ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 323, 2018-06-26 10:15

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם.

אברהם נגוסה: ברוכים הבאים לוועדת העלייה הקליטה והתפוצות.

אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים היום דיון במסגרת ציון יום ההוקרה לצה"ל צבא העם בסדיר ובמילואים.

אברהם נגוסה: רוב הוועדות מתכנסות היום במיוחד ודנות בנושא זה, מוקירות את פעילות צה"ל ואת חייליו.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת אלעזר שטרן ששימש כראש אכ"א הזמין את הדיון בכנסת היום.

אברהם נגוסה: נמצאים כאן נציגי הצבא והעומדת בראש היא סא"ל דורית מעוז, מפקדת בסיס מחווה אלון.

אברהם נגוסה: במחווה אלון משרתים 954 חיילים ו-34 מש"קיות ת"ש - - -

דורית מעוז: אני אפרט עוד מעט.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: אנחנו יודעים שבזמן האחרון הבסיס הזה עלה בתקשורת ולכן אני מיד כתבתי מכתב לשר הביטחון, על כך שהחיילים הותקפו על ידי פשפשים.

אברהם נגוסה: פניתי במכתב דחוף וביקשתי לטפל בנושא.

אברהם נגוסה: שר הביטחון הגיב לי מיד ואמר שהנושא טופל והחיילים קיבלו טיפול ואפילו הועברו למקום אחר.

אברהם נגוסה: אנחנו רואים את הצבא כמקום קליטת עליה, הצבא הוא המודל לשילוב, לקליטה ולכן חשוב לנו שהעולים החדשים שנמצאים בצבא יקבלו את השירות הראוי כדי לקדם, לחזק ולשלב אותם בחברה הישראלית.

אברהם נגוסה: נשמח לשמוע בעניין של קורס נתיב לאלה שזקוקים ומעוניינים בזה, האם הנושא מתקדם, מה האתגרים, ומה אנחנו כאן בכנסת יכולים להתמודד עם האתגרים, אם ישנם.

אברהם נגוסה: לפי דיווחים שקיבלנו משנת 2000 עברו את התהליך כ-10,000 משתתפים, ואנחנו שמחים לברך את שר הביטחון שמאז שנכנס לתפקידו הוא מקדיש תקציבים לנושא, כדי לחזק את התכנית.

אברהם נגוסה: אנחנו מבקשים לשמוע על כל הנושאים האלה.

אברהם נגוסה: אני לא אכנס למספרים, אני משאיר לך שתעדכני אותנו.

אברהם נגוסה: אני אתן את רשות הדיבור לסא"ל דורית מעוז.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת אלעזר שטרן שיזם את הדיון מסתובב בין הוועדות ואני בטוח שהוא יצטרף אלינו גם.

דורית מעוז: תודה רבה.

דורית מעוז: קודם כל אנחנו שמחים להיות מוזמנים בנסיבות משמחות.

דורית מעוז: לפעמים אייטם אחד בתקשורת על כל מה שעוד תראו ועוד נסביר פה, עושה לנו דברים שלא התכוונו אליהם, והדברים פטורים ואנחנו בחיי שגרה מצוינים.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו יוזם הדיון היום, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אברהם נגוסה: ציינתי קודם שהיית ראש אכ"א וגם יזמת את התכנית נתיב בהיותך ראש חיל החינוך בצה"ל.

אברהם נגוסה: תודה שיזמת את הדיון.

אברהם נגוסה: בבקשה.

דורית מעוז: אני אגיד מילה אחת על עצמי, כי זה חשוב גם בגלל פרספקטיבת הזמן וגם מהמקום שבו אני נמצאת היום.

דורית מעוז: קודם כל אני בעוונותיי לא עולה חדשה.

דורית מעוז: אני אומרת בעוונותיי כי לדעתי זו זכות.

דורית מעוז: יושבים פה החיילים שלי היום ולהיות עולה חדש יש בזה איזה שהוא ערך שרבים מהישראלים היו זקוקים לו מדי פעם, אבל אמי הייתה עולה חדשה, היא עלתה לארץ בגיל 8, אבי יליד ישראל, אני התגייסתי לצה"ל ב-1994, התחלתי את שירותי הצבאי בבסיס מחווה אלון כמפקדת לעולים חדשים, שמחה לומר בגאווה גדולה שאני סוגרת מעגל מאוד משמעותי, גם אישי וגם מקצועי, כמפקדת הבסיס הזה, ולהכניס לפה את ה-22 שנות שירות שלי, שמפרספקטיבה של זמן מעיסוק בנושא קליטת עליה ועולים חדשים בתוך צה"ל בבסיס המיוחד שלי וגם מחוץ לבסיס הזה, אני יכולה להגיד שאנחנו במגמת התקדמות משמעותית גם בהבנה, גם בלימוד, גם בשיבוץ, גם באתגרים, אמרת אתגרים, אלה שעוד לפנינו.

דורית מעוז: על הבסיס אני אגיד מילה, באמת זו היחידה המרכזית היחידה בצה"ל שכל עיקרה הוא להתעסק בקליטת עליה, בהשלמת השכלה לחיילים באשר הם, ביניהם אפשר לראות גם עולים חדשים ועולים ותיקים - - -

אברהם נגוסה: אתה רוצה - - -

אלעזר שטרן: לא, אני רוצה שתיהנו, אני אחזור.

אלעזר שטרן: עד מתי הדיון?

אברהם נגוסה: עד 11:45.

דורית מעוז: שלא תפסיד את החיילים שטרן.

אלעזר שטרן: אני יודע, בשביל זה אמרתי - - -

דורית מעוז: אז אמרתי קליטת עליה, השלמת השכלה בשירות הצבאי ולקראת סיומו, וכל מה שקשור להכנה לשירות בפרק הזה בתחילת הזמן.

דורית מעוז: אני תמיד אומרת שאם רוצים לדעת מה קורה בסוגיית העולים שמגיעים לישראל או מאיזה מדינות מגיעים, מספיק שיגיעו למחווה אלון, יציצו רגע בתוך מגמת עולים שלנו ויבינו.

דורית מעוז: אני התגייסתי ב-1994, אז מרבית העולים היו יוצאי חבר העמים ועליית אתיופיה 1991 במבצע שלמה.

דורית מעוז: היום כשתבוא לביקור בבסיס, תסתכל על המגוון ואני מחזיקה את הדף שמדבר על אותה פלוגה ששני החיילים היקרים שנמצאים פה בצד שמאל מגיעים מהן, יש לי היום 41 מדינות מוצא שונות שנמצאות בבסיס, רק מהרשימה, זר לא יבין זאת את המשמעות הזו בפזורה הזו של החיילים וזה מרתק לראות את זה רק מבפנים.

דורית מעוז: אני אשמח להקדיש את שלוש הדקות הבאות לסרטון ואחרי זה להמשיך לדבר.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: (מוקרן סרט)

דורית מעוז: אני תמיד אומרת שאם נפסיק להתרגש אז אנחנו כנראה יכולים להזדכות, אבל אי אפשר להפסיק להתרגש, על הילד הזה אני צריכה לומר, הוא סיים מסלול בצנחנים.

דורית מעוז: הוא הגיע עם רמת עברית שאפשרה לו להכנסה למסלול לחימה בצנחנים והוא סיים מסלול בצנחנים והוא לוחם היום בצנחנים.

דורית מעוז: החבורה, והגודל אומר הרבה, אנחנו היום בתוך הבסיס בסדרי גודל כאלה של כ-1,300 חיילים וחיילות עולים חדשים שמגיעים ועוברים דרכנו לפני שהם מתפזרים לצבא הגדול.

דורית מעוז: הסיבה המרכזית לעובדה שהם עוברים דרכנו זה רמת העברית שלהם שבטרם כניסתם חייבת חיזוק, חייבת שיפור אל מול סך כל התפקידים שצה"ל היום יכול להציע להם, גם בהתאם כמובן לנתונים היבשים שלהם, פרופיל קרבי, לא קרבי ומה שביניהם.

דורית מעוז: מעבר להם יש לנו סדר גודל של כ-200 עולים ותיקים ותושבים חוזרים שגם עבורם אנחנו מקיימים איזה שהוא קורס, הכשרה ראשונית, בנוסף להם כ-350 בני מיעוטים שעוברים דרכנו, כ-700 חיילים במסלולים השונים בנתיב בכל השלוחות במהלך השנה וכ-700 חיילות גיוס מיוחד גם כן בשני מחזורים דומים תוך כדי תנועה על ההר הזה שאותו ראית רק לפני - - - על העולים אני אגיד שתי נקודות מרכזיות ומאתגרות.

דורית מעוז: אחד – סדר גודל של כל פעימה כ-450 עולים חדשים שמגיעים ליחידה, צריך להבין את המשמעויות.

דורית מעוז: המשמעות של הטפול בהם, של הקליטה שלהם, כ-300 ומשהו מתוכם הם חיילים בודדים בהצהרה.

דורית מעוז: דיברת על 34 מש"קיות ת"ש שיש לי, אין עוד יחידה כזאת בצה"ל בסדרי הגודל שיש שם צוות של מש"קיות ת"ש - ותיכף מריה תגיד כמה מילים על עצמה – שמטפל בתחילת הדרך בחיילים מתוך כוונה אגב לסיים להם את כל הליכי הת"ש לפני שהם מתפזרים להמשך השירות בצה"ל כי אנחנו מבינים לבד שעברית ברמה שתאפשר לו השתלבות, התקדמות ולגמור מסלולים כאלה ואחרים במקביל לטיפול ת"ש שיסתיים קודם, יביא אותם בטח ובטח למיצוי ולשרידות בשירות הצבאי, והגם וגם הזה זו מתכונת מנצחת, אמרתי פה על 41 מדינות מוצא שרק היום ש לי, בנקודת הזמן היום בתוך הבסיס, שזר לא יבין זאת, אבל כשיש לי מלטביה וקובה ואיטליה ואוסטרליה וקנדה וקוסטה ריקה ומקסיקו ונורבגיה, חבר'ה, משהו קורה, כנראה מישהו רוצה לבוא למדינת ישראל למרות ועל אף, ואנחנו רואים את זה מדי מחזור בתוך הצבא.

דורית מעוז: בנוסף לזה, הסיפור עם השותפים, את חלקם אגב אני שמחה לומר שאני כמפקדת מחווה אלון מכירה אישית פה את מי מהנציגים של הארגונים, השותפות הזו של הארגונים שמלווים את העולים החדשים, חלקם מביאים אותם, חלקם מסייעים להם בתחילת הדרך ותוך השירות, היא חשובה גם לנו ואם יש משהו שאני אומרת פה שייצא מהוועדה הזאת, שהשותפות הזאת עם צה"ל לא יכולה להיות חד סטרית, היא צריכה להיות לאורך זמן ובאופן שגרתי.

אברהם נגוסה: השותפים הטבעיים הם הסוכנות היהודית, משרד הקליטה וארגוני העולים.

דורית מעוז: ארגוני העולים, כן.

דורית מעוז: ולא חסר.

דורית מעוז: והם עולים ויורדים בשערי הבסיס ואני שמחה על כך ואני יכולה רק לעודד שהדבר הזה רק יילך ויתחזק תוך כדי.

דורית מעוז: על נתיב אני אגיד מילה, אכן חצינו את קו המתגייר ה-10,000, יש פוטנציאל בצה"ל של כ-4,000 חיילים שיכולים בהינתן והם רוצים כמובן, לעבור את המסלול הזה.

דורית מעוז: מסלול שמתחלק לשתי אופציות, אם זה במתכונת סגורה או פתוחה, אבל זה נע בין 12 שבועות - - -

אברהם נגוסה: 10,000 שסיימו.

דורית מעוז: 10,000 שסיימו את מסלול הגיור, עד תומו.

אברהם נגוסה: ועכשיו נמצאים 4,000.

אלעזר שטרן: רק 4,000?

דורית מעוז: כן.

דורית מעוז: בשנה.

דורית מעוז: 4,000 פוטנציאל.

אלעזר שטרן: בנקודת זמן בצה"ל.

דורית מעוז: בנקודת זמן בצה"ל אני היום יכולה לעמוד בסדר גודל של בין 600-7000 שנמצאים אצלי בשלוחות בקורס נתיב.

אלעזר שטרן: אני שואל, כשאת אומרת בשנה, את מתכוונת לשנת גיוס ראשונה שאת מסתכלת עליהם בעיקר, אני חושב שהמספרים הם גדולים יותר.

דורית מעוז: הסך הכל הוא גדול יותר, לדעתי 4,000 זה בשנה, של פוטנציאל.

דורית מעוז: נע בין 12 שבועות קורס ל-16 שבועות קורס לזה שרוצים להתחיל ולסיים תוך כדי השירות הצבאי.

דורית מעוז: מתקיימים כנסי הסברה שתפקידם להנגיש את המידע לחיילים, כל חייל שנמצא במי מהמסלולים האלה נמצא שם מרצון ובאופן וולונטרי.

דורית מעוז: בכל נקודת זמן הוא יכול לקום ולהגיד "מתאים לי להמשיך, לא מתאים לי להמשיך" ואנחנו מלווים אותו יחד עם המרכז לזהות וגיור של משרד ראש הממשלה בשותפות מלאה.

דורית מעוז: זה לגבי הנתון הזה שביקשת ובעניין הזה אני חושבת שעכשיו כדאי לשמוע את החבורה הזו, מדגם קטן ואולי מייצג, והסיפורים יעידו.

אברהם נגוסה: קודם כל ניתן לחבר הכנסת אם אתה רוצה לדבר.

אלעזר שטרן: לא, באתי להתרגש.

אברהם נגוסה: אוקיי, אתה רוצה לשמוע את החיילים.

אלעזר שטרן: כן.

דורית מעוז: אנחנו נתחיל מהטירונים.

אוריאל ויטל: בוקר טוב ושלום.

אוריאל ויטל: אני אוריאל ויטל, אני בן 21, עשיתי עליה ממקסיקו לפני שנה וחודשיים, עשיתי עליה בגלל הצבא.

אוריאל ויטל: גם שמעתי את הסיפורים של אחי הגדול כי הוא גם עשה צבא, הוא נשוי עכשיו, אנחנו גרים בירושלים.

אוריאל ויטל: לא יודע, מה שאני רוצה להגיד, אני מרגיש במחווה אלון שזה מקום ספציפי בשביל החיילים שלא מדברים עברית.

אוריאל ויטל: אני עכשיו לא מדבר עברית הכי טוב, כמו החיילים פה, אבל אני ביום ראשון הייתי אצל הרופא לבד, הייתי באולטרסאונד, עשיתי הכל ואני מבין הכל.

אוריאל ויטל: כשהגעתי לבסיס לא הבנתי כלום.

אוריאל ויטל: אני גם לא מדבר אנגלית אבל עכשיו אני באמת מרגיש שמח על הלב שלי כי אני באמת למדתי משהו, עברית, זה הדבר הכי חשוב בשביל כולם, בשביל הצבא של ישראל.

דורית מעוז: אוריאל למה לבוא לישראל|

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

יוליה מלינובסקי: תודה.

יוליה מלינובסקי: גם אני למדתי עברית בזמן הזה.

יוליה מלינובסקי: תנחש מה המילה שלא התגברתי עליה?

יוליה מלינובסקי: פרה.

יוליה מלינובסקי: זו מילה שלא יודעת, משהו נתקע לי בראש ולא יכולתי להגיד את זה.

יוליה מלינובסקי: דווקא "פרה" היה לי מאוד קשה, אבל זה בסדר.

יוליה מלינובסקי: מתגברים.

דורית מעוז: למה לבוא לישראל?

אוריאל ויטל: עוד פעם, בגלל הצבא.

אברהם נגוסה: רצית להתגייס לצבא?

אוריאל ויטל: כן.

אוריאל ויטל: אני במקסיקו למדתי שנה רפואה, שנה פסיכולוגיה ולא הרגשתי שלם.

אוריאל ויטל: בגלל זה, שמעתי את הסיפורים של אח שלי ולא יודע מה קרה בלב שלי, אז אני עשיתי עליה, ההורים שלי ממש שמחים שבאתי לישראל.

דורית מעוז: ומה אתה רוצה לעשות בצבא?

אוריאל ויטל: אני רוצה ללכת לקרבי, אני רציתי ללכת לדובדבן אבל כשהייתי בצו ראשון, היו לי אבנים בכליות ועשיתי ניתוח במקסיקו וחזרתי, ועוד פעם, זה לא מספיק לפרופיל, אז בינתיים אני לא יודע איפה אני רוצה ללכת, אבל האופציה הראשונה זה נצח יהודה בינתיים.

אלעזר שטרן: למה נצח יהודה?

אוריאל ויטל: כי אח שלי היה שם והוא אמר לי שיש הרבה עבודה בשבילכם.

אלעזר שטרן: באמת אני שואל.

אלעזר שטרן: למה חייל כזה צריך ללכת לנצח יהודה?

אלעזר שטרן: נצח יהודה זה לחרדים.

אלעזר שטרן: אתה חרדי?

אוריאל ויטל: לא, אבל דתי.

אלעזר שטרן: יש המון דתיים בצבא.

יוליה מלינובסקי: יש הבדל בין חרדי ודתי.

אוריאל ויטל: כן אבל אח שלי אמר לי, נכון, יש נגיד צנחנים, בתוך הצנחנים יש מחלקה דתית.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: יש בתוך הצנחנים כמו נצח יהודה, יש מחלקה חרדית.

אלעזר שטרן: אין מחלקות לדתיים, הדתיים מפוזרים.

אלעזר שטרן: בכל מחלקה בצנחנים ובגולני יש גם חיילים דתיים.

אלעזר שטרן: בסדר?

אלעזר שטרן: אם אתה תלך לנצח יהודה, תדע, זה כולם דתיים סוג של חרדים, פחות מעורבים.

אלעזר שטרן: אם תלך, אמרת לי לצנחנים או לנח"ל או לגולני, או להנדסה קרבית או לשריון, תפגוש הרבה חיילים דתיים אבל תהיה גם עם לא דתיים.

יוליה מלינובסקי: תראה את המגוון הרחב של החברה הישראלית.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת אם אתה לא אדם חרדי, עם גבולות מאוד ברורים, אז אולי כדאי לך להשתלב ולא לסגור את עצמך במשהו ש- - -

אלעזר שטרן: בסדר, המפקדת רשמה.

אלעזר שטרן: ידברו איתך.

אלעזר שטרן: יציעו לך מה שטוב לך.

אוריאל ויטל: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: מי עוד?

מילגרוס לייבה: שלום לכולם, אני עליתי מארגנטינה, אני בת 20.

מילגרוס לייבה: עכשיו אני לומדת קורס עברית במחווה אלון ולפני שהתגייסתי ממש דאגתי להיכנס לצבא הגדול, כי אני לא חושבת שאני יכולה עוד לדבר עם ישראלים, אני לא כל כך מרגישה בטוחה בעברית שלי וכשהתחלתי ללמוד במחווה אלון הבנתי שבזמן קצר אפשר ללמוד הרבה, אבל מלא.

מילגרוס לייבה: אולי התביישתי בהתחלה לדבר עם הבנות, אבל עכשיו עם המפקדים, עם כולם, אני יכולה לדבר בנוח שזה משהו שמרגיע אותי.

מילגרוס לייבה: אנחנו מסיימים עוד שלושה שבועות ואני חושבת שאני כבר מוכנה להתחיל בתפקיד, בעזרת המורים שלנו מפקדי עברית, וממש אני אוהבת את מחווה אלון.

דורית מעוז: את חיילת בודדה?

מילגרוס לייבה: כן.

מילגרוס לייבה: אני חיילת בודדה.

מילגרוס לייבה: הסיפור שלי קצת מסובך כי אני התגיירתי בארגנטינה ואז באתי לכאן ואני חיילת בודדה והגיור שעשיתי בארגנטינה הוא רפורמי אז לא כולם מסכימים עם זה שאני יהודייה, אבל - - -

יוליה מלינובסקי: הצבא קיבל אותך?

מילגרוס לייבה: הצבא קיבל אותי.

מילגרוס לייבה: כן.

מילגרוס לייבה: זה משהו שממש פחדתי בהתחלה, אבל מאז שאמרו לי "טוב, יש לך תאריך גיוס" אמרתי "אני רוצה" כי במדינה שלי בארגנטינה זה לא הולך ככה.

אלעזר שטרן: אבל למה הלכת להתגייר בארגנטינה?

מילגרוס לייבה: כי כדי לעשות עליה הייתי צריכה להיות יהודייה.

אלעזר שטרן: למה רצית לעשות עליה?

מילגרוס לייבה: אני למדתי בבית ספר יהודי בארגנטינה.

אלעזר שטרן: למה?

מילגרוס לייבה: כי זה בית ספר ממש ממש טוב בעיר שלי, אז אמא החליטה שהיא תעשה את כל המאמצים שיש כדי שאני אלמד כמה שצריך וכמה שיותר זה יותר טוב בשבילה, והרגשתי כל כך קשורה לחגים ולעברית ולתנ"ך, לא הבנתי מה קורה בפנים - - -

אלעזר שטרן: אין לך אבא או סבא, ככה, באת מבחוץ?

מילגרוס לייבה: באתי מבחוץ.

אלעזר שטרן: יפה מאוד.

מילגרוס לייבה: עכשיו זה עוד יותר קל - - - בישראל כי בארגנטינה יש הרבה מעצורים, אבל פה בישראל מקבלים אותי ולפעמים מוחאים לי כפיים ואני לא מבינה למה.

מילגרוס לייבה: זה היה החלום שלי ועוד יותר להיות כאן בכנסת, אבל אני נורא שמחה.

אלעזר שטרן: את הכי גדולה, הכי קטנה?

מילגרוס לייבה: אני הבת הבכורה.

אלעזר שטרן: מה יש מתחתך?

מילגרוס לייבה: שלוש אחיות.

אלעזר שטרן: ומישהי עוד לומדת בבית הספר הזה?

מילגרוס לייבה: שלושתן.

אלעזר שטרן: אז יש פוטנציאל גדול.

מילגרוס לייבה: אני צריכה לשכנע אותן.

מילגרוס לייבה: הן עוד קטנות.

אלעזר שטרן: מה אומרים ההורים על זה, לא רק שאת התגיירת אלא שגם באת לישראל?

מילגרוס לייבה: האמת הם ממש לחוצים.

מילגרוס לייבה: כי אני בצבא, אבל הם מצליחים לראות כמה שאני שמחה וכמה שאני עם תמיכה ועם אנשים שקרובים אלי שאפילו לא ידעתי שזה ככה, אני הגעתי לארץ לפני שנה וחמישה חודשים ולא ידעתי שזה קורה כל כך מהר שמכירים אנשים, דואגים לך ושואלים אותך וגם בצבא והכל.

מילגרוס לייבה: אבל אני נורא שמחה.

אלעזר שטרן: כל הכבוד.

אברהם נגוסה: תודה רבה וכל הכבוד לך.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יואל רזבוזוב: בוא נשמע.

פייטון ג'יימסון: אני פייטון, עליתי לארץ לפני שנתיים מארצות הברית, צפון קרוליינה.

פייטון ג'יימסון: עליתי עם צב"ר, עליתי באוגוסט 2016, התגייסתי דרך מחווה אילון בדצמבר 2016, הייתי ברמות הנמוכות במחווה אלון, לא באמת דיברתי עברית, עשיתי משהו כמו שנת שירות לפני, בבת ים, אבל התנדבתי במטבח בבית תמחוי אז לא באמת דיברתי, לא למדתי שום מילה.

פייטון ג'יימסון: אבל החלטתי אחרי שנת השירות הזאת שרציתי לעלות, התגייסתי ואחרי זה הלכתי לקורס מ"כים, קורס של חמישה וחצי חודשים, זה ממש קשה, לא באמת הבנתי משהו, לא הייתה מש"קית עליה שם, ברוב הבסיסים במחווה לאון יש משהו שנקרא מש"קית עליה וזה מישהי שהעבודה שלה זה לשבת עם העולים החדשים ולעזור להם ללמוד את כל החומר שהם צריכים כדי להצליח בתפקידים שלהם, בקורסים שלהם, אז זה היה ממש קשה לי שם אבל הצלחתי ואז גם הצלחתי לחזור למחווה אלון ועכשיו אני מפקד לעולות חדשות.

אברהם נגוסה: כל הכבוד.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת אנחנו צריכים לדאוג שעולים חדשים יכנסו לבסיסים שיש שם מש"קית עליה.

יוליה מלינובסקי: זו המסקנה של מה שהוא אמר.

יוליה מלינובסקי: אם אין מש"קית עליה אז הם לא בדיוק יודעים - - -

קריאה: יש 34 מש"קיות ת"ש.

דורית מעוז: מש"קיות ת"ש זה משהו אחר.

דורית מעוז: אניא גע עוד מעט בסוגיית העברית, זה האתגר המרכזי.

פייטון ג'יימסון: אני רוצה להוסיף על מה שאמרתי, עולים חדשים באמת אפילו אם אין להם עברית, אם יש להם את המוטיבציה ואת היכולת הם יכולים באמת להצליח בכל תפקיד שיש.

פייטון ג'יימסון: אבל אם יש את הקשיים, פשוט זה יותר קשה בלי מש"קית עליה, אבל זה לא בלתי אפשרי, ואני באמת הצלחתי, לקחתי את כל ההפסקות שלי ולמדתי, היה לי גוגל טרנסלייט פתוח 24/7, אבל סופו של דבר למדתי את כל מה שהייתי צריך.

פייטון ג'יימסון: זה לא בלתי אפשרי.

פייטון ג'יימסון: אם למישהו יש את המוטיבציה לעשות תפקיד משמעותי בצבא, הם יכולים לעשות את זה בלי העזרה של מש"קית עליה, אבל זה באמת יכול לעזור, לתת להם את הפוש אקסטרה אם יש את הבנאדם הזה.

יוליה מלינובסקי: ברור, הכל אפשרי.

יוליה מלינובסקי: אבל אם אפשר לעזור, למה לא לעזור.

אברהם נגוסה: כל הכבוד.

אברהם נגוסה: בבקשה.

מריה נבלר: אני מריה, עליתי עם המשפחה שלי בשנת 2000 מרוסיה.

מריה נבלר: אני התגייסתי בנובמבר 2016 לקורס נתיב, שמעתי על הקורס הזה לפני הצבא והחלטתי שאני רוצה להתגייר דרך הצבא, ממש בתחילת השירות שלי.

מריה נבלר: התהליך היה ממש ממש - - -

אלעזר שטרן: איפה נולדת?

מריה נבלר: ברוסיה.

אלעזר שטרן: באיזה גיל עלית?

מריה נבלר: שנה וחצי.

יוליה מלינובסקי: היא עשתה גיור דרך נתיב.

יוליה מלינובסקי: את דור רביעי, נכון?

מריה נבלר: כן.

מריה נבלר: אז עשיתי את הגיור וזה היה תהליך זהות שממש רציתי לעשות, להשלים את הזהות שלי פה בארץ.

מריה נבלר: אחרי זה הלכתי לעשות קורס מש"קיות ת"ש, ידעתי שאני רוצה לחזור למחווה אלון.

מריה נבלר: הייתי כבר שני מחזורים מש"קית ת"ש של עולות חדשות שגם חלק מהן רצו לעשות קורס נתיב.

יוליה מלינובסקי: מה שהם אומרים את מכירה את זה על בשרך.

מריה נבלר: כן.

אברהם נגוסה: כל הכבוד.

אברהם נגוסה: עכשיו אם חברי הכנסת ירצו להתייחס, ואחרי זה נפנה לארגונים ולמשרדי הממשלה.

יואל רזבוזוב: אני מברך על הדיון.

יואל רזבוזוב: אנחנו מכירים את הצבא שהוא אחד הגופים הטובים ביותר לקליטת עליה א בל אם עכשיו כבר נגענו בנתיב, עוד בקדנציה הקודמת דיברנו על כך, האם זה נכנס לבסיס תקציב, אנחנו כל שנה נלחמים על אותם 20 מיליון שקלים, כל שנה, ואנחנו עוד דיון, ואני חושב שמהדיון האחרון, כי עדיין אם זה לא נכנס, חבר הכנסת שטרן שהוא המייסד האגדי של הקורס, אנחנו חייבים להוציא מכתב, כי עכשיו זה איך שהוא עבר, אבל אני מבטיח לך שעוד מעט נהיה באותו דיון ועוד פעם נצטרך להילחם על התקציב הזה, לרוץ לשר האוצר ולבקש ולהתחנן.

יואל רזבוזוב: אנחנו רואים באמת מה הקורס הזה עושה, אנחנו רואים את החיילים, גם מהדיונים של אתמול, דנו בזה הרבה איך אנחנו קולטים ומה עם הרבנות ועם הגיורים, אז אני חושב שאם נצליח לגייר אנשים כמה שיותר דרך הצבא דווקא בגיל הזה, זה חבר'ה באמת, האזרחים הטובים ביותר שבאים ונותנים מעצמם אז חשוב מאוד שנעשה את זה ונתחיל לעבוד כבר מעכשיו, שלא נגיע לתקציב ועוד פעם.

יואל רזבוזוב: אז אולי נדרוש מהצבא, איפה זה נמצא, באיזה מעמד זה נמצא עכשיו ולהוציא - - -

אברהם נגוסה: אולי את יכולה להכניס אותנו לאתגרים או שאין אתגרים?

דורית מעוז: סוגיית האתגר התקציבי בנתיב, אני מנועה מלדבר עליה, זה לא שייך אלי ולא בגזרה.

דורית מעוז: אנחנו צריכים לבצע את המשימה, המשימה הזאת מבוצעת בשיתוף פעולה מלא.

אברהם נגוסה: אני שואל אותך שאלה אחרת.

אברהם נגוסה: היום החיילים שרוצים להצטרף לנתיב, האם אתם אומרים לו "אנחנו לא יכולים לצרף אותך בגלל חוסר תקציב"?

דורית מעוז: לא.

דורית מעוז: על החיילים זה לא - - - החיילים מזומנים לכנס הסברה שאמור להנגיש להם את המידע על התוכן של הקורס, לא מטריד אותם מלמעלה שום דבר.

יוליה מלינובסקי: אלה שמתחילים את קורס נתיב, כמה מהם מסיימים?

דורית מעוז: יש כ-800 בשנה בממוצע פלוס מינוס מתגיירים בשנה.

יואל רזבוזוב: 30% לא מתגיירים, זה מה שאת שואלת?

יואל רזבוזוב: 30%, אני לא יודע מאיזה סיבות, לא מתגיירים בסוף.

יוליה מלינובסקי: מה אחוז הנשירה מהקורס?

יוליה מלינובסקי: אלה שהתחילו ולא סיימו?

יואל רזבוזוב: לדעתי ממה שאני זוכר, 30% לא עוברים את בית הדין בסוף.

יואל רזבוזוב: הרי יש שלבים, שלב ראשון, שלב שני, שלב שלישי.

יואל רזבוזוב: מי שבשלב שלישי זה באמת הכי מעורבים ובסוף לא עוברים את בית הדין ומבחינתי זה גם אבסורד וגם דנו על זה כבר.

יוליה מלינובסקי: 30% מה שחבר הכנסת רזבוזוב אומר, זה המספר?

דורית מעוז: אני אבדוק עם הנתונים שלנו, אבל זה מוצא גם לראש אכ"א כל חודש בצורה סדורה.

דורית מעוז: אנחנו כן שומרים על ממוצע עקבי של מתגיירים בשנה.

אלעזר שטרן: דורית, כתוצאה מהבג"צ האחרון שעוד לא נגמר, לא נחתך, יש איזה שינויים שאתם, אני אזכיר רק מה מדובר למי שפחות בעניינים, על זה שקצין התלונן שהוא רצה שלא ידעו שהוא יהודי או לא יהודי, וזימנו אותו בפקודה לכנס של נתיב.

אלעזר שטרן: הכנס הוא חובה, גם למי שלא רוצה להתגייר, אומרים לו "תחליט".

דורית מעוז: הכנס הוא חובה, כמו שכנס לחיילים וחיילות שצריכים להשלים השכלה בצה"ל הוא חובה, בשביל להנגיש להם את המידע, להגיד להם איך עושים את זה תוך כדי השירות, באיזה אופן וכולי, ואחרי זה הם יכולים - - -

יוליה מלינובסקי: מי שזומן חייב להגיע לכנס הזה?

דורית מעוז: חייב.

יוליה מלינובסקי: אם אדם לא מעוניין?

דורית מעוז: אם הוא לא מעוניין הוא צריך להגיע, הוא אומר בכניסה לאולם, עוד לפני שהוא עובר משהו "אני לא מעוניין", רושמים את השם שלו - - -

אלעזר שטרן: השאלה היא על הזימון עצמו.

יוליה מלינובסקי: אבל הזימון בכלל, למה אתם מזמנים?

יוליה מלינובסקי: זה צריך להיות - - -

קריאה: כדי להנגיש את המידע.

יוליה מלינובסקי: לא, יש אפשרות להנגיש את המידע ולהגיד "תדעו שיש כזה כנס", ומי שמעוניין כי כל אחד יודע על עצמו מה הוא, ברגע שאתה מזמין אדם בחובה, הוא לא יהודי.

אלעזר שטרן: זה הדיון, זה נכון.

אלעזר שטרן: אבל מצד שני יש אנשים שלא רצו לבוא, וכשהציגו להם החליטו "אני רוצה להתגייר".

יוליה מלינובסקי: זה רגיש.

דורית מעוז: לכן אנחנו ברגישות גדולה מאוד גם בכנסים, כל מי שמרים את האצבע ואומר "אני לא רוצה", בכלל לא מתעסקים.

אברהם נגוסה: יש לי נתון פה שיש בסך הכל 5,000 שנמצאים במערכת ומתוכם בין 2,500-2,600 שהתחילו את הקורס, ובסוף בממוצע זה 850 מסיימים בשנה.

אברהם נגוסה: זה נכון?

דורית מעוז: זה מסתדר לי עם מה שאני יודעת אבל אני לא - - -

אברהם נגוסה: מה הסיבה שהאחרים לא מסיימים?

אברהם נגוסה: האם קשה להם ואז נושרים או שיש איזו שהיא בעיה טכנית או תקציבית שמגבילה אותם?

דורית מעוז: תקציבית זה לא מגביל, לא בגין זה.

דורית מעוז: הוא מתחלק לשניים, גם כאלה שבמעלה הדרך ובמהלך המסלול אמרו "למדתי פרק, הבנתי, לא עכשיו, אני לא בשל לזה ואני מעוניין להפסיק", עוזבים באופן אישי, וכאלה שמגיעים עד לתהליך ולפעמים בבית הדין עוד לא עוברים ומבקשים מהם עוד חודשיים או עוד שלושה או כל מיני.

דורית מעוז: מריה, את יכולה להוסיף על חברים?

אברהם נגוסה: האם מקשים עליהם?

אברהם נגוסה: התהליך הוא קשה וקשה להם להתמודד ואז בורחים מזה?

דורית מעוז: יש מורכבות בתהליך.

דורית מעוז: תגיד מריה אישית, אתה צריך להיות בתוך זה, אתה צריך ללמוד.

דורית מעוז: זה לא קורס שצריך לעבור אותו.

אלעזר שטרן: דורית, לא ענית לי על השאלה.

אלעזר שטרן: שיניתם משהו כתוצאה מהבג"צ?

דורית מעוז: אנחנו כרגע במסע הסברה גם טכנולוגי, גם לנסות, אבל הכוונה היא שכן תהיה כנראה איזו שהיא הנגשה נוספת חוץ מכנסים.

אברהם נגוסה: נודע לי בין השאר בעניין הזה שהוחלט בצה"ל לקצר את התהליך ולהצמיד שלבים שונים בקורס כדי למנוע נשירה של החיילים.

אברהם נגוסה: זה נכון?

דורית מעוז: לפני שנה היה איזה שהוא שינוי במבנה של הקורס מתוך כוונה שאולי זה גם יגדיל את כמות החיילים, אחרי שנה אנחנו מבינים שזה לא הגדיל לנו את כמות החיילים וקיצור משך הקורס הוא לא הסיפור.

דורית מעוז: להיפך.

דורית מעוז: עוד שבוע בקורס כזה כמו שהיה בוורסיה הקודמת הוא משמעותי וחשוב ללמידה.

אברהם נגוסה: יוליה את רוצה לדבר?

יוליה מלינובסקי: לא, אני רוצה לשמוע את מפקדת הבסיס, על הדברים שהבחור אמר פה, שבעצם אם הייתה מדריכת קליטה מלכתחילה, יכול להיות שהדרך הייתה - - - תראה, בסוף אנחנו נסתדר, עם עזרתכם ובלי עזרתכם, זה ברור.

יוליה מלינובסקי: הסתדרנו, כבר.

יוליה מלינובסקי: שר הביטחון הסתדר, אני הסתדרתי, פרופ' נגוסה הסתדר, כולנו הסתדרנו.

יוליה מלינובסקי: אבל אם אפשר לעשות את זה יותר טוב יותר קל יותר נגיש ויותר ידידותי אז אדרבה ואדרבה.

יוליה מלינובסקי: זו בעצם המטרה.

דורית מעוז: האתגר של השפה, אמרתי בפתיחה ואני כל פעם אומרת, אם שואלים אותי מה האתגר עם העולים בהשתלבות, אתם יודעים, השפה היא קודם כל.

דורית מעוז: זה נכון שפייטון אומר שהמוטיבציה היא תוסף חשוב, אין ספק, ולפעמים מוטיבציה בלי שפה, ואתה מוצא את עצמך, אבל השפה באמת מאתגרת אותנו, אני יכולה להגיד לכם, יושבת פה עדי ממיט"ב, בתהליכי הגיוס הרי, אני אגיד לכם איפה אנחנו מכירים בקשיים, כשבא עולה שלפני זה לא למד, לא באולפן ולא למד עברית במדינת המוצא שלו ורק כל החלום שלו זה לבוא לצבא, יהיה לו נורא קשה ברמת עברית נמוכה להדביק גם בשלושה חודשים אצלי קצב של שפה שתהיה לו לעזר.

דורית מעוז: אז יש לי קבוצה כזו של חיילים שבאים, כי יודעים שהצבא נותן את הקורס הזה בעברית, אבל לא מתאמצים לפני, וכמה שאני לא אעשה קסמים מאוד קשה להשתפר כשאתה בציון הכי נמוך ברמת העברית.

דורית מעוז: אבל הפרק הזה הוא משמעותי, אין ספק, כנראה בגלל זה הוא מחזיק שנים ועשרות שנים אפילו בצה"ל כפרק שלשמחתנו היום גם מאפשר לחיילים עולים רגע לנוח, לא להיכנס לצבא הגדול וללמוד עברית, מה שאגב במשך שנות הקיום שלנו זה לא התאפשר ועולים חדשים הצטרפו ככה וככה ומהר.

דורית מעוז: אז זה הסיפור הזה.

דורית מעוז: אין ספק שככל שהוא יגיע עם ידיעת עברית יותר גבוהה, והצטרפו פה אולי חבריי מהארגונים האחרים, היכולת שלו להדביק את הקצב תגבר.

דורית מעוז: להשלים את התמונה, בתוך המערכת אחרי שהם מסיימים אצלי, היום אנחנו מבצעים בתוך הצבא, אנחנו קוראים לזה סוג של קורס אולפנית קצר, פרק של שלושה-ארבעה שבועות שקורה בתוך היחידות שמאפשר לעולים ששובצו כבר להגיע לעוד איזה פרק של עברית מרוכז.

דורית מעוז: אין ספק אבל שמרגע שאוריאל כזה רוצה להיות לוחם והוא יתחיל מחר את מסלול הלחימה כשבצוות שלו יהיו אולי עוד שלושה עולים חדשים וכל השאר לא, הדיבור יהיה מהיר יותר, הקצב יהיה מהיר יותר, הוא יצטרך, זה מאמץ הדדי מאוד מאוד גדול בתחילת הדרך.

דורית מעוז: מאוד גדול.

יוליה מלינובסקי: שאלה נוספת.

יוליה מלינובסקי: כל החיילים האלה רובם חיילים בודדים, אני מבינה, נכון?

דורית מעוז: אחוז די גבוה.

יוליה מלינובסקי: רובם ככולם עולים חדשים, חיילים בודדים.

יוליה מלינובסקי: לחיילים בודדים יש שלל זכויות.

יוליה מלינובסקי: איך אתם עושים את זה, איך המידע על הזכויות שלהם עובר אליהם ואיך עוברת האינטראקציה.

יוליה מלינובסקי: למשל איך פותחים חשבון בנק, איך נרשמים לקופת חולים, מה שנקרא התעסקות יום יומית, איך אתם פותרים את הבעיות האלה?

דורית מעוז: אוריאל, מילגרוס, אתם רוצים לדבר קצת?

דורית מעוז: איך אתם יודעים על הזכויות, מש"קית הת"ש?

מילגרוס לייבה: כן בטח.

מילגרוס לייבה: קודם כל צריך להודות למש"קיות הת"ש שלנו כי הן בשעת הת"ש שלנו, בשעה הפנויה של היום הן באות למגורים וכל הזמן יש להן אינפורמציה שהן אומרות פשוט, הן אומרות לנו אפילו שאנחנו לא מבקשות, הן באות ואומרות לנו על הכל.

מילגרוס לייבה: ולפעמים כשאת לא מבינה כל כך משהו את צריכה לפנות אליה ולשאול אותה, וגם המפקדים ממש עוזרים לנו, וכל הזמן יש את מי לשאול, וזה ממש טוב.

דורית מעוז: אחת המטרות שלנו בתחילת הדרך, כשהם מתגייסים אלינו קודם כל התהליכים המקדימים במיט"ב, כשיש אינדיקציה של עולה חדש, אנחנו כבר אז מתחילים לאסוף מהם את כל מה שצריך.

דורית מעוז: מחשבון בנק ועד האם הוא חייל בודד והלנה, ויש כאלה שכבר, אגב היום יותר מתמיד, מגיעים כבר מסודרים מבחינת הלנה, ומה שאפשר לסגור קודם, כל המערכת מכוונת לשם.

דורית מעוז: כשהם מגיעים אלי, פרק הזמן הזה של השלושה חודשים, אחת המטרות המרכזיות שלנו חוץ מהעברית, זה הסיפור של לסגור להם את כל הזכויות שצריך לתת, כל הפינות, קודם כל זה מגובה ביום סידורים קבוע שהם זכאים לו - - -

יוליה מלינובסקי: אתם עובדים עם הארגונים?

דורית מעוז: עובדים עם הרבה מאוד מהארגונים, מלווים את החיילים הבודדים אפילו ביום הסידורים שלהם כי יש כאלה שבדלות שפה שלהם עוד מתקשים אפילו בחיבורים האלה.

דורית מעוז: המטרה היא, החבר'ה שלי יודעים, עד סוף הקורס לסגור את כל הפינות שצריך.

יוליה מלינובסקי: מבחינת החיים ה- - -

דורית מעוז: מבחינת הזכויות, מבחינת הלנה, והלנה אני אומרת, זה בכלל אירוע, אם אני מגייסת ביום שלישי בבקו"ם, ביום חמישי כבר אני יודעת איפה כל חייל הולך לישון.

דורית מעוז: זה מפעל שעובד ומשומן היטב.

יוליה מלינובסקי: הוא יצא לישון איפה שהוא, הלך לאיבוד.

יוליה מלינובסקי: עם מי הוא מתקשר?

דורית מעוז: יש מפקדת.

דורית מעוז: אנחנו מהיום הראשון, יש טלפונים של המפקדים, יש מידע שנותנים להם, הכל מהכל.

יוליה מלינובסקי: אתם עושים צמר גפן כזה?

דורית מעוז: לגמרי.

רן קלדרון: אם אפשר להוסיף.

אברהם נגוסה: בבקשה.

אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו עוברים למשרדי הממשלה.

רן קלדרון: אפרופו הנקודה הזאת, מחווה אלון הקצו למשרד העלייה והקליטה חדר במחווה אלון ונציגים שלנו, יועצים מהמשרד, מגיעים למחווה אלון וכל הטיפול בחיילים הבודדים נעשה בבסיס עצמו, החיילים לא צריכים להגיע אלינו למשרדים, ולכן אנחנו - - -

יוליה מלינובסקי: אצלך זה רק עולים חדשים, נכון?

יוליה מלינובסקי: זה לא חסרי עורף משפחתי?

דורית מעוז: יש לי גם חסרי עורף משפחתי.

קריאה: יש כאלה שעלו והם חסרי עורף.

רן קלדרון: אני יכול להגיד שבין 80%-90% מהחיילים הבודדים העולים שאנחנו מטפלים בהם, מקבלים את כל הזכויות ואת הטיפול כבר במחווה אלון, כבר בשלב הטירונות שהם נמצאים שם, כך שאין להם צורך להגיע למשרדים, אנחנו מגיעים אליהם.

יוליה מלינובסקי: סוף סוף.

רן קלדרון: זה כבר קורה שנים.

יוליה מלינובסקי: זה מצויין.

רן קלדרון: זה כבר קורה שנים בעניין הזה.

רן קלדרון: אם אפשר להוסיף, באמת בשנים האחרונות יש שיפור מאוד משמעותי, ואני מסתכל מהזווית שלנו, בתנאי השירות שצה"ל מעניק לחיילים הבודדים העולים.

רן קלדרון: העבודה המשותפת שיש למשרד עם צה"ל בכלל ועם מחווה אלון ועם מיט"ב בפרט היא מצוינת, שיתוף הפעולה מאוד מאוד פורה לטובת העולים.

רן קלדרון: מחווה אלון באמת עושים מלאכת קודש בלתת להם כמו שזה נקרא הר ההזדמנויות, אבל הזדמנות באמת יוצאת דופן לעולים לשפר את העברית וחייבים להגיד שבאמת יש גם מתאם מאוד גדול בין רמת העברית, שבה החייל העולה מסיים לבין מיצוי איכותי שלו בצה"ל.

רן קלדרון: אם הוא יסיים עם ציון עברית גבוה, הוא יגיע לתפקיד איכותי וכך גם ההסתברות שהוא יסיים את השירות בצה"ל, היא גבוהה בסדרי גודל.

רן קלדרון: ולכן אני אומר שלשלושת החודשים האלה יש חשיבות מרכזית מאוד לאיך נראה המשך השירות.

רן קלדרון: נקודה אחרונה, לפחות בעבודה של המשרד מול צה"ל, הפער היחיד או המרכזי שיש לנו בעבודה, הוא חוסר בבעל תפקיד אחד במיט"ב שהוא מטפל בעולים והוא מתכלל את כל הסוגיות שיש סביב העולים.

רן קלדרון: לכן כשאני צריך לפנות לצה"ל, למיט"ב, בטיפול בעולים אני צריך לפנות למספר בעלי תפקידים, כאשר כל אחד מתעסק במשהו אחר.

רן קלדרון: אחד יכול להתעסק בתאריך הגיוס, השני מתעסק בעתודת עולים - - -

יוליה מלינובסקי: יכול להיות שכדאי לך להעלות את הנושא הזה מול שרת הקליטה.

רן קלדרון: הנושא כבר עלה.

יוליה מלינובסקי: שהיא תעלה את זה מול שר הביטחון.

רן קלדרון: הנושא עלה, הוא בתהליכי טיפול כבר - - -

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: אנחנו גם נפנה לשר הביטחון.

עדי כץ: אני עדי ממיט"ב, אני ראש מדור שירות ייחודי במיט"ב.

עדי כץ: מדור שירות ייחודי מתעסק באוכלוסיות ייחודיות, בחלקן אוכלוסיות העולים, בנות דתיות, מתנדבים לשירות, המדור רק בן שנה וחצי והוא הוקם כחלק מאיזו שהיא הבנה במיט"ב שצריך גוף אחד, ראש אחד שירכז את כל הטיפול בנושא כדי להימנע מכאלה מצבים של - - - בין מדורים, של אזרחים שפונים לכמה גורמים.

עדי כץ: בנושא העולים, זה גם כן כבר בעבודה בחודשים האחרונים, עבודה מאוד מאומצת.

עדי כץ: הכוונה היא בסוף שבאמת מדור ש"י יטפל בכל האוכלוסיות האלה מול הגורמים האזרחיים.

עדי כץ: מה שאנחנו עושים היום, יש לנו נציגים של נפש בנפש, אנחנו עובדים עם הסוכנות היהודית, עם צב"ר, מצופים, עם כל מיני גורמים כדי לעזור באמת לטפל בהם כמה שיותר טוב, שהנקודה המרכזית זה לטפל באוכלוסייה כמה שיותר טוב יחד בשיתוף פעולה עם האנשים ממסגרות שונות, כך שזה בתהליך, אני מאמינה ורוצה להאמין ולקוות שזה יקרה בזמן הקרוב.

יוליה מלינובסקי: יפה מאוד.

יוליה מלינובסקי: אני בארץ 20 שנה בדיוק השנה.

יוליה מלינובסקי: באמת, משהו השתנה.

יוליה מלינובסקי: החוויות שאנחנו חווינו בזמננו, ואלה שבאו לפנינו, מדשדשים, ועכשיו זה שמיים וארץ וטוב שכך, אנחנו רוצים להקל על אנשים, לא רוצים להקשות.

יוליה מלינובסקי: רוצים לסייע ולעזור וכמובן עכשיו עם כל עניין הדיגיטציה, אנחנו מדברים הרי על חבר'ה צעירים שהדבר הזה בשבילם די רגיל, אז גם צריך אולי, יש עכשיו אתר שהקימו הארגונים.

יוליה מלינובסקי: אתם מכירים?

קריאה: תיכף אני אדבר על זה.

יוליה מלינובסקי: זה כלי מצוין וזה גם כן יהיה מונגש בשפות, נכון?

יוליה מלינובסקי: אז אם יש לנו פה אנגלית, רוסית, ספרדית - - -

עדי כץ: אמרת צעירים, זה בדיוק.

עדי כץ: הכל זמין כאן ועכשיו, ויש לנו את אתר "מתגייסים" אני לא יודעת אם אתם מכירים, יש אתר "מתגייסים", אפליקציית "מתגייסים", כשבחודשים האחרונים עובדים על להנגיש ולתרגם אותו לשפות שונות.

עדי כץ: יש כבר את רובו באנגלית - - -

יוליה מלינובסקי: כל הכבוד.

יוליה מלינובסקי: מצויין.

אברהם נגוסה: מירה קידר מהסוכנות היהודית תדבר בנושא הזה וגם על נושאים אחרים כמו שיתוף הפעולה.

מירה קידר: אני בעיסוק שלי מנהלת אגף רווחה בסוכנות היהודית ואני מנהלת את תכנית כנפיים יחד עם עדי מקרן מיראז' שלא יכלה להגיע היום.

מירה קידר: אני מצטרפת לדברים שלך דורית, על הגידול בעליה, אנחנו רואים את זה כל שנה ובשנה שעברה אנחנו סיימנו עם למעלה מ-4,500 צעירים עולים במסגרות שלנו, מסגרות הקליטה בכל הארץ, ובחלק מהמסגרות יש רשימות המתנה.

מירה קידר: הגברת הצעירה ממעגן מיכאל, במעגן מיכאל יש לנו רשימות המתנה, אנחנו לא מצליחים לענות על הביקוש וזה מדהים, בהתייחס למה שקורה, למצב הביטחוני וכולי, צעירים עולים רוצים להגיע ולחיות כאן.

מירה קידר: זה דבר אחד.

מירה קידר: לכן על הרקע הזה אנחנו פיתחנו את תכנית כנפיים שעוסקת בצעירים לפני שירות, בתוך השירות, והרבה הרבה לקראת שחרור ולאחריו.

מירה קידר: חלק מהתהליך של לפני שירות, באמת יש עבודה מאוד יפה עם הצבא, והניידות מגיעות לנקודות הקצה, מגיעות לאולפני הקיבוצים, אנחנו היום מצליחים ליצור מצב שתהליך החיול מתחיל בנקודת הקצה והצעיר העולה הבודד לא צריך לכתת רגליים ללשכת גיוס כזאת או אחרת, זה נעשה מאוד מסודר, עם שיתוף פעולה מדהים עם הצבא.

מירה קידר: זה בהקשר הזה.

מירה קידר: אני לא אדבר כאן על כנפיים, אני חושבת שהתכנית מוכרת ומי שלא מכיר, יש לנו אתר בפייסבוק וגם באינטרנט, אבל באמת זו הזדמנות, בשבוע שעבר הצגתי את האתר שלנו, את דף הבית של הארגונים.

מירה קידר: אנחנו ממרץ 2016 מקיימים פורום של הארגונים שעוסקים בחיילים בודדים, לא רק עולים, גם וגם וזו הייתה יוזמה ברוכה של יו"ר ועדת העלייה והקליטה, זה יצא מפה מוועדת העלייה והקליטה וזה התרחב לנושא של בודדים וכמובן עם חברי כנסת מאוד דומיננטיים כמו חברת הכנסת יוליה שיושבת כאן.

מירה קידר: יוליה, את אמרת שמשהו השתנה מלפני עשרים שנה, אני רוצה להגיד לך שגם משהו השתנה כאן, כי יש אוזן קשבת והדברים הם אחרים, וזה משפיע, זה מחלחל למטה.

יוליה מלינובסקי: נכון.

יוליה מלינובסקי: אנחנו יודעים שבשנתיים האחרונה משהו השתנה כי פתאום האוכלוסיות המיוחדות קיבלו טיפול ויחס אחר.

יוליה מלינובסקי: תודה.

יוליה מלינובסקי: יש לי שאלה - - -

מירה קידר: רק שניה, אני אומר את השם של האתר ברשותכם.

מירה קידר: האתר קיים, אתם יכולים לרשום, .

מירה קידר: אנחנו עכשיו פועלים לקדם אותו שהוא יקפוץ, והוא נותן מידע לחיילים, למלש"בים לפני השירות, בתוך השירות, לאחר השירות.

מירה קידר: כל החברים בפורום, גם משרדי הממשלה, בטחון, קליטה ורווחה ו-15 ארגונים הם בתוך האתר ועבדנו עליו שנתיים, יש שם חלוקה לפי השלבים שדיברתי עליהם ומי שרוצה ומתכוון להתגייס יכול להיכנס ואז הוא רואה, כל ארגון או משרד ממשלתי נותן סיוע כזה או אחר, כמובן עוד פעם לפי עולים, לא עולים, בודדים שאינם עולים, בתוך השירות ולאחר השחרור.

מירה קידר: אנחנו מאמינים שהאתר הזה, לאט לאט כשהוא יוטמע, הוא יעשה את העבודה כי כמו שאתה דיברת אוריאל, שלא ידעת והיית ממש, לא הבנת איך לכוון את הדברים, אז היום אם אתה יודע שיש כזה אתר, אתה והחברים שלך, המציאות משתנה.

מירה קידר: יש גם אפשרות לקבל מענה אנושי דרך האתר, זה לא רק פלקטים.

מירה קידר: זהו, והשמיים הם הגבול.

עדי כץ: נשמח לחבר את זה לאתר מיט"ב.

מירה קידר: בטח.

יוליה מלינובסקי: אתם ממשיכים עם השלמת הבגרויות?

דורית מעוז: יש גם השלמת בגרויות.

דורית מעוז: השלמת השכלה, תעודת 12 שנות לימוד קודם כל, והשלמת בגרויות למי שחסר, עד ארבע בגרויות.

יוליה מלינובסקי: וזה לא רק לחיילים בודדים, זה לכולם.

דורית מעוז: לוחמים קודם כל ותומכי לחימה, תלוי השירות שלהם, והשלמת השכלה של 12 שנות לימוד.

יוליה מלינובסקי: מצויין.

יוליה מלינובסקי: כמה אנשים עושים את זה?

דורית מעוז: השלמת השכלה לתעודת 12 שנות לימוד יש 450 בשנה, בשאיפה בשנה הבאה להגדיל את זה, לאור הצורך וההבנה שיש - - -

יוליה מלינובסקי: זה מהשאתם מסוגלים לעשות או שזה מה ש- - -

דורית מעוז: כרגע זה מה שעשינו גם מבחינת מסוגלות ותקציב, יש כיוון לשנה הבאה לנסות להרחיב את זה.

יוליה מלינובסקי: כן.

יוליה מלינובסקי: זה מאוד חשוב שילד יצא מהצבא כשיש לו בגרות, מה שלא היה לו.

דורית מעוז: זה קורס שבו את רואה את כל המסלול, כי עולה חדש שהגיע לארץ והיה צריך לצאת לפרנסת ההורים והמשפחה עוד לפני שהוא השלים את הלימודים - - -

יוליה מלינובסקי: אני מכירה את זה.

דורית מעוז: את מכירה.

דורית מעוז: לראות אותו בסוף שירות עושה את סגירת המעגל הזו, אין דבר יותר מדהים מזה.

יוליה מלינובסקי: מצויין.

יוליה מלינובסקי: מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נציג CNEF, גמליאל גוטשל בבקשה.

גמליאל גוטשל: תודה.

גמליאל גוטשל: אני עובד בעמותת CNEF שמטפלת בדוברי צרפתית צעירים פה בארץ, בקליטה שלהם זה מגיל 17-18 עד 25 בערך.

גמליאל גוטשל: קודם כל אני מצטרף לכל הברכות, יש רצון בצבא למצוא מענה לעולים חדשים, אין ספק, לפני שנתיים התחלנו לעבוד עם בית הספר סיב"ה, זו מחלקה של חיל החינוך שאנחנו ארגוני העולים מכשירים אותם פעם בשנה כדי שהם יתנו - - - לכל המפקדים בצבא, בבסיס, הקושי של העולים החדשים.

גמליאל גוטשל: לפחות הרצון שהצבא חיפש את ארגוני העולים כדי לדעת מה הקושי של החיילים בשטח ואנחנו בקשר איתם כל הזמן, זה היה ממש מבורך.

גמליאל גוטשל: גם לגבי עתודה, זה אחד מהדברים שאנחנו רואים עכשיו גם עם משרד הקליטה, ישבנו עם האחראים על העתודה האקדמאית וכל האקדמיזציה כי כמה צעירים שמגיעים, אפילו שהם בני 20 כבר ומושכלים עם תואר ראשון ורוצים לתרום את הכישורים שלהם לצבא ולפעמים נותנים להם רק לעבוד במטבח לקלף תפוחי אדמה וזה חבל.

גמליאל גוטשל: גם במחווה אלון רואים שזו המטרה שלהם, לעזור לעולים.

גמליאל גוטשל: לא הספקנו עדיין לשבת עם כל האנשים, בגלל כל מיני סיבות.

גמליאל גוטשל: היינו בקשר עם עדי במקרה ממש דחוף שהוא פנה ללשכת גיוס, שמו אותו במעצר, הוא היה בכלא והוא היה אמור להתחתן תוך שלושה שבועות והוא קיבל צו גיוס ולא יצא טוב בכלל, זה היה ממש מסובך.

גמליאל גוטשל: אני רואה שיש הרבה דברים טובים שיוצאים כי מחווה אלון זה המקום האיכותי ביותר ורואים שמי שעובר כאן יוצא עם רמת עברית בסיסית ואפילו יותר, וגם כל הנושא של המשמעת, אין ספק.

גמליאל גוטשל: אבל כל מה שיש לפני, חבר הכנסת נגוסה דיבר על עניין התקציב, אני לא יודע אם זו הסיבה אבל אני מניח שכן, יש המון מלש"בים שמיט"ב אומרים להם "אתה לא יכול להכנס למחזור הקרוב של מחווה אלון" אין מקום, או אין תקציב אני לא יודע, והם שלושה חודשים ברחוב, או שחוזרים לצרפת או שחוזרים הביתה, ולפעמים הם לא מסתדרים עם הקונוסלייט, הם חוזרים לכאן והם כמו עריקים.

גמליאל גוטשל: אז זו בעיה נוראית.

שלומית אבינח: הם מודעים לזה?

גמליאל גוטשל: הם לא יודעים, כי הם מטפלים - - - כשהם נכנסים לבסיס.

שלומית אבינח: אז למי אתם פונים במקרים כאלה?

גמליאל גוטשל: שום דבר, אין מענה, הממסד לא יודע - - -

אברהם נגוסה: האם יש בעיה של מקום, אתם מוגבלים?

דורית מעוז: יש מכסה שאנחנו בצבא מתוכננים אליה.

דורית מעוז: הרי הצבא, אי אפשר להגיד לו יומיים קודם "הגיעו 400, תפנה מקום" אנחנו מתוכננים למכסה של כל גיוס של עד 450.

דורית מעוז: אני יכולה להגיד שאחד הקשיים שעולים לנו מהגיוס של העולים, זה כמו שמצד אחד יהיה מחזור שפתאום יהיו כאלה שירצו מחר בבוקר להתגייס ולסיים הליכי גיוס.

אברהם נגוסה: אין בסיס אחר, נוסף?

דורית מעוז: לא אין.

דורית מעוז: זה כוח אדם מקצועי שמוכשר לקלוט עולים, ללמד עולים, ללוות עולים, ממש"קיות ת"ש, סגל מקצועי שמלמד עברית, אין, זה בסיס מרכזי והוא מאורגן ומעוגן.

אברהם נגוסה: אבל אפשר לשכפל את זה.

דורית מעוז: אני יכולה להגיד לך שאחד מהדברים שאנחנו נתקלים בו - - -

אברהם נגוסה: אפשר להכשיר עוד אנשים.

אברהם נגוסה: השאלה פה מה הבעיה, כי פה הוא מציג בעיה מאוד קשה, כי העולים מגיעים לפה, רוצים להתגייס - - -

דורית מעוז: יש כאלה ויש גם סיפורים של הצד השני שאני יכולה להגיד לך שבמחזור הגיוס האחרון אני הגעתי למיט"ב והייתי אמורה לקבל 450 והגיעו 380.

גמליאל גוטשל: כי זה אפריל, זה באמצע השנה.

גמליאל גוטשל: אני יודע.

גמליאל גוטשל: מה שחסר, להבנה של הצבא או הממסד, באופן כללי, זה תהליכי העלייה, לא מפסיקים תכנית של שנה קליטה או תכניות מסע, שזה מספטמבר או אוקטובר, אחרי החגים עד יוני.

גמליאל גוטשל: אז הם לא מפסיקים את השנה התרבותית, להכיר את הארץ, ואחר כך להתגייס.

גמליאל גוטשל: כמובן שבאוגוסט או בקיץ יש יותר ביקוש, הם לא יעזבו את הדבר במרץ או אפריל כדי להתגייס.

גמליאל גוטשל: זה אחד מהדברים - - -

דורית מעוז: צריך להבין שהצבא ניזון מהארגונים שפעילים לטובת הגיוסים האלה.

דורית מעוז: אנחנו לא סתם ידענו על עוד 100 חיילים בגיוס אפריל.

דורית מעוז: לא סתם.

דורית מעוז: הצבא ניזון, קיבל את המידע, אנחנו נערכנו עם כח אדם והכל.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אבל צריך להיות תיאום.

אברהם נגוסה: אני מניח שיש תיאום עם הסוכנות היהודי או עם "נפש בנפש", שעוזרים להם לעלות.

אברהם נגוסה: זה לא שהחליטו למשל היום בלילה, ומחר בבוקר לוקחים מזוודה ועולים לישראל.

אברהם נגוסה: זה לא המצב.

אברהם נגוסה: יש תהליך.

אברהם נגוסה: האם אין תיאום למשל, משרד הקליטה והסוכנות, אני מפנה אליכם את השאלה, האם יש אפשרות שעולים חדשים שעולים, בעיקר אלה שעולים ישר להתגייס לצבא, האם לא יכול להיות תיאום, תכנון.

אברהם נגוסה: יש פוטנציאל, האם יש לכם מקום?

אברהם נגוסה: אם היא אומרת שאין להם מקום, אולי עוד כמה מקומות יהיו פנויים בקרוב, לתאם ולפי זה להעלות את האנשים?

מירה קידר: מי שנמצא בתכניות שלנו, אנחנו משתדלים לעבוד מאוד מסודר עם הצבא.

מירה קידר: זה גם תכנית סל"ע שכמעט כולם שם מתגייסים, והחיול נעשה מתואם עם הצבא ובטח התכניות האחרות של הצעירים.

מירה קידר: אם יש חבר'ה שעלו שהם לא בתכניות, אנחנו לא יכולים גם לדעת עליהם, ועליהם אני מניחה שאתה מדבר.

קריאה: אם אפשר להתייחס - - -

אברהם נגוסה: רגע, אני אשאל שאלה ומי שירצה לענות יענה.

אברהם נגוסה: האם יש אפשרות לעשות תכנית לפני הגיוס לעולים חדשים שמגיעים, לאלה שאין להם מקום, ולהגיד "עד שיהיה מקום כשתתגייס, יש כאן מקום שתתחיל ללמוד בו עברית" כמו אולפן.

גמליאל גוטשל: יש את גרעין צב"ר.

גמליאל גוטשל: זה קיים.

אברהם נגוסה: אז למה קיימת הבעיה שציינת?

גמליאל גוטשל: אני מכיר רק את האוכלוסייה הצרפתית יותר, וזו כמות גדולה.

גמליאל גוטשל: למשל בגיל הזה יש 800 צעירים שמגיעים דרך תכניות מסע.

גמליאל גוטשל: הם לא משתמשים בתכניות של הסוכנות היהודית.

גמליאל גוטשל: זו הסוכנות היהודית אבל חברת בת, מסע זו תכנית בלי לקחת את האזרחות.

גמליאל גוטשל: אז עוברים שנה פה ואחרי השנה הם אמורים להתגייס, הם רוצים, כי זה - - -

דורית מעוז: הם עושים עליה?

גמליאל גוטשל: יש שני כיוונים.

אברהם נגוסה: מסע זה לא עולים.

מירה קידר: חלקם כשהם עושים עליה, הם מגיעים לתכניות שלנו.

מירה קידר: לא כולם, הם רוצים להתחזק עם העברית.

אברהם נגוסה: אני מדבר על צעירים שעלו והגיעו לישראל.

גמליאל גוטשל: ב-30 ביוני הם הופכים סטטוס.

גמליאל גוטשל: הם עולים מכאן דרך הסוכנות.

גמליאל גוטשל: אבל יש חוק במיט"ב, בצבא, שצריך שנת הסתגלות כשאתה עולה לארץ.

גמליאל גוטשל: זה אומר שמה-1 ליולי השנה, הם צריכים לחכות עוד שנה, שנת הסתגלות, כדי לקבל צו ראשון.

אברהם נגוסה: הבנתי את הבעיה.

אברהם נגוסה: אבל האם יש תכנית בין לבין?

אברהם נגוסה: מה שאתה מתאר, למשל בחור הגיע בתכנית מסע, הוא החליט לעלות לישראל, הוא הגיש בקשה למשרד הפנים וקיבל מעמד עולה.

אברהם נגוסה: עכשיו הצבא אומר לו שיש תקופת הסתגלות, שיחכה שנה.

אברהם נגוסה: אני שואל האם יש תכנית למהלך הזמן הזה עד שהוא מתגייס לצבא?

גמליאל גוטשל: לא, יש טופס בקשה במיטב להקדים את צו הגיוס דרך הקשרים שצריך ליצור, בדרך כלל זה נפש בנפש שיש להם חלק בזה.

קריאה: חלק מהצעירים האלה מגיעים לתכניות - - -

גמליאל גוטשל: או להיכנס דרך מח"ל, הצעירים הצרפתים עוברים דרך מח"ל ויש להם תאריכים, מח"ל זה מתנדב חוץ לארץ, זאת אומרת שהם לא עולים אבל הם מתגייסים למשך 18 חודשים.

קריאה: אבל יש תכנית שלהם - - -

רן קלדרון: - - - ואנחנו מכירים אותה.

רן קלדרון: איתם זה לא - - -

גמליאל גוטשל: אחר כך מי שמסיים את התכנית שלהם בחודש יולי במשך חודש, זו מכינה של חודש של משרד הקליטה.

גמליאל גוטשל: הם עוברים חודש מכינה כדי להתגייס באוגוסט ואין מקום באוגוסט במחווה אלון, אז הם דוחים את הגיוס עד נובמבר-דצמבר.

גמליאל גוטשל: אז מה אתה עושה במשך שלושה חודשים?

גמליאל גוטשל: אתה חוזר הביתה.

אברהם נגוסה: זה העניין, כדי למנוע את זה צריכה להיות תכנית.

אברהם נגוסה: דניאל אהרון מהאח הגדול בבקשה.

דניאל אהרון: אני מנכ"ל עמותת אח גדול למען חיילים בודדים.

דניאל אהרון: אנחנו עמותה שמלווה, מפעילה מודל חניכה לחיילים בודדים באמצעות מתנדבים שגם הם היו חיילים בודדים בעצמם.

דניאל אהרון: יש לנו 250 מתנדבים שפרושים בכל הארץ, כל אחד מלווה 2-3 חיילים, למעשה מעניקים, אותה מש"קית עליה, סוג של משהו כזה, אבל גם קצת כמו אח מהאזרחות שנותן באמת את כל המענה והמעטפת לחייל בזמן השירות שלו.

דניאל אהרון: אנחנו מדברים על צבא כקולט עליה וזה מאוד נכון, גם ברמה האקטיבית וגם ברמה הסמויה מן העין.

דניאל אהרון: ברמה האקטיבית דיברנו, כל מה שדורית מעוז והצוות שלה עושים, כל מלאכת הקודש שאתם עושים במחווה אלון.

דניאל אהרון: ברמה האקטיבית זה מדהים מה שאתם עושים, אבל יחד עם זאת ברמה הפאסיבית, כשהקליטה האמתית מתחילה, כאשר החייל נכנס ליחידה המעורבת ושם הוא פוגש לא את אלכס ומאוריסיה אלא שם הוא פוגש את משה ואת מאיר ואת דנה ושם מתחיל תהליך קליטה יותר מואץ, נקרא לזה כך.

דניאל אהרון: בהקשר של ההמתנה שגמליאל דיבר עליה, גם אנחנו נתקלנו בזה, זה נכון גם לגבי בוגרים של תכניות סל"ע, חבר'ה שמסיימים לצורך העניין ביוני-יולי את תכנית הקליטה, יכול להיות שיהיה להם תאריך גיוס ל-2019, זה מגיע לממדים כאלה.

דניאל אהרון: מה שאנחנו יזמנו, זו בעצם תכנית המשך לקראת גיוס ביחד עם משרד הביטחון ויחד עם נפש בנפש אנחנו יוזמים את זה עכשיו ואנחנו רוצים להתחיל את המחזור הראשון כבר בספטמבר, למעשה התכנית מעניקה לימוד עברית, לעשות את קפיצת המדרגה בשפה העברית עוד באזרחות לפני שנכנסים למחווה אלון, כדי שיוכלו לדלג על מחווה אלון, כלומר לרמות 5 ו-6, ואז נפנה למחווה אלון עוד מקומות עבור רמות נמוכות יותר, שהם לא יצטרכו לעבור דרך השלב הזה.

דניאל אהרון: זה איזה שהוא פיילוט שאנחנו מתחילים ממש עכשיו בספטמבר, יש שם גם לימוד עברית, גם עבודה בבית מלון, גם מגורים, מספק את הכל.

דניאל אהרון: אז נדבר אחר כך כדי שתיחשפו גם לתכנית.

דניאל אהרון: זה בדיוק זה.

אברהם נגוסה: מצויין.

דניאל אהרון: עוד על נושא של אתגרים, אתגר נוסף הוא אתגר של מיצוי הזכויות, במחווה אלון באמת יש יותר מעטפת, אבל אחר כך כשמתחילים להתפזר ליחידות השונות המפקדים לא תמיד יודעים שמיצוי זכויות זה לא בונוס.

דניאל אהרון: לפעמים המפקדים חושבים שזה בונוס, ובדיוק כאן המתנדבים של אח גדול עושים את הגישור בין החייל ובין המפקד שלו, ובין אם החייל טועה ובין אם המפקד טועה עושים את הגישור הנכון.

דניאל אהרון: אבל זה קל.

דניאל אהרון: האתגר האמיתי שלנו ברמה הלאומית זה ההישארות של החבר'ה האלה שיושבים כאן, ההישארות שלהם בארץ.

דניאל אהרון: הם יסיימו את השירות הצבאי, הם יהיו האנשים הכי ציוניים בעולם, אבל בסופו של דבר יש שם שאלה מאוד מאוד קריטית.

דניאל אהרון: האם אתה יכול להתפתח פה כצעיר, ללמוד, ובעצם לעבוד למחייתך בצורה שאתה מרגיש נוח, ושזה הבית שלך.

דניאל אהרון: הרבה מאוד אנשים מגיעים למסקנה שלא.

דניאל אהרון: או שחוזרים לארצות המקור או שנוסעים לקנדה.

דניאל אהרון: להערכתי כ-30% מהעולים לא נשארים בארץ בטווח של חמש שנים.

אברהם נגוסה: יורדים.

דניאל אהרון: כן.

דניאל אהרון: בטווח של חמש שנים מסיום השירות הצבאי, לדעתי כ-30% עוזבים את המדינה.

רן קלדרון: זה לא.

רן קלדרון: נעשתה בדיקה לזה וזה ממש רחוק ממה שאתה אומר.

דניאל אהרון: מה הנתונים שאתה מכיר?

רן קלדרון: המשרד עשה בדיקה על אנשים שסיימו את הצבא, לקחנו חמש שנים אחרי לראות אם עדיין פה בארץ כי זה כנראה שמי שפה חמש שנים אחרי, והנתונים היו ש-90% מהאנשים שמשרד העלייה טיפל בהם, נשארו פה בארץ.

רן קלדרון: 90%.

דניאל אהרון: יש פה שאלה מה זה טיפל בהם?

רן קלדרון: חיילים בודדים שהמשרד ליווה אותם.

אברהם נגוסה: שנתן להם סל קליטה.

דניאל אהרון: כי העמותה - - - אני מכיר מספרים אחרים.

אברהם נגוסה: רגע, אני צריך להגיע לסיכום.

דניאל אהרון: אז באמת רק לסכם, הלוואי שאתה צודק והמספרים יותר נמוכים.

דניאל אהרון: אני מכיר דברים אחרים, אבל בסופו של דבר, אני חוזר עכשיו, בסוף השבוע האחרון עשינו סמינר משפחות שזה בעצם החבר'ה האלה שליווינו אותם לפני שמונה שנים והיום יש להם כבר ילדים בני שנתיים, שלוש.

דניאל אהרון: היינו 17 משפחות עם 15 ילדים, יש לנו כבר 70 משפחות בוגרים של העמותה, והמטרה של כולם שהחבר'ה האלה בסופו של דבר יחיו כאן, יקימו את המשפחה שלהם כאן בישראל וביחד בשיתוף פעולה עם כל הארגונים ועם כל האפשרויות שאפשר, זה החזון שלנו פה.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתענה לי במשפט אחד, לא משנה אם הנתונים הם 10% או 30%, אבל מה הסיבה לעזיבתם?

אברהם נגוסה: האם המדינה אשמה או שהאדם רוצה, הרי אי אפשר לעצור אדם שרוצה ללכת, זו מדינה חופשית.

אברהם נגוסה: השאלה פה האם זה כישלון של המערכת שלנו או שהאדם פשוט בא לו ללכת ולגור בקנדה?

דניאל אהרון: אני אענה לך על זה.

דניאל אהרון: אני אמנם כבר עולה ותיק, עליתי ב-1989, אבל גם כמשפחה צעירה, יש לי ילד בן שלוש ועוד ילד בן חצי שנה, לא קל לחיות כאן במדינת ישראל, גם אם אתה לא עולה חדש ועל אחת כמה וכמה אם אתה עולה חדש, זה עוד יותר קשה.

דניאל אהרון: אז צריך עוד איזה שהוא ערך מוסף - - -

אברהם נגוסה: מבחינת התעסוקה?

אברהם נגוסה: מה זאת אומרת?

אברהם נגוסה: מבחינת תעסוקה?

דניאל אהרון: בעיקר תעסוקה וכלכלה, ואיזו שהיא איכות חיים שאתה רוצה לחיות בה.

דניאל אהרון: זה בסופו של דבר הגורם המכריע.

אברהם נגוסה: גיור, תעסוקה, דברים האלה.

דניאל אהרון: היום כשהחבר'ה האלה ישתחררו ויתחילו להקים משפחה ויחשבו על רכישת דירה, זה איזה שהוא דמיון, זה משהו שאי אפשר בכלל לדמיין.

דניאל אהרון: זה לא קשור דווקא ספציפית ל - - -

אברהם נגוסה: פשוט רציתי להבין.

אברהם נגוסה: תודה.

שלומית אבינח: נציג נעל"ה אתה רוצה לדבר?

איליה דובינסקי: כן אני אשמח.

אברהם נגוסה: בבקשה.

איליה דובינסקי: אני מנהל אגף בוגרים בתכנית נעל"ה.

איליה דובינסקי: קשה מאוד להוסיף על הדברים שנאמרו, באמת מחווה אלון זה שם דבר עם השנים, ואני מכיר את דורית כבר, אנחנו לא נספור כמה שנים.

דורית מעוז: חגגנו 22 שנים.

איליה דובינסקי: כן.

איליה דובינסקי: 22 שנה.

איליה דובינסקי: עשינו ספירה קצרה לפני הישיבה, אבל באמת עם השנים מחווה אלון הפך לשם דבר.

איליה דובינסקי: זה מקום שהוא באמת משלב, נותן איזה שהוא טיפול לאוכלוסיית החיילים העולים מכל מיני גוונים ומקומות.

איליה דובינסקי: נציגי משרד הקליטה נמצאים שם, נציגים של משרד השיכון נמצאים שם, הטיפול של סגל ת"ש הוא באמת, הבסיס גם, מנסה להשפיע על שיבוץ וללוות את החיילים גם לאחר עזיבת הבסיס.

איליה דובינסקי: בהיסטוריה שלי בין הבוגרים שלי היו כאלה שערקו ועזבו את היחידות שלהם במהלך השירות כתוצאה מכל מיני תקלות והם באו להסגיר את עצמם למחווה אלון.

איליה דובינסקי: אין דבר כזה, אין דברים כאלה.

איליה דובינסקי: הם באו להסגיר את עצמם במחווה כי הם ראו במחווה מקום שיידע להתייחס ולשמוע וכשצריך לעזור, וכשלא צריך לתת צ'פחה חינוכית, נקרא לזה ככה.

איליה דובינסקי: עוד כמה דברים, אני חושב שאנחנו לא יכולים להפיל על צבא הגנה לישראל את מלוא הנושא או האחריות על למידת העברית או הקניית השפה, חייבים בדיון הזה, יש עוד מספר מערכות במדינה שאחראיות על הסיפור הזה והם חייבים להיות סביב הדיון הזה.

איליה דובינסקי: אי אפשר לדרוש מאולפן קצר או ארוך להביא את החייל לרמת העברית שהוא יוכל להיכנס ולהגיע למצב שעם העברית שהוא רכש, עם אותה מנת העברית שנרכשה במחווה אלון הוא יכול להגיע לכל יחידה ולמלא כל תפקיד, בסופו של דבר אנחנו מדברים על עניינים של חיי אדם ובטחון המדינה וכאשר חייל לא מבין לאן הוא צריך לפרוק ומה הוא צריך לעשות, יש כאן בעיה.

איליה דובינסקי: וכאשר המפקד לא יכול לבנות שפה משותפת עם תצפיתנים שלו יש כאן בעיה שאמורה לעלות בחיי אדם.

איליה דובינסקי: לכן מבחינתי נושא העברית הוא נושא קריטי, אני עוסק בזה הרבה שנים כי אני מלווה את מתווה התכנית החל מהמאה הקודמת, ויש כאן על מה לדבר.

איליה דובינסקי: אני חושב שהגישה, חבל שחברי הכנסת עזבו אבל אני חושב שהגישה שכולנו נסתדר היא לא נכונה, אנחנו לא במצב הזה.

איליה דובינסקי: עברנו את השלב של סרטי הבורקס, הגישה הזאת לא נכונה.

איליה דובינסקי: זה לא "אנחנו נסתדר" זה לא שפה שרלוונטית לשיח המקצועי.

איליה דובינסקי: צריך לבנות מערכות ללימוד עברית, צריך ללמד את השפה וצריך לעשות את זה גם באלימות אם צריכים.

איליה דובינסקי: צריך איזה שהוא טרור ל- - - כי הדבר הזה הוא הכרחי והדבר הזה הוא מרכיב בביטחון המדינה בסופו של דבר, על זה אין ויכוח.

איליה דובינסקי: לגבי קורס נתיב, זה שיח בפני עצמו.

איליה דובינסקי: אני - - - דברים שקשורים באמת לשיפור המשמעותי בטיפולי פרט וזה נכון מאוד, אני חושב שיחידת מיט"ב עשתה באמת הרבה מאמצים להביא את החייל לשערי הבקו"ם עם טיפול פרט שהוא מושלם ומוגמר, יש הרבה מאוד משמעויות להכנת הדברים לפני הגיוס ולשכות הגיוס ויחידת מיט"ב עושים באמת עבודה יפה מאוד, אני יכול להעיד על הבוגרים שלי.

איליה דובינסקי: נכון להיום, כמעט כל בוגר נעל"ה שמגיע לשערי הבקו"ם, במידה והוא ראה לנכון ושיתף פעולה, הוא מגיע באמת עם מעטפת פרט, עם כל הסיפור שקשור, והסטטוס שלו מוכן, יש מקרים כאלה ואחרים, נטפל בזה בהמשך.

איליה דובינסקי: אני מאוד מזדהה עם הדברים שאמר דניאל על חשיבות הקישור, בין חייל למפקד בשלבים היותר מאוחרים של השירות שלו, אבל לצערי בשנים האחרונות, אני חייב לומר לכם ששיתוף הפעולה הזה בין צה"ל לבין הארגונים, אני דווקא לא רואה כאן הרבה מאוד שיפור, ואני עברתי כמה ראשי אכ"א, בהם אלעזר שטרן.

איליה דובינסקי: ושוב, מי אני שאתווכח, אבל גישתו של אבי זמיר שאמר לי בזמנו שלכל חייל יש מפקד ומולו הוא יסתדר, זו הגישה שקיימת היום.

איליה דובינסקי: לטוב ולמוטב, כמו שכתוב במקורות.

איליה דובינסקי: פעם נציגי הארגונים היינו נפגשים והיינו מעורבים בתהליכי ההכשרה של קצינות ת"ש, קצינות נפגעים, היינו מעורבים בתהליכי ההכשרה של מפקדים בבה"ד 1.

איליה דובינסקי: בזמנו בה"ד 1, עשיתי את זה לבוגרים שלי, והיה לי פרויקט של אירוח תלמידי נעל"ה בבה"ד 1, כלומר קצינים לעתיד נפגשו עם חיילים לעתיד, והיו שם קצינים לעתיד שבכלל לא ראו צעיר עולה בחיים שלהם, כי זה כמו שצעירים עולים שמתגייסים שלא ראו - - - בסביבה שלהם.

איליה דובינסקי: אני חושב ששיתוף הפעולה הזה חייב לחזור, הוא צריך להיות פורה.

איליה דובינסקי: בסופו של דבר זה לא "סדר לי ואסדר לך" יש כאן רווח של כל צד וצד, היו כאן באמת שיתופי פעולה מצוינים עם המשטרה הצבאית, עם אגף נפגעים שהם התאדו לצערי, ואם זה נשאר אז רק ברמה של, כלומר אני מכיר אישית את ראש מערך גחלת, ראש מערך - - - במשטרה הצבאית הרבה מאוד שנים וזה מאפשר לנו לשתף פעולה, אני זוכר שנציגים של ארגוני עולים ראיינו חיילים בודדים בשרשרת חיול, כל מיני מסורבי פינוי וכל מיני סיפורים קשים, אלה שהיו מגיעים ללא עברית, וזה תרם למפעל כולו.

איליה דובינסקי: וזה התבטל כי התקבלו החלטות.

איליה דובינסקי: אני לא מבקר אותן, אני חושב שבסופו של דבר טוב אם הדברים הטובים מהעבר יחזרו.

איליה דובינסקי: הנושא של העברית הוא באמת נושא קריטי, יש גופים במדינה, בנוסף לצה"ל שהם אחראים על הנושא הזה.

איליה דובינסקי: אני חושב שגם משרד העלייה והקליטה ומשרד החינוך יכולים להרים את הכפפה ואפשר לבנות תכניות.

איליה דובינסקי: אנחנו לא מדברים על כמויות העולים שדיברנו עליהם בתחילת שנות ה-90, יש כוח אדם מקצועי, מיומן, אנשים למדו, המדינה למדה, המערכות למדו מהניסיון, הדברים עליהם דיבר גמליאל ניתנים לפתרון, אפשר לבנות תכניות המשך אבל צריך להתאים אותן, לבנות אותן בחכמה ואני חושב שבסופו של דבר אנחנו נביא, הרעיון גם של גיוס מהר ככל הניתן הוא לא רעיון בריא לאף עולה.

איליה דובינסקי: בסדר, צעירים עולים כדי להתגייס, אבל זה עדיין לא אומר שצריך לגייס אותם יום אחרי עליה.

איליה דובינסקי: אדם יבוא ויגיד "עליתי כדי לעבוד בכנסת" יקבלו אותו למחרת לעבוד בכנסת?

איליה דובינסקי: לא בטוח.

אברהם נגוסה: בכנסת זה לא ככה, אתה יודע.

איליה דובינסקי: השאלה למה - - - להיות ככה.

איליה דובינסקי: אתם הבנתם מה כוונת המשורר.

איליה דובינסקי: אני חושב שצריך לעשות את זה, יש כוחות שיכולים לבנות את זה ולעשות את זה, רק צריך לעשות את זה ואני חושב שהמדינה יכולה למצוא את התקציב המתאים לכך.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

דן קדרון: תודה רבה כבוד היושב ראש, מנהלת הוועדה.

דן קדרון: אני מעמותת תנו יד לחירש, נכים למען נכים.

דן קדרון: אני זכיתי לשרת 36 שנות שירות בצבא, וכל הזמן הייתי קולט חיילים בודדים, הייתי עוזר להם וזה באמת היה אחד הרגעים היפים שלי בכל השירות, שבכל בסיס שהייתי דאגתי לקלוט חיילים, יש הרבה חיילים שהשתחררו ועד היום אני עוזר להם, אני בקשר איתם, כל בעיה כספית שיש להם אני נוסע צפון, דרום, אני עוזר לחיילים האלה, יש לי הרבה חיילים שכבר עובדים בכל מיני מקומות והקימו משפחות וכמו שאמרו פה כולם, זה האתגר של המדינה שלנו, זה הכוח שלנו ולכן אני חושב שצריך לדאוג להם כי אלה הבנים והבנות שלנו ואיתם נוכל לבנות את המדינה הזאת לתפארת מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: האם מישהו נוסף רוצה לדבר?

אברהם נגוסה: בבקשה.

אברהם נגוסה: אני יודע שאתה רוצה להגיב.

גמליאל גוטשל: ממש בקצרה, מילת סיכום על כל הבעיות שהעלינו עכשיו.

גמליאל גוטשל: אני רואה שיש רצון של הצבא, זה ממש רלבנטי, ומה שאפשר להציע, מישהו אמר את זה, שיהיה באכ"א מחלקת עולים, וזה ייפתר.

גמליאל גוטשל: כשם שיש מדריכת עולים במחווה אלון, שיהיו מדריכים ומדריכות עולים במיט"ב ושיהיו מדריכי עולים בכל מיני יחידות.

גמליאל גוטשל: כנראה שיש הזדמנויות כמו במיט"ב, הם אמרו שיתרגמו את האתר, יהיה מענה בשפות.

גמליאל גוטשל: הפספוס בשירות זה בגלל שאין להם את המידע בשפתם בהתחלה והם לא מבינים - - -

אברהם נגוסה: אין הנגשה לשונית?

גמליאל גוטשל: לא.

עדי כץ: האתר כן מתורגם לשפות שונות - - -

גמליאל גוטשל: לא, רק באנגלית.

עדי כץ: רק באנגלית, נכון, אבל בהמשך הוא יתורגם לשפות אחרות.

עדי כץ: לא בהמשך, זה מתורגם כרגע לצרפתית, יש עוד כמה שפות שהן השפות - - -

גמליאל גוטשל: צרפתית מתי?

גמליאל גוטשל: אתמול הייתי באתר - - -

עדי כץ: אני לא יודעת להגיד מתי, אבל כרגע עובדים על התרגום.

עדי כץ: יש לנו חיילת שעושה באנגלית וחיילת שעושה בצרפתית.

גמליאל גוטשל: בסדר, זה יעזור ויפתור לפחות 50% מהבעיות.

גמליאל גוטשל: כל העמותות, יש לנו דף, אבל זה לא רשמי.

עדי כץ: האתר יתורגם לא רק לשפות אלא יונגש בכלל גם לבעלי מוגבלויות.

גמליאל גוטשל: זה אחד מהמענים, אבל כל ההזדמנויות שכל אחד באגף או בבסיס שלו עושה, אם יש באכ"א מישהו שאחראי על הנושא של העולים, שיש להם יחס מיוחד לעולים חדשים, ואני מדבר לא רק לצבא, כי היית איתנו חבר הכנסת, עם המל"ג וההשכלה הגבוהה, זה כל הנושא של הממסד מול העולים, אין יחס בכלל בארץ.

גמליאל גוטשל: אוהבים את העלייה, לפעמים העולים באופן - - - זה לא עובד ככה.

גמליאל גוטשל: כי מי שיש לו תעודת עולה הוא ישראלי וזה לא נכון.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: כיוון שיש דיון אחרינו אנחנו צריכים לסכם.

אברהם נגוסה: אני רוצה להודות לכל החיילים והמפקדים והמפקדות.

אברהם נגוסה: כמובן למשרדי הממשלה והארגונים שהגעתם ליום החשוב הזה שהכנסת מציינת, הוקרה לצה"ל וחייליו על העשייה החשובה בהגנת המדינה.

דורית מעוז: אתה מברך אותם, הם יותר מיוחדים ממני.

אברהם נגוסה: כמובן את החיילים.

אברהם נגוסה: גם את הצוות, את הסגל, על העבודה החשובה שאתם עושים בקליטת העלייה.

אברהם נגוסה: למדנו פה בוועדה את הבעיה בטיפול במיט"ב ולכן הוועדה תפנה לשר הביטחון בבקשה להקצות גורם אחד במיט"ב שיטפל בכל העולם החדשים שמשרתים בצה"ל.

אברהם נגוסה: קיבלנו הצעה מנציג משרד הקליטה כדי לחזק את העולים בתחום הזה.

אברהם נגוסה: כמובן הנגשה לשונית, מאוד חשוב לתרגם את הזכויות והחובות לחיילים בשפת האם שלהם, עד כמה שניתן.

אברהם נגוסה: לצרפתית, ספרדית, אמהרית, רוסית.

אברהם נגוסה: קיבלנו החלטות בנושא הזה גם בדיונים קודמים.

אברהם נגוסה: אני מברך את כל הארגונים שעושים בשיתוף פעולה עם הצבא כדי לקדם את העולים החדשים.

אברהם נגוסה: תודה שבאתם.

אברהם נגוסה: הישיבה נעולה.