטרת החוק היא שיהיו בפני ההורים נתונים.

מירב אליה: הייתי רוצה שיהיו בפני גורמי ההשמה, בהינתן שיתקיים דיון וההורים יצטרכו לבחור, מונחים הנתונים של המסגרות והאפשרויות של המסגרות כך שלא יקרה שיכוון הורה לתת את השילוב של הילד בהתאם לזכאותו וצרכיו במקום שבסופו של דבר בשל הקושי בהשגת אנשים כאלה ואחרים שמראש אנחנו יודעים שלא נוכל להשיג, לא יוכל הילד לקבל את זכאותו.

יעקב מרגי: דיברנו על כך.

יעקב מרגי: צריך למצוא מענים, בלי שום קשר.

מירב אליה: אבל לא דיברנו על זה שזה יינתן בפני הוועדה.

מירב אליה: דיברנו על כך שזה צריך להיות.

יעקב מרגי: בלי שום קשר לתיקון חקיקה ולשינוי, הוועדה הייתה ערה, המשרד היה ער.

יעקב מרגי: לא נעשו הרבה צעדים כי זו כנראה בעיה לאומית בקטע הזה של מקצועות המטפלים, הפרה-רפואיים, וזה נוצר מהפער בתגמול.

יעקב מרגי: בפרטי הוא יקבל 500 או 600 אחוזים יותר מזה שהוא מקבל.

מירב אליה: כן, אבל אם ילד ישולב ולא יקבל כלום, זאת תהיה בעיה.

יעקב מרגי: ברור לנו.

יעקב מרגי: זה לנגד עינינו.

מירב ישראלי: כרגע לפי החוק, אם זה יעלה כדי פגיעה ממשית.

מירב ישראלי: אם זה לא כדי פגיעה ממשית, אז בחירת ההורים תגבר.

יואב קריים: מהי פגיעה ממשית?

יואב קריים: זו בדיוק הבעיה שדורשת טיפול.

מירב ישראלי: השאלה היא מה זאת פגיעה ממשית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ביקשתי התמודדות של משרד החינוך בנושא הזה, לתת לנו תכנית התערבות אישית בקטע הזה.

מאיר כהן: משרד החינוך החזיר 3,000 שעות של קלינאי תקשורת בשנה שעברה.

מאיר כהן: 3,000 שעות, זה המון כסף והוא עשה זאת כי לא מצאו קלינאי תקשורת וילדים לא קיבלו טיפול.

מאיר כהן: מה שאנחנו מבקשים ממשרד החינוך זה לשנות את התעריפים.

יעקב מרגי: לשנות את התעריפים, כן.

מאיר כהן: בינתיים זה לא קורה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, בבקשה.

רחל אברמזון: מנהל האגף לחינוך מיוחד.

רחל אברמזון: אני אתייחס קודם כל ליישום ההדרגתי של חוק החינוך המיוחד.

רחל אברמזון: אני רוצה להדגיש את זה.

רחל אברמזון: אני חושבת שאתמול הבהרנו את זה בצורה חד משמעית.

רחל אברמזון: שנית, אני אתייחס לנושא רמות התפקוד והצרכים והמנדט של הוועדה.

רחל אברמזון: הנגשות בפורטל.

מאיר כהן: אני באמת חוזר להודעה הזאת.

מאיר כהן: ההודעה הזאת היא מאוד מקוממת.

מאיר כהן: כאילו הוועדה הזאת היא קלסר של משרד החינוך והוא יכול להוציא כל דבר לפני שחוקק החוק ולפני שנגמרו הדיונים.

מאיר כהן: יש באמת רצון טוב של חברי הכנסת, בוודאי של יושב ראש הוועדה, לעשות את זה בצורה הכי נינוחה והכי מקצועית ואני חושב שמעבר לתיקון, צריך לשלוח מחאה חמורה מאוד למנכ"ל משרד החינוך שהרשה להוציא דבר כזה.

רחל אברמזון: לגבי עצם היישום ההדרגתי לחוק, כפי שאנחנו הצגנו את זה אתמול בוועדה.

רחל אברמזון: אנחנו יוצאים לדרך רק עם מחוז אחד.

מאיר כהן: ב-2019 רק עם מחוז אחד.

רחל אברמזון: כן.

רחל אברמזון: אנחנו יוצאים אל שנת הלימודים תש"פ.

רחל אברמזון: רק באותו מחוז שייבחר ינוהלו הוועדות על פי מודל ועדות זכאות אפיון כדי לאפשר את הזכאות כבר לתלמידים בשנת הלימודים תש"פ.

רחל אברמזון: משרד החינוך דיבר על יציאה כוללת בתשפ"א בלבד.

רחל אברמזון: זה כדי לדייק.

מאיר כהן: למה במקום לעשות פיילוט על מחוז אחד, תעשו פיילוט על רשויות?

רחל אברמזון: כך דובר וזה מה שהוסכם.

רחל אברמזון: אני רוצה לחזור לדברים הפדגוגיים שמדברים בהם על עניין התפקוד.

רחל אברמזון: קודם כל, חשוב לי לומר שהמכוון הוא בעצם כלי שלוקח בחשבון את כל התפקודים של התלמיד בסביבות בית הספר השונות.

רחל אברמזון: התייחסנו לזה בתוספת.

רחל אברמזון: דיברנו על יכולות קוגניטיביות, על יכולות העצמאות האישית שלו, על התפקוד החברתי, הרגשי, ההסתגלות שלו לתוך הסביבה הזאת וכולי.

רחל אברמזון: יחד עם זאת כן מתייחסים גם לצרכים.

רחל אברמזון: אם יש משהו שאני אולי מפספסת בהבנה שלי כשאתם מגדירים צרכים, אני אשמח לשמוע.

רחל אברמזון: אנחנו מדברים על התאמה בתכנון הלמידה שלו.

רחל אברמזון: אנחנו מדברים על עזרים מיוחדים שהוא יכול להיעזר בהם ולקבל, אנחנו מדברים על אסטרטגיות הוראה ולמידה מותאמות לאותו תלמיד, אנחנו מדברים על הנגשות פרטניות, על תיווך ברמות כאלה ואחרות.

רחל אברמזון: את כל השיח הזה, כשבאים לוועדה, אפשר להעלות ולהדגיש.

רחל אברמזון: כאן המנדט של הוועדה, לגלות את הגמישות.

רחל אברמזון: זאת הסיבה, אגב, שאנחנו פתחנו ואמרנו לפחות ולא סגרנו מקסימום.

רחל אברמזון: כי ברגע שאנחנו נסגור מקסימום, לא נוכל אחרי כן לומר אלא אם כל הזמן יתחילו לבוא עם בקשות ודרישות.

רחל אברמזון: לכן יש דרגה שממנה מתחילים ומצוין שם לפחות.

רחל אברמזון: אני כן רוצה להתייחס להערה שהעיר נדמה לי חמי על העניין הזה של הגמישות.

רחל אברמזון: כאשר הכנסנו הערה בתוספת החוק, היא לא מתפרשת לשני כיוונים.

רחל אברמזון: יש הערה שנכנסת לתוספת וכתוב סל אישי לתלמיד בשילוב ניתן יהיה להמיר ולבצע שילוב באופנים שונים, בין המשאבים של שעות סייעת למשאבים של שעות טיפול והוראה, זאת בהתאם לצרכים האישיים של כל תלמיד, על פי המלצת הצוות ובשיתוף ההורים.

רחל אברמזון: זאת אומרת, יש כאן גמישות.

רחל אברמזון: את הנהלים ואיך זה יקרה, אנחנו נפרט בחוזרי מנכ"ל.

קריאה: זאת הבנת הנקרא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תוסיף את זה למה שאמרה עמיתתך מימינך.

רחל אברמזון: לנושא של בחירת ההורים בוועדה.

רחל אברמזון: עד היום, נכון, ברוב המקומות ובוועדות הקשיבו לבקשות ההורים, הלכו עם ההורים, השתדלו לתת את המענה, עדיין מתוקף חוק סמכות הוועדה הייתה להחליט על סוג המסגרת לתלמיד ואחר כך משבצים בהתאם למסגרות שיש.

רחל אברמזון: היום אנחנו נותנים את זכות הבחירה להורה, לבחור את סוג המסגרת באמת במקרים הקיצוניים.

רחל אברמזון: אחר כך היועץ המשפטי של המשרד, אילן, יענה לגבי העניין של הגדרת המסוכנות.

רחל אברמזון: הבחירה היום כן נתונה בידי ההורים ואנחנו בוודאי רוצים לראות כל ילד במקום שמתאים לו.

יואב קריים: אני לא מאמין לך שאת מאמינה לזה.

רחל אברמזון: הדבר השני שאני רוצה לומר.

רחל אברמזון: אני לא יודעת, יכול להיות שזה משתמע או מפרשים - - -

מאיר כהן: חסרות לי כמה מילים בהסבר שלך.

מאיר כהן: תגידי לי אם אכן הבחירה מלווה בכל הכלים שהילד צריך.

מאיר כהן: אם הבחירה לא מלווה בכל הכלים, אם ילד בדימונה יבחר ללמוד בבית ספר, נניח הורה יבחר שהבן שלו ילמד בבית ספר אחר, ובית הספר הזה לא מכיל את אותם דברים, האם יכולים לומר בוודאות שיש הלימה בין הבחירה של ההורה לבין הסל של התלמיד שילך אתו באשר הוא?

מאיר כהן: אם אפשר לומר את זה, אני חושב שכולם יצביעו על החוק הזה.

מאיר כהן: החשש הגדול הוא שאתם לא אומרים את זה בפירוש.

רחל אברמזון: אנחנו הגדרנו את זה בתוספת.

מאיר כהן: קראתי אותה.

רחל אברמזון: בהערת התוספת יש היקף סל המשאבים פחות או יותר.

מאיר כהן: למה פחות או יותר?

מאיר כהן: למה זה לא ברור?

רחל אברמזון: הוא ברור מבחינת רמות התפקוד.

רחל אברמזון: כשאנחנו אומרים 2.7 לתלמיד, זה 2.7 שעות שבועיות שיקבל תלמיד בכל רמת תפקוד.

רחל אברמזון: שעות הסיוע מוגדרות על פי רמות התפקוד, והן מוגדרות כאן מאוד ברור בתוך הסעיפים השונים, ויש סל משאבים שנמצא גם בתוך בית הספר שיעוגן.

רחל אברמזון: כך שילד בא עם מעטפת לתוך בית הספר.

מאיר כהן: שיעוגן.

רחל אברמזון: שנמצא.

רחל אברמזון: זה מעוגן בחוק.

מאיר כהן: הוא יעוגן בחוק?

רחל אברמזון: זה מעוגן בחוק היום.

יעקב מרגי: מאיר, אם אתה שואל אותי, אני משוכנע.

יעקב מרגי: כולם משוכנעים?

יעקב מרגי: לא.

קריאה: יודעים.

קריאה: זה לא עניין של שכנוע.

יעקב מרגי: אל תגזים.

יעקב מרגי: גם אתה לא יודע.

אמיתי שוחט: אכן יעוגן בחוק שיש סל, אבל היקף הסל לא מעוגן ולכן לפי המצב כרגע בשטח, אין באמת מענים.

אמיתי שוחט: אפשר לשאול את אנשי המקצוע בשטח.

יעקב מרגי: נכון, להיום אין מענים.

אילן שי: בעיקרון, אני אענה לפי הסדר שרציתם.

יעקב מרגי: העיקר שתענה.

אילן שי: הנגשת ועדת זכאות ואפיון.

אילן שי: ההוראות שמחייבות הנגשת פעילויות שמתבצעות על ידי משרדי הממשלה והרשויות המקומיות קיימות בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות והתקנות מכוחו.

אילן שי: אין צורך לקבוע כאן הוראות נפרדות.

אילן שי: כמה פעמים אפשר לפנות לוועדת השגה.

אילן שי: אפשר לפנות לוועדת השגה על כל החלטה של ועדת זכאות ואפיון.

אילן שי: אחרי שוועדת השגה מקבלת החלטה, הדרך לתקוף את ההחלטה הזאת היא בעתירה מינהלית.

אילן שי: לגבי שעות סיוע שמגיעות לתלמיד בהתאם להוראה בתוספת השנייה.

אילן שי: השעות האלה הן שעות, בניגוד לשעות של סיוע כיתתי, של הסיוע האישי, הן שעות שמיועדות לילד מסוים ואסור למנהל לקחת שעות כאלה ולהעביר אותן לילד אחר.

אילן שי: אני לא רוצה לומר שלא יכול להיות שבאיזשהו בית ספר קרתה תופעה כזאת, אנחנו לא יודעים נקודתית אבל יש את הפעולות שמשרד החינוך עושה לאכיפה.

מירב ישראלי: שמענו כאן שזה קרה.

אילן שי: לגבי סעיף המטרות.

אילן שי: עלתה דרישה שתהיה הוראה בסעיף המטרות שמעגנת את ההוראות של האמנה הבינלאומית.

אילן שי: אנחנו לא חושבים שזו הדרך לקלוט הוראות של אמנה בינלאומית לתוך החוק הישראלי אלא יש לזה הליך מיוחד.

קריאה: אבל היא כבר נקלטה.

אילן שי: לצטט הוראות נוספות שיש באמנה הבינלאומית, אנחנו לא מוכנים כרגע לשנות את הנוסח הזה שבעינינו הוא נוסח שמשקף טוב את המטרות של החוק.

אילן שי: ביחס לבקשה שגם נדונה בוועדה והתייחסנו אליה להפנות להוראות על איסור אפליה בחוק זכויות התלמיד, מי שמסתכל על סעיף 5 לחוק זכויות התלמיד רואה שמערכת החינוך המיוחד כוללת הוראות שונות שבעינינו הן נובעות מאבחנה מותרת.

אילן שי: למשל, האיסור על קיום כיתות נפרדות באותו מוסד חינוך.

אילן שי: יש מסלול של חינוך מיוחד בכיתות נפרדות בתוך מוסדות חינוך שנועד להבנתנו לתת מענה נכון יותר וטוב יותר לתלמידים, כך שאי אפשר להחיל את ההוראה שאוסרת קיום כיתות נפרדות.

אילן שי: זה נכון גם לגבי כללי משמעת.

אילן שי: בחוזר מנכ"ל משמעת של משרד החינוך יש הוראות שמקלות עם תלמידים עם צרכים מיוחדים מתוך הבנה לצרכים שלהם.

מאיר כהן: כנ"ל לגבי כיתות למצוינות.

אילן שי: נכון.

אילן שי: אני חושב שהתוספת של השתתפות פעילה ושוויונית, גם היא נותנת מענה.

יעקב מרגי: שהסכמתם לה.

אילן שי: כן, שהסכמנו לה.

מירב ישראלי: גם העניין של תקנות הרישום כי החשש הוא שמוסדות רגילים יסרבו לקלוט ילדים לשילוב.

מירב ישראלי: גם בתקנות הרישום החובה לרשום ילד היא אמורה גם לפתור את זה עם אכיפה של משרד החינוך.

מיכל מנקס: מה קשור?

מיכל מנקס: זה לא כל כך קשור.

מיכל מנקס: חובת הרישום חלה על ההורה, מנהל בית ספר לא יכול לבחור.

מירב ישראלי: לכן רשום, כדי להבין האם יש מצבים בהם מנהל בית ספר יכול לסרב לקבל ילד.

מיכל מנקס: אין מצב כזה.

מיכל מנקס: זה שזה קורה בפועל, זה סיפור אחר.

מיכל מנקס: זה שזה לא חוקי, זה סיפור אחר.

יעקב מרגי: זה לא חוקי.

מאיר כהן: אילו משרד החינוך היה פועל כדי למנוע את הדברים הלא חוקיים האלה, משרד החינוך לצערי הגדול נוהג בעשר פנים.

מאיר כהן: זה יהיה וילדים מהחינוך המיוחד, יהיו בתי ספר חזקים שלא יקבלו אותם ומשרד החינוך לא יעשה שום דבר.

מאיר כהן: לצערי, לבי מלא על משרד החינוך כי במקום – וסליחה שאני מערבב – שלא מקבלים לבית הספר ילדה ממוצא ספרדי, לא יקבלו לבית הספר ילד בחינוך המיוחד.

מאיר כהן: שיהיה לכם ברור עם כל החוק הטוב הזה.

מאיר כהן: אתם ברשויות ואנחנו ברשויות לא עשינו מספיק בתופעה הזאת.

מאיר כהן: צריכים להכות על חטא.

קריאה: אפשר לפנות לבית משפט.

אילן שי: ביחס לסעיף 6(1).

אילן שי: מעבר למה שרחלי אמרה בנושא של הצרכים, ההוראה הזאת נועדה לתת יותר גמישות באופן מתן המענה.

אילן שי: לגבי רמות תפקוד.

אילן שי: ביחס לסעיף 6(1) של התוספות, הדרישה בתוספות היא לעגן את רמות המינימום.

אילן שי: מעבר לרמות האלה, לפי התוספת, היא לא מונעת לתת רמות סיוע גבוהות יותר.

יעל אבן מוסרי: אבל הרמות הקיימות הן נמוכות מדי.

אילן שי: כי את מתייחסת לרמת המקסימום שקבועה בחוזר מנכ"ל.

אילן שי: התוספת לא מבטלת את חוזר מנכ"ל.

אילן שי: העמדה המשפטית, גם שלי וגם של היועצת המשפטית של הוועדה, היא שאין צורך ולא נכון לקבוע מקסימום.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיצינו.

יעקב מרגי: את לא מתווכחת אתו.

יעל אבן מוסרי: אדוני, אני חייבת לומר.

יעקב מרגי: את לא חייבת.

יעל אבן מוסרי: אתה צודק.

יעל אבן מוסרי: מתנצלת.

יעל אבן מוסרי: הרמה הנמוכה בסופו של דבר נהיית הנורמה.

יעל אבן מוסרי: אני מאוד מברכת על התגובה של משרד החינוך למה שאמרה נועה מאקי"ם לגבי העלאה של השעות.

רחל אברמזון: כתוב "לפחות".

יעל אבן מוסרי: אין סיבה לאפליה במוגבלויות.

אילן שי: ביחס להנגשת מידע לא רק באתר האינטרנט, העמדה שלי, ואני חושב שהיא מקובלת על עוד גורמים, גם במשרד וגם בכנסת, שהדרך היום להנגיש את המידע בצורה הכי יעילה לציבור היא באמצעות אתר האינטרנט.

אילן שי: המקום הראשון שאנשים הולכים לחפש מידע היום, זה באינטרנט.

יעקב מרגי: לכן אמרתי שזה לא במקום.

יעקב מרגי: צריך לא רק אינטרנט כי האינטרנט לצערנו הרב עדיין לא נגיש לכולם.

יעקב מרגי: כמה שיותר להנגיש בסביבה של אותה אוכלוסייה שנדרשת לכך, אם זה ברשויות המקומיות, בסביבות בתי הספר, בכל דרך אפשרית עד כדי קמפיין תקשורתי שלא יזיק אם הוא יהיה.

אילן שי: ביחס להערות על הצורך בהדרכה.

אילן שי: אני חושב שבכל הדיונים ציינו מספר רב של פעמים שאנחנו מכירים בצורך בהדרכה.

יעקב מרגי: תעצור כאן.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר משהו ברמה אישית בסוגיית ההדרכה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שמידת ההצלחה של הכוונות הטובות שיש בחוק הזה היא בסוף ברמת שיתוף הפעולה עם כוח ההוראה.

יעקב מרגי: רמת שיתוף פעולה עם כוח ההוראה זה קודם כל הדרכה והדרכה מקצועית שגם היא תיעשה בתיאום.

קריאה: לכלל המורים.

יעקב מרגי: ודאי.

יעקב מרגי: אמרתי לכלל המורים במערכת.

יעקב מרגי: אני מבקש לשבת עם הסתדרות המורים, גם על הפיילוט.

יעקב מרגי: אני מבקש שהמחוז יהיה מחוז קטן ולא מחוז גדול.

יעקב מרגי: הנה, אני נותן לכם הנחיות לגבי הפיילוט.

יעקב מרגי: אם רוצים להצליח, שיהיה מחוז שישקף פחות או יותר את הצרכים ושזה לא יהיה מחוז גדול כי אנחנו רוצים להצליח בפיילוט אלא אם כן תוכיחו לי שדווקא במחוז גדול תהיה הצלחה.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת שיש לי שקט נפשי ושלהסתדרות המורים יש שקט כי זה הולך צעד אחר צעד ביחד.

יעקב מרגי: יד ביד אתם.

יוסי יונה: אני יכול להוסיף מילה אדוני?

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: עד עכשיו נהגת באיפוק רב.

יוסי יונה: תמיד אני נוהג באיפוק רב, אדוני היושב ראש.

יוסי יונה: אני רוצה לומר ביחס לפיילוט.

יוסי יונה: אני אתן לכם, אם תרצו, איזושהי תובנה מתוך המחקר האקדמי.

יוסי יונה: המון פעמים פיילוטים מצליחים - - -

קריאה: אין להם שום השוואה לכלום.

יוסי יונה: בדיוק.

יוסי יונה: כשאתה בא לשכפל אותם, זה יוצר את הבעיה.

יעקב מרגי: תרשה לי להוסיף.

יעקב מרגי: אני מכיר שרים שמרגע שהצליח הפיילוט, גנזו את התכנית כי הם חשבו שהוא לא יצליח.

יוסי יונה: אולי בתבונה רבה.

יוסי יונה: אנשים באים עם כל מיני רפורמות בחינוך, כמעט כל פיילוט שהם רוצים שיצליח, עובד.

יוסי יונה: מדוע?

יוסי יונה: כי הפיילוטים עובדים בתנאים אידיאליים ובתנאים אידיאליים זה קל להצליח.

יוסי יונה: לכן אני מפציר בכם, כתובנה, לא לקחת מקום שאתם חושבים מלכתחילה שסיכויי ההצלחה הם גדולים כי אז זה לא ישקף כי תנאי הרקע הם כל כך טובים.

יוסי יונה: אם הצלחתם שם, אז לומר שהנה הצלחנו כאן ולכן הבה נשכפל את זה.

יעקב מרגי: אני אומר לך מהיכן באתי.

יעקב מרגי: לא באתי לצד המקצועי כמו רמת שיתוף פעולה.

יעקב מרגי: כשאתה לוקח מחוז גדול שהוא מסיבי, ואנחנו רוצים כבר בתש"פ להכשיר ולהתחיל את הפיילוט, תכנית ההכשרה וההדרכה.

יעקב מרגי: לכן אמרתי, אבל מקצועית הנושא צריך להיבחן.

יוסי יונה: הרבה פעמים אנחנו כאן צועקים ומפריעים וכולי.

יוסי יונה: אני בטוח שהדברים מקובלים על עמדתך.

יעקב מרגי: הנה, לפני שאתה אומר, בוודאי.

יעקב מרגי: אם זה תרם לדיון, כן.

יעקב מרגי: זה מה שעמד לנגד עיני.

יוסי יונה: אני מאוד מאוד מעריך את כל מי שבא לכאן, את ארגוני החברה האזרחית וכולי.

יעקב מרגי: אמרתי זאת בדיונים הקודמים.

יוסי יונה: כי באמת התרומה שלכם לכך שהדיונים כאן יהיו מעמיקים ובאמת מנומקים וכולי.

יוסי יונה: בסופו של דבר, אתה יודע אדוני היושב ראש את ההסתייגות העקרונית שלי מהחוק הזה, אבל בוודאי התרומה שלכם היא לא תסולא בפז והיא מאוד מאוד חשובה.

יעקב מרגי: אתה היית בדיון שאמרתי זאת?

יוסי יונה: נניח שאמרת.

יוסי יונה: גם אני רוצה לומר את זה.

יעקב מרגי: לא נניח.

יעקב מרגי: אני מבין שיש יש לך ספק.

יוסי יונה: לא.

יוסי יונה: אין לי ספק.

יוסי יונה: אני רוצה לומר שהתרמה שלכם היא באמת לא תסולא בפז.

יעקב מרגי: אין ספק.

יפה בן דוד: ברשותך אדוני, אני רוצה לומר מספר נקודות.

יפה בן דוד: אני אתחיל דווקא במשהו מאוד כואב.

יפה בן דוד: אני אומרת לכם שזאת לא יריקה בפרצוף אלא זו סטירה בפרצוף.

יפה בן דוד: יושבים כאן אנשים.

יפה בן דוד: עזוב אותי, עזוב את הכבוד שלנו, יושבים כאן אנשים חברי כנסת, יושב כאן יושב ראש ועדה, מקדיש שעות על שעות לנושא של החוק, ועובדה שהבאתם א' ותוך כדי זה תוקן.

יפה בן דוד: לא תוקן ב-100 אחוזים, לא ב-90 אחוזים לא ב-80 אחוזים אבל לא יעלה על הדעת שאנחנו יושבים כאן, יוצאת הודעה כזאת ועכשיו תורידו את ההודעה, לא תורידו אותה.

יעקב מרגי: ההודעה ירדה.

יפה בן דוד: אני רק אומרת.

יפה בן דוד: חברים, למה שנאמין לכם?

יפה בן דוד: יושבים וסוגרים דברים.

יפה בן דוד: למה שנאמין לכם?

יפה בן דוד: אתה יודע מה הודעות אני מקבלת עכשיו ממנהלים ומורים?

יפה בן דוד: עובדים עלינו, יד ימין לא יודעת מה עושה יד שמאל.

יפה בן דוד: כל המצגות שלכם, אני לא הייתי במצגות האלה.

יפה בן דוד: אתם דיברתם על 252 כיתות חדשות שנפתחו.

יפה בן דוד: חברים, אנחנו בשטח לא רואים את זה.

דודי מזרחי: זה לא מה שאמרנו.

דודי מזרחי: אמרנו שנתנו הרשאות לבינוי.

יעקב מרגי: לא נאמר שנבנו.

יפה בן דוד: אני אומרת שמה שההודעה עשתה, את הנזק שהיא עשתה, זה שהורדתם – לא תיקן את הנזק.

יפה בן דוד: אני מבקשת, ואפילו יכולה לומר שאני דורשת, שמה שאתם דיברתם על הבינוי, זה יעלה בהודעה.

יפה בן דוד: מה שאתם הולכים לעשות בתשע"ט, את המיליארדים שאתם משקיעים בבינוי, את זה תעלו בהודעה.

יפה בן דוד: אי אפשר כל הזמן לעשות את הדברים האלה.

יפה בן דוד: חברים, או שעובדים בשיתוף פעולה או לא.

יפה בן דוד: תבינו את ההורים האלה.

יפה בן דוד: אנחנו תודה לאל התברכנו בילדים בריאים.

יפה בן דוד: אני רוצה שאתם תסתכלו להורים האלה בעיניים.

יפה בן דוד: ההורים האלה מתמודדים עם הילדים הללו.

יפה בן דוד: אנחנו במסגרות החינוכיות שלנו מתמודדים.

יפה בן דוד: אבל ביום יום, בשעה שעה, אלה ההורים האלה ואתם תצטרכו לתת את המענה המיטבי להורים האלה.

יפה בן דוד: בנושא של ההדרכה.

יפה בן דוד: יש דבר שאני מסכימה אתכם.

יפה בן דוד: הנושא של ההכשרה הוא חייב להיות.

יפה בן דוד: הוא MUST.

יפה בן דוד: אבל הוא בהחלט לא יהיה במסגרת החוק אלא הוא יהיה במסגרת של הסכם, של שיתוף פעולה, במסגרת של הסכם קיבוצי.

יפה בן דוד: את זה דרשנו ואנחנו עומדים על כך.

יפה בן דוד: לא קיבלתי תשובה אדוני, ואני מאוד מבקשת לקבל את התשובה הזאת, בנושא של יועצות חינוכיות.

יפה בן דוד: אתם חייבים, אני אומרת שזאת חובתכם - - -

יעקב מרגי: אני לא יודע אם זה הפורום, אבל אין ספק.

יעקב מרגי: זה זועק לשמיים.

יעקב מרגי: היה דיון בנושא הזה.

יפה בן דוד: אני אתן לכם דוגמה.

יפה בן דוד: רק לסבר את האוזן.

יפה בן דוד: ניתנות שעתיים לכל כיתה לייעוץ.

יפה בן דוד: זה בכיתה רגילה.

יפה בן דוד: עכשיו אתם הולכים לנושא של כיתות משולבות.

יפה בן דוד: תעלו את השעות משעתיים לארבע שעות לפחות כי הרי מכניסים עכשיו ילדים משולבים.

יפה בן דוד: כדי שזה יצליח צריך לתת גם שעות ואנחנו דורשים גם את התקנים.

יפה בן דוד: חברים, אם רוצים שמשהו יצליח, זה MUST.

יפה בן דוד: יועצת חינוכית, זה הלב של הדבר הזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דן, רצית להתייחס.

דן אורן: כן, בקצרה.

דן אורן: אני רוצה להתייחס רק לתוספת השנייה, למה שהתווסף בימים האחרונים.

דן אורן: זה היה אמור להיות לפני כן אבל זה התווסף.

יעקב מרגי: איפה הייתם?

יעקב מרגי: מה זה לפני כן?

יעקב מרגי: איפה הייתם כאשר חוקק החוק?

דן אורן: הכול בהצעת החוק הזאת היה בלו"ז מאוד אינטנסיבי ועלינו על כך שזה חסר.

דן אורן: משרד החינוך לא התווכח על כך שזה חסר.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: הוא התווכח.

יעקב מרגי: הוא בא לקראתנו והוסיף את זה.

יעקב מרגי: משרד החינוך חי עם זה טוב.

יעקב מרגי: זה עלה בדיונים והסתבר לנו שלא יתכן שחלק יהיו מוגדרים ומפורטים וחלק לא יהיו מוגדרים ומפורטים.

יעקב מרגי: גם משרד המשפטים חי עם זה טוב, ברצונו, בגמישותו.

יעקב מרגי: יצא נוסח של פירוט כלשהו לתלמידי החינוך המיוחד במוסדות החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: הייתה ישיבה ייעודית, בה לא נכחתי.

יעקב מרגי: עד עכשיו הגבתי למה שאמרת ועכשיו תאמר מה שרצית לומר.

דן אורן: אני אומר שיש לנו עוד שיח מול משרד החינוך בנושא ההתאמה.

יעקב מרגי: תמשיכו לדבר.

יעקב מרגי: לא באת לדבר בישיבה ביום חמישי.

יעקב מרגי: למה נפקד מקומו של משרד המשפטים ביום חמישי?

קריאה: הנושא עלה.

יעקב מרגי: אבל הוא לא עלה.

מירב ישראלי: הוא לא יכול היה להגיע.

קריאה: יש טלפון.

קריאה: יש אינטרנט.

יעקב מרגי: דן, אתה מבין למה אני חותר.

דן אורן: לא.

דן אורן: לא כל כך.

יעקב מרגי: אתה לא יכול היום להלין על כך שלא סיימת את השיח בגלל שלא באת לישיבה שתואמה.

דן אורן: אני חושב שכן כי זה נושא חשוב וזה עלה רק בימים האחרונים.

קריאה: או שמשרד החינוך חושב שלא משנה מה, הוא יעביר את זה.

דן אורן: לא סיימתי את הנקודה.

דן אורן: השיח בקשר להתאמה צריך להיות בין החלק הזה של התוספת לבין הסיכום של המשנה.

דן אורן: בסיכום של המשנה יש דרישה שהוראות התוספת יתייחסו לכימות או בצורה של שיעור מימון או בצורה של שעות.

דן אורן: זה שיח שאנחנו עוד צריכים להשלים אותו מול משרד החינוך.

דן אורן: לכאורה אין התאמה.

דן אורן: בזה רציתי לעדכן את הוועדה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, יש לך משהו לומר?

דודי מזרחי: כן.

דודי מזרחי: כיתת חינוך מיוחד, זה 100 אחוזי מימון.

דודי מזרחי: ברגע שילד זכאי לכיתת חינוך מיוחד, זה אומר שגם אם אין מספיק ילדים בהתאם לחוזר מנכ"ל, אנחנו חייבים לתת מענה מלא לאותו ילד.

אמיתי שוחט: כמה שעות זה?

יעקב מרגי: אתה לא תקבל תשובה לשאלה.

יעקב מרגי: ההערות שלך עכשיו מיותרות.

דודי מזרחי: זאת הסיבה שהנוסח הקודם הוסכם בדרגות הכי גבוהות אצלכם.

דודי מזרחי: לכן, מבחינתנו, אם אתם תתעקשו, אפשר לחזור לנוסח הקודם אבל אנחנו חושבים שהנוסח החדש מרחיב יותר ומספק מענה.

יעקב מרגי: לי אין בעיה לחזור לנוסח הקודם אם הנוסח החדש לא מתאים למשרד המשפטים.

רחל אברמזון: אדוני היושב ראש, אני חייבת תשובה אחת קטנה.

רחל אברמזון: דיברתם על אותה אוכלוסיית תלמידים עם ה-SCD.

רחל אברמזון: האוכלוסייה הזאת נכללת בתוך תסמונות ומחלות נדירות.

יואב קריים: זה מאוד לא נדיר.

רחל אברמזון: עלתה כאן סוגיה לגבי סוג של תלמידים שיצאו מתוך ההגדרה של ה-DSM.

רחל אברמזון: אנחנו מצאנו דרך להכליל אותם בתוך המוגבלות.

מירב ישראלי: רציתי לסגור כמה נקודות אחרונות שנשארו אצלי.

מירב ישראלי: אני מכניסה את המילה שוויונית, כפי שאילן אמר.

מירב ישראלי: בנושא הצרכים, רחלי, אני מבינה שאי אפשר להכניס לחקיקה פרופיל אבחון צרכים.

מירב ישראלי: קיבלתי כל מיני פניות ואני מבינה את זה.

מירב ישראלי: השאלה היא אם אפשר להבהיר יותר.

רחל אברמזון: אין בעיה, את הרשימה שאני הצגתי?

מירב ישראלי: כן.

מירב ישראלי: אני רוצה להבין.

מירב ישראלי: זה משהו שאני רוצה לדבר אתכם.

רחל אברמזון: בחוזר מנכ"ל אנחנו נפרט.

מירב ישראלי: אני רוצה לדבר אתכם כדי שאני אבין במה מדובר ואם אפשר למצוא איזשהו עיגון בחוק היכן קובעים את זה.

יעקב מרגי: חוזר מנכ"ל.

יעקב מרגי: נקודה.

מירב ישראלי: בסדר, אבל אני רוצה שזאת לא תהיה מילה בעלמא.

רחל אברמזון: רשימת צרכים, אני יכולה להעביר לך.

מירב ישראלי: ההצעה של אביבית לגבי התכנית האישית נראית לי הגיונית.

מירב ישראלי: זאת אומרת, אם לילד יש כבר תכנית, ימשיכו.

אילן שי: ההצעה שלא אביבית מקובלת עלינו בנושא הזה.

אילן שי: התכנית האישית של השנה הקודמת לגבי ילד - - -

מירב ישראלי: גם בחינוך מיוחד וגם בשילוב.

אילן שי: תהיה בתוך קביעת התכנית החדשה.

מירב ישראלי: רכז השתלבות, אני מבינה שבינתיים יוצא מהחוק.

דודי מזרחי: זה בהסכם השכר.

דודי מזרחי: עיגנו את התפקיד של הצוות הבין-מקצועי.

מירב ישראלי: הנושא של החלה הדרגתית, אנחנו עוד צריכים לבדוק.

קריאה: עדיין לא קיבלנו תשובה לגבי השירותים המיוחדים.

מירב ישראלי: בעיקרון, כרגע, אם אני מבינה נכון, יש הבדל בין שירותים מיוחדים לשירותים נלווים שאלה ארוחות ושירותים פרה-רפואיים מסוימים.

מירב ישראלי: אם הבנתי נכון.

מירב ישראלי: אי אפשר לאחד את ההגדרות.

מירב ישראלי: זאת אומרת, זאת לא אותה הגדרה.

יעקב מרגי: כפי שזכור לי, למרות התעקשותו של מר שוחט, דיברנו, חתכנו, מיצינו ונשארת ההגדרה.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: הכרענו.

אמיתי שוחט: זה נושא אחר.

אמיתי שוחט: הנושא של השירותים המיוחדים, זה חוזר פעמיים בחוק.

אמיתי שוחט: יש לנו הזדמנות לעשות חוק טוב יותר ולמה שלא נעשה את זה?

אמיתי שוחט: זה חוזר גם בה גדרות.

יעקב מרגי: לא יהיה שינוי.

מירב ישראלי: אם זה נושא מהותי, אי אפשר.

מירב ישראלי: אבל אם זה נושא ניסוחי שאפשר בשלב הנוסח לבדוק אותו, אני אבדוק אותו.

אמיתי שוחט: בסדר.

אמיתי שוחט: תודה רבה.

קריאה: אפשר לשאול שאלה לגבי רכז השתלבות?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: הדיון הסתיים.

קריאה: מה עם סעיף הסיכון?

מירב ישראלי: נשאר כמו שהוא.

יעקב מרגי: כפי שהוא.

קריאה: משרד החינוך נשאל ולא השיב.

אילן שי: כללנו הוראה.

מירב ישראלי: אני רוצה לראות שאני סגורה על הנוסח כי אני רוצה לתקן.

מירב ישראלי: הערה לגבי הקוהרנטיות של המונחים בין התוספת, זאת כמובן הערה שנצטרך לבדוק בנוסח כדי שלא תהיה התנגשות במונחים.

מירב ישראלי: הכוונה היא לא ליצור התנגשות בין החוק ואני חושבת שגם משרד החינוך מסכים לזה.

מירב ישראלי: אם יש מונחים נוספים שמופיעים בתוספת ולא בחוק, נראה איך מגדירים אותם.

מירב ישראלי: לגבי התוספת השנייה, גם אני בדיון ביום חמישי על התוספת לתוספת, לגבי מסגרות החינוך המיוחד, אמרתי למשרד החינוך שאני כן הייתי רוצה לנסות להכניס לשם, גם אם לא את כל הפרטים, כי הבנתי את האמירה שלהם שאי אפשר לכל מוגבלות להכניס את כל הפירוט בתוספת, עדיין לראות אם יש פרמטרים נוספים שאנחנו יכולים לעגן אותם בתוספת ולראות מה כן אפשר לציין לגביהם.

יעקב מרגי: לא יהיה.

יעקב מרגי: אני אומר לך מה כן יהיה.

יעקב מרגי: כל שינוי נוסח שלא נדרש לו במהות דיון, יהיה.

יעקב מרגי: מה שצריך לפתוח דיון, לא יהיה.

יעקב מרגי: בעיקרון מבחינתי הדיון של החוק הזה מוצה, עם דגש רבתי בצד.

יעקב מרגי: הדיון מוצה.

יעקב מרגי: כל שינוי מבורך שלא משנה במהות ולא מצריך דיון, תבורכו, אני תורם את זה לטובת זה.

דן אורן: ואם זה עניין מהותי?

יעקב מרגי: אתה סובר מהותי ואני לא.

יעקב מרגי: אם הוא מהותי, הוא לא יתוקן בסיבוב הזה אלא אחר כך, בסיבוב הבא.

יעקב מרגי: משרד החינוך, אמרתי דברים ברורים?

דודי מזרחי: כן.

יעקב מרגי: אלא אם כן אתם לא רוצים את החוק ואז אין לי בעיה.

יעקב מרגי: אנחנו מחר לא נקיים דיון.

יעקב מרגי: נבטל את הדיון וניתן ליועצת המשפטית את השהות.

יעקב מרגי: תכננו לעשות מחר הצבעות אבל לא נקיים אותן.

יעקב מרגי: ביום שני יהיו הצבעות על החוק.

יעקב מרגי: יש לכם את כל הזמן, אני לא רוצה לומר להתקשקש אבל לעשות שיפוצים קטנים.

יעקב מרגי: שוב, לא ברמה שמצריכה דיון.

יעקב מרגי: מה שמצריך דיון, אני לא כופר בזה אבל תבואו במקצה השיפורים הבא.

יוסי יונה: לדוגמה, הורדת הפיקוח, זה מהותי.

יעקב מרגי: זה לא נושא חדש.

יעקב מרגי: לפי כל הפרשנות, זה לא נושא חדש.

מירב ישראלי: שלח לנו מה הנושאים בנוסח הזה שהם בגדר נושא חדש.

יעקב מרגי: ועדת הכנסת מתכנסת מחר בנושא הזה.

יעקב מרגי: אני יוזם את זה מחר בבוקר.

יעקב מרגי: הדיון הסתיים.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

דן אורן: אמרת שתאפשר לי.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: אני פותח את הדיון.

יעקב מרגי: דן, בבקשה.

יעקב מרגי: בגלל שלא באת לדיון ההוא, אני נותן לך מקצה שיפורים והשלמות.

דן אורן: אני מודה לך אדוני.

דן אורן: גם כשאני עובד שעות לא שעות במשך 25 שנים, אני לא מספיק.

יעקב מרגי: מעריך.

יעקב מרגי: זה לא נאמר בזלזול חס וחלילה.

דן אורן: לכן לא יכולתי להגיע לישיבה ביום חמישי.

דן אורן: שלא ייווצרו כאן סימני שאלה.

יעקב מרגי: לא הלכת לים.

יעקב מרגי: היית בעבודה.

יעקב מרגי: אני יודע מה המטלות שמוטלות עליכם, זה בלתי אפשרי אבל אתם אשמים.

יעקב מרגי: אתם אוהבים לגעת בכל דבר גם כשהוא לא שייך לכם.

יעקב מרגי: אל תתלוננו על מחסור בזמן.

דן אורן: אין תגובה.

דן אורן: בנושא של ההגדרה.

דן אורן: אני מניח שיש כאן איזה סימן שאלה אם זה מהותי או ניסוחי.

דן אורן: בעמוד 1, סעיף 2, לדעתי מה שקיים היום, כיוון שאנחנו מוסיפים להגדרה את שני התנאים, תנאי אחד שצריכה להיות אחת המוגבלויות שבתוספת הראשונה ותנאי שני הוא שצריך - - -

מירב ישראלי: לא.

מירב ישראלי: זה ירד.

דן אורן: בסדר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.