הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 257, 2018-06-26 12:45

עאידה תומא סלימאן: שלום לכולם, אני מתנצלת על האיחור אבל את האמת אני חיכיתי שאולי יגיעו הגורמים המרכזיים, גם חברת הכנסת שיזמה את הדיון הזה ובעצם יזמה גם את היום המיוחד וגם חיכיתי לנציגי משרד הכלכלה שאמורים לתת לנו את המידע העיקרי שלפיו אפשר לנהל את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: הנה בדיוק הגיעה חברת הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: נציגת משרד הכלכלה שם?

עאידה תומא סלימאן: אז אולי תתקרבי ליד המיקרופון.

עאידה תומא סלימאן: ככה זה בימים המיוחדים.

עאידה תומא סלימאן: אני עכשיו בדיוק פותחת את הישיבה כי חיכיתי לך.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום ה-26 ביוני 2018 ואנחנו לכבוד או לציון יום התעשיינים שאני מבינה שחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין את היוזמת של היום הזה - - -

איילת נחמיאס ורבין: ומירב בן ארי וחבר הכנסת עפר שלח, כן.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז מצוין.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על זה שביקשת ואנחנו מקיימים היום דיון על תעשייה ישראלית – איפה הנשים?

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזו שאלה שאפשר לשאול אותה בכל התחומים, איפה התחומים גם בתעשייה, איפה הנשים במגזר הציבורי, איפה הנשים, והיום בבוקר נשאלה שאלה גם דומה בדיוק הקודם על איפה הנשים בצבא.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לך לפתוח ואני מברכת אותך על היוזמה הזו, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מאוד מודה לך ואני מודה לך על זה שהבית הזה, הוועדה למעמד האישה, היא בית גם לנושא הזה.

איילת נחמיאס ורבין: נמצאת כאן חברתי מור שמגר מהתאחדות התעשיינים שמובילה את כל הנושא המגדרי בתעשייה, היא בעצמה דור שני לתעשיינים.

איילת נחמיאס ורבין: אני בעצמי דור שני וחצי לתעשיינים.

איילת נחמיאס ורבין: וצריך לומר את האמת, אולי זו באמת הזדמנות, גם לא יכולתי להגיד את זה באף ועדה אחרת – כשאבא שלי נפטר כבר הייתה לי קריירה משלי ואח שלי עבד בתוך המפעל.

איילת נחמיאס ורבין: אני תמיד הייתי מעורבת, אגב, בצדדים האסטרטגיים בניגוד לזה שלכאורה בנות בעולם של התעשייה הן לא היו מעורבות, אני תמיד הייתי מעורבת בצדדים היותר מורכבים ודווקא אח שלי נכנס בשלב יותר מאוחר.

איילת נחמיאס ורבין: אבל לי היה ברור שאני נותנת לאח שלי להיות מנכ"ל החברה.

איילת נחמיאס ורבין: הוא, אגב, ביקש ממני לעמוד בראש החברה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל ברמה העקרונית אני זוכרת את עצמי כל הזמן מסתובבת ברצפת הייצור.

איילת נחמיאס ורבין: אבא שלי נפטר באופן מאוד מאוד פתאומי ופתאום עברתי מלהיות פעם ב עברתי להיות פעמיים-שלוש בשבוע במפעל.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אתה מסתובב ברצפת הייצור ואתה באמת לא רואה נשים.

איילת נחמיאס ורבין: פעם תעשייה נחשבה עבודה מאוד מאוד פיזית, עבודה מלוכלכת, ואני אומרת את זה במובן הכי כנה שיכול להיות.

איילת נחמיאס ורבין: תעשייה היא כבר מזמן לא הדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: תעשייה היא מזמן עניין טכנולוגי, בדיוק הציג את עצמו בפניי ז'קו גבאי מנכ"ל דיסקריט, אני יכולה להגיד לכם שאפילו בטקסטיל שבמדינת ישראל זה לא תחום שהוא מאוד חזק היום, זה לא התעשייה הכי גדולה בארץ, אתם יודעים כמה טכנולוגיה יש בטקסטיל?

איילת נחמיאס ורבין: אבל גם התעשיות היותר מורכבות בין אם מדובר בפלסטיק, בין אם מדובר ב- - - באמת, אין כמעט תחום שבו נשים לא יכולות להיות משמעותיות.

איילת נחמיאס ורבין: אני זוכרת שכשהגיעה אלינו לראשונה מנהלת בקרת איכות אני אמרתי לאח שלי, תחזיק אותה חזק שלא תלך לשום מקום כי היא כל כך כל כך כל כך טובה והיא באמת צמחה באופן משמעותי במפעל.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, אתה רואה את היכולות של נשים ברצפת הייצור וברצפת הניהול.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, גם בתפקידי ניהול ברצפת הייצור.

איילת נחמיאס ורבין: ומשום מה לא מכוונים נשים בכלל לעולמות של חינוך טכנולוגי או כמעט לא מכוונים אותן לעולמות של חינוך טכנולוגי, לא מעודדים אותן ללכת למקום הזה ותעשייה היא בכלל לא נחשבת מגזר שבו כדאי לנשים ללכת.

איילת נחמיאס ורבין: וצריך להגיד שהמשכורות הממוצעות בתעשייה הן גבוהות לאין שיעור מהמשכורת הממוצעת במשק.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת יש פה גם הזדמנות כלכלית.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן אני מודה לך על הדיון הזה, אני חושבת שככל שאנחנו מרבות לדבר בזה, היום יש פורום, אגב, יש פורום נשים בתעשייה שמור עומדת בראשו וצריך להגיד, אנחנו כל הזמן פוגשות עוד ועוד ועוד מנהלות, גם נשים שלא צמחו בתוך התעשייה אלא הגיעו אליה.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להודות יש משהו קסום בתעשייה, באמת קסום בתעשייה, אתה נכנס, מציץ, נפגע.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני מאוד מאוד מקווה שאנחנו נצא ונשכיל מהדיון הזה להבין מה אפשר לעשות כדי לעודד יותר נשים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת אבל שאני עוד מעט צריכה ללכת לעוד דיון, אז עמך הסליחה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שדווקא אולי דיון פרופר על איפה נשים בתעשייה אולי לא עסקנו בו בוועדה אבל עסקנו בכמה היבטים שקרובים ומכינים, בוא נגיד, לכניסת נשים.

עאידה תומא סלימאן: למשל עכשיו כשאת מזכירה את כל הנושא של הכנת הנשים ללימודים אקדמיים טכנולוגיים או להתקדם בתחום הזה אני נזכרת גם בנתונים שהיו על חלוקת הנשים באקדמיה הישראלית ובלימודים או בהשכלה גבוהה, ואיך באמת למה אחוז הנשים, למשל צעירות וצעירות ערביות שעושות לימודים של מדעים מדויקים לבגרות, אחוז שלהן יותר גבוה מהבנים, והן עושות או מביאות תוצאות יותר טובות אבל כשעוברות להשכלה גבוהה זה נעלם, הן נעלמות מהמפה של ההשכלה הגבוהה בתחומים של נגיד הנדסה למיניהם.

עאידה תומא סלימאן: יש פחות נשים שנכנסות לתחומי הנדסה, יש יותר לרפואה למשל.

עאידה תומא סלימאן: אז זה חלק מזה.

עאידה תומא סלימאן: נכון, יש איזושהי תפיסה עדיין שקיימת על התעשייה שהיא מסיבית וגדולה ומחייבת באולי עבודה, אמרת מלוכלכת או לפחות קשה פיזית, ככה זה נתפס יותר.

עאידה תומא סלימאן: ואם חושבים על נשים בתחום הזה חושבים עליהן דווקא בתחומים של ניהול יותר מאשר - - -

איילת נחמיאס ורבין: כן, משאבי אנוש, שיווק, לא - - - סמנכ"לית פיתוח מה, לא?

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לראות שגברת מור שפירא שמגר נמצאת איתנו ואני אתן לך גם כן אולי ככה להציג לנו את המפה.

מור שפירא שמגר: תודה רבה.

מור שפירא שמגר: תודה רבה חברת הכנסת ורבין, לכבוד לי.

מור שפירא שמגר: לא רק לכבוד, גם מרגש.

מור שפירא שמגר: תודה רבה חברת הכנסת יו"ר הוועדה, תודה רבה על הדיון.

מור שפירא שמגר: אני רוצה גם להגיד תודה לחברות שלי מהתעשייה, נגה שגב משטראוס שחלק מצוות שעושה מהפכה בתעשייה הישראלית, גברת נילי מויסוצקי, מנכ"לית של ויסוצקי, אנחנו מכירות עוד פחות או יותר מהתיכון, שמחה שאת פה.

מור שפירא שמגר: דווקא נילי היא דוגמה למישהי שהגיעה משיווק והיא היום מנכ"לית.

מור שפירא שמגר: ואני רוצה את מירב אורן, מנכ"לית איגוד תעשיות האלקטרונית בהתאחדות התעשיינים ויעל שכטר שהיא הרפרנטית מנהלת הפורום שלנו.

מור שפירא שמגר: ומה שאני רוצה להגיד, נגה, אם מותר לי, אני חושבת - - - אני גדלתי בגיל חמש על השער שהיה בכניסה ללבידי אשקלון, מפעל עץ ישן, והייתי רצה על המסדרונות למעלה כמו בסרטי אימה, היום אני לא מבינה איך לא נפלנו לתוך המכבשים ואני כל החיים שלי חיה על התפר של תעשייה, אבל אני חיה בעולם של גברים.

מור שפירא שמגר: אני זוכרת שפעם ראשונה שהגעתי, לקחתי את התפקיד, הגעתי לשטראוס לפגוש את סמנכ"לית התקשורת של שטראוס, יפייפיה עולמית, בלונדינית, מטופחת ברמות על, ואני באתי עם מכנסי חאקי וחולצה בורדו ועם נעלי עבודה ומה זה הרגשתי כאילו שאני נחתי מהירח.

איילת נחמיאס ורבין: כולם מרגישים ככה ליד אוסנת, זה בסדר.

מור שפירא שמגר: זה נכון, אבל עדיין זה היה במיוחד חריג.

מור שפירא שמגר: ומה שאני בשלוש וחצי שנים שאני מתעסקת בזה רוצה להעיר שכל הזמן מדברים על לפנות לנערות לחינוך טכנולוגי.

מור שפירא שמגר: אני ממה שאני מבינה בשיווק ובתעשייה ובכלל, קצת שאני מבינה, לדחוף זה הרבה יותר קשה, פולינג זה הרבה יותר קל.

מור שפירא שמגר: גם בייצור מתכת כשעושים פולינג יותר קל מאשר לדחוף ייצור.

מור שפירא שמגר: ובמיוחד לאור מה שאני עוקבת אחרי מה ששטראוס עשו וגם לאור הדוגמה של ויסוצקי, כשיש גברים שרוצים לקדם נשים אז נשים מתקדמות.

מור שפירא שמגר: וביום שהסביבה התרבותית חברתית תהיה נעימה לנשים הן יבואו.

מור שפירא שמגר: אז בשטראוס זה אחד המקומות הכי רצויים לעבודה בארץ כתעשייה, בנקים שהן מובנים ויש יכולת לנהל ולבנות מערכת חיים אז נשים מגיעות, זה לא קשור לידע בטכנולוגיה, בנות היום לומדות יותר חמש יחידות מתמטיקה מבנים ועובדה היא שגם אחרי שהן נכנסות לשוק ההייטק הן נפלטות.

מור שפירא שמגר: ואנחנו הגשנו נייר עמדה והמסקנה שלנו היא שאם לא יהיה פרויקט לאומי שמתעסק בהבניה חברתית של שוק העבודה שפונה למעסיקים, שמדבר עם מעסיקים אחד אחד, ועושה שינוי ארגוני.

מור שפירא שמגר: כי הרבה פעמים האפליה, מצטערת, אצלנו בהתאחדות לא אוהבים שאני אומרת את זה, אבל האפליה היא הרבה פעמים לא מודעת.

מור שפירא שמגר: הרבה פעמים היא מודעת, יותר קל לשלם 30% יותר בזול לסמנכ"לית מאשר לסמנכ"ל.

מור שפירא שמגר: אבל הרבה פעמים היא לא מודעת והרבה פעמים היא עיוורת והרבה פעמים קשה למצוא את דור הביניים שהופך להיות הדור הבא.

מור שפירא שמגר: ואני חושבת שהדרך היחידה אם אנחנו רוצות כנשים וכמשק ופריון בכלל, ואני אומרת את זה הרבה פעמים ליעל, שהכביש לא יודע מי נוסע עליו.

מור שפירא שמגר: הוא לא יודע שנוסעת גברת כהן והוא לא יודע שנוסע אדון כהן.

מור שפירא שמגר: והטיל שנופל הוא לא יודע שהוא פוגע בגברת כהן או באדון כהן, הוא יודע - - -

עאידה תומא סלימאן: או בגברת עאידה תומא לצורך העניין.

מור שפירא שמגר: או לגברת מור שמגר שעובדת באשקלון באזור תעשייה דרומי, נכון, או גם לגברת אמא לשישה ילדים שיושבת שם בעזה וחוטפת טילים מגברים מכאן ומכאן שרבים על ההברחות ועל הכספים והיא חוטפת טילים.

מור שפירא שמגר: אבל פחות ניכנס לפוליטיקה הזאת כרגע.

מור שפירא שמגר: אני משוכנעת היום שאפשר לעשות שינוי גדול אבל השינוי הוא בעבודה סיזיפית, מעסיק מעסיק, ולעזור לארגונים לשנות את התרבות הארגונית שלהם - - -

איילת נחמיאס ורבין: מה הם בעינייך החסמים הכי משמעותיים?

מור שפירא שמגר: תרבות ארגונית.

מור שפירא שמגר: סביבה חברתית גברית.

מור שפירא שמגר: כי אומרים לי שהבעיה היא זה איזון בין עבודה לבית, לא זה לא בעיה באיזון.

מור שפירא שמגר: עובדי הבנקים, בבנקים אין בעיה של איזון, יש מנכ"ליות, כל שלושה בנקים עם מנכ"ליות ורוב שדרת הניהול זה נשים.

מור שפירא שמגר: כלומר במקום שאישה יודעת איך היא יכולה לשלוח לילדים לבית ספר ולגן ולתכנן את החיים שלה ולהיערך היא יכולה לעבוד שעות נוספות.

מור שפירא שמגר: הרעיון הזה שנשים הן עדינות, אני לא שייכת לקטגוריה העדינה.

מור שפירא שמגר: נשים עובדות, נשים רוצות ונשים מתקדמות.

מור שפירא שמגר: אם אנחנו נעזור בתרבות הארגונית, ובצורה מסוימת אני רואה כחלק מהארגונים סוג של - - - הם שבויים בתוך עצמם כי בסוף עולם העבודה התחיל ונבנה על ידי גברים.

מור שפירא שמגר: גברים היו הראשונים שיצאו לעולם העבודה השכיר ולא היו חקלאים או בעלי מלאכה קטנים.

מור שפירא שמגר: אז עולם העבודה נבנה על פי צרכים של גברים ועל פי קודים ארגוניים גבריים.

מור שפירא שמגר: ואנחנו צריכים לשנות את הקודים הארגוניים, אנחנו צריכים לשנות את המבנה הארגוני ואת צורת החשיבה ואז יבואו הפתרונות - - -

עאידה תומא סלימאן: אפשר לחדד אולי קצת יותר – מה למשל אחד השינויים שנעשו שאת מכירה מהשטח או אצלך או אצל החיים שנעשו ובאמת הראו שלאחר השינוי הזה יותר נשים מעודדות להיכנס ל - - -

מור שפירא שמגר: אני יכולה להגיד שאצלנו במפעל כשאני קיבלתי את הסרגל של קטליסט - - - שכר, עשיתי אותו והלכתי לאבא שלי ואז הוא התחיל להסביר לי אבל המהנדסת הזאת היא לא ככה.

מור שפירא שמגר: אמרתי, או, המהנדסת הזאת מחזיקה לך את הפרויקט הזה והזה.

מור שפירא שמגר: המהנדסת הזאת היא לא ככה, אה, הבנתי, היא הרבה לפניי אנדריי 3, כי יש אצלנו איזה ארבעה אנדריי.

מור שפירא שמגר: לפני אנדריי 3, הוא הגיע אחריה, והיא מחזיקה לך את הפרויקט הזה והזה והזה.

מור שפירא שמגר: אה, אבל אני לא יכול להשוות להן את השכר מהר כי מה הגברים יגידו.

מור שפירא שמגר: אמרתי, אין בעיה, בוא נתחיל בבונוסים.

מור שפירא שמגר: אז כמה שנים הוא קודם כל אישר בונוסים ועכשיו הוא אישר להן שכר, והוא יודע שאני יושבת לו על הוריד.

מור שפירא שמגר: אבל אנחנו מפעל משפחתי יחסית קטן-בינוני, אני יכולה, הוא לא יפטר אותי.

מור שפירא שמגר: אבל הנשים במקומות אחרים יותר קשה להן לדרוש, ולכן אני מרגישה חובה מוסרית למרות שאני צריכה לחזור למפעל כי אבא שלי - - - אני מרגישה חובה מוסרית להגיד את הקרב הזה כי אני יכולה להגיד דברים שנשים אחרות לא יכולות להגיד, ויותר.

מור שפירא שמגר: אבל אני עדיין חושבת שאפשר לעשות את זה ואני ממש אשמח להעביר את זה לנגה שגב משטראוס כי הם עושים דברים מדהימים, פשוט מרגש מה שהם עשו.

עאידה תומא סלימאן: גברת נגה, כן בבקשה.

נגה שגב נדיר: אני חושבת שבשטראוס קודם כל ברור לנו שהמקום של עבודה על איזון מגדרי הוא לא - - - ברור שזה הדבר הנכון לעשות בכלל אבל אנחנו מבינים שזה נכון לעסק.

נגה שגב נדיר: אנחנו מבינים שאנחנו עושים את זה לא לטובת נשים שרוצות לממש את הפוטנציאל שלהן, אנחנו רוצים להיות עסק שמרוויח בדרך מסוימת לאורך זמן ואם לא יהיו נשים לא נוכל לעשות את זה.

נגה שגב נדיר: לא נוכל לעשות את זה מבחינת חדשנות ומבחינת הטאלנט שזמין לנו.

נגה שגב נדיר: חצי מהטאלנט אנחנו לא רוצים לפספס מבחינת גיוון של דעות.

נגה שגב נדיר: שמנו לעצמנו יעד בערך לפני שבע שנים להיות 50% נשים בעמדות ניהול חוצי קבוצה, חוצי - - - אז עמדנו על 35% והיום אנחנו 43%.

נגה שגב נדיר: אז שבע שנים זה אחוז בשנה אחרי המון עבודה ועוד יש לנו מסע ועוד יש לנו המון מה לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: 43% זה מסך כל הנשים בחברה.

נגה שגב נדיר: 43% נשים בעמדות ניהול, כל עמדות הניהול.

נגה שגב נדיר: לא עמדות ניהול יש לנו גם ככה אבל השאלה אם זה שיש אלפי נציגות מכירה זה באמת משרת את ה- - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל למשל מעניין, בתעשייה בניגוד למגזרים אחרים, מעניין למשל להבין האם יש עובדות בייצור.

איילת נחמיאס ורבין: את מבינה, כי עד כמה לנשים יש מוטיבציה להיכנס גם לתפקידים כאלה.

נגה שגב נדיר: אני אתן רגע עוד שנייה דוגמה למשהו שמחובר, ממש דוגמה.

נגה שגב נדיר: אז אחד – הגדרנו לעצמנו את היעד הזה שהוא היה יחסית אגרסיבי כי ביעדים קטנים אין באמת דחיפה אמיתית לעשות עבודה.

נגה שגב נדיר: ואחר כך התחלנו למדוד את עצמנו - - - והתחלנו לתגמל מנהלים בכירים בחיבור ליעד הזה.

נגה שגב נדיר: זאת אומרת, אם תגמול של מנהל בכיר קשור בהתקדמות וקידום איזון מגדרי אין ספק שזה עוזר להשקיע בזה אנרגיה גם אם זה לא בא ממוטיבציות פנימיות.

נגה שגב נדיר: הסתכלנו על כל התהליכים הארגוניים, לא כי אנחנו חושבים שנשים לא צריכות לפעמים כל מיני סוגים של תמיכה אלא מתוך אמונה שלא צריך לתקן את הנשים, שהארגון צריך רגע להסתכל על עצמו בראי ולראות איפה הוא מדיר בלי להתכוון.

נגה שגב נדיר: איך נראים תהליכי הערכה, איך נראים תהליכי גיוס, איך מתפרסמות משרות, איך נראים תהליכי קידום, איך אנחנו מזהים ומפתחים ומגדלים פוטנציאל בתוך הארגון, והבנו שיש לנו שם הרבה עבודה לעשות ואנחנו ממשיכים לעשות אותה.

נגה שגב נדיר: עשינו כל מיני תהליכים תקשורתיים, אחד קשור למשהו שאת שאלת לגביו.

נגה שגב נדיר: עשינו תחרות, רצינו לשתף כמה שיותר אנשים כי בסוף אם הדברים רק קורים Top-down לאט לאט לא מספיק קורה.

נגה שגב נדיר: אז עשינו תחרות חוצת ארגון, קראו לארגון שווה, שאלנו אנשים בארגון, עובדים, מנהלים, כל מי שרוצה, יש לך רעיון לפרויקט לאיזון, לך או לך, רעיון לפרויקט לאיזון מגדרי, תבואו, נציג אותם להנהלה, בחרנו חמשה פרויקטים, הפרויקטים האלה רצים עד היום.

נגה שגב נדיר: אחד מהם, פרויקט מגשימות, הוא לנשים בקו ייצור בנצרת, ראינו שבקו הייצור בנצרת יש לנו הרבה מאוד נשים והן לא עולות לדרג ניהולי אפילו אחד מעל למרות שהן 50% מהדרג המייצר.

נגה שגב נדיר: ובעקבות הפרויקט הזה וליווי שלהן יש לנו היום אחוז יותר ועולה של נשים גם בדרג ניהולי ראשון בקו ייצור בנצרת.

נגה שגב נדיר: או קבוצה של גברים שנוסדה בתהליך הזה, רובה גברים, שעובדת למען איזון מגדרי.

נגה שגב נדיר: אפשר להסתכל על הייצוג פה בחדר, זה לא עניין של נשים, גם נשים מוטות וגם גברים מוטים.

נגה שגב נדיר: וכשרואים פורומים בעולם, פורום של מנכ"לים באנגליה, פורום מנכ"לים באוסטרליה אז - - - המנהלים שלנו - - - והפורום הזה עוזר, עובד כדי לייצר מודעות של גברים לאיזון מגדרי.

נגה שגב נדיר: יש לנו תהליכים של מנטורינג וכו'.

נגה שגב נדיר: חוץ מכל זה הסתכלנו גם החוצה, הסתכלנו מה קורה בשרשרת אספקה שלנו, כמה מהעסקים שנותנים לנו, ספקים שלנו, הם בניהול של נשים והם עסקים קטנים אולי ואנחנו נותנים להם תעדוף ומשנים קצת תנאי תשלום כשאנחנו יכולים, הולכים לקראתם.

נגה שגב נדיר: הסתכלנו מה קורה בקהילה, איך אנחנו יכולים לעבוד בקהילה, בחברה, עופרה שטראוס הייתה נשיאת יסמין עד לא מזמן.

נגה שגב נדיר: ורד מקלרסון - - - של קטליסט כדי לייצר סרגל.

נגה שגב נדיר: אנחנו באמת כל הזמן, מבחינתי אחת ההבנות שלנו היא שאין דבר אחד שאנחנו יכולים לעשות כארגון והוא יעשה את כל ההבדל, אנחנו צריכים לעבוד מערכתי וסדור וארוך טווח ומרתוני ויום יומי.

נגה שגב נדיר: ובסוף אם נעבוד גם מפה וגם מפה וגם מפה רק משם באמת יבוא הבדל.

נגה שגב נדיר: אז אם מחפשים לסקור מהדוגמה שלנו אני חושבת שבקטנה - - -

מור שפירא שמגר: אני רוצה להוסיף למה שהיא אמרה בהקשר של - - - לנשים ערביות שהייתי פעם אצל רין יונס המדהימה והיא אמרה לי קצת בכעס, היא אמרה לי הבת שלך גמרה להיות מ"פ בצבא והיא כבר מנהלת כי היא הייתה בצופים והיא הייתה קצת בצבא, אתה מנהל שלושה אנשים.

מור שפירא שמגר: הבת שלי מאוד מוכשרת אבל היא בחיים לא למדה ניהול.

מור שפירא שמגר: שבוע אחרי זה התקשרה אליי מנהלת משאבי אנוש מאפיפית ואמרה לי, יש לי אוסף של נשים שאני לא יודעת איך הן גמרו שנות לימוד, הן מכל מיני כפרים, היא אומרת, הן מדהימות, אבל הן לא מתקדמות כי אין להן כישורי ניהול ראשוניים.

מור שפירא שמגר: הן הולכות על האינטואיציות שלהן ועם קצת הדרכה והן גם לא - - - בבית, הן יכולות לפרוץ קדימה.

מור שפירא שמגר: ואני מצטרפת למה שאמרה נגה שאני חושבת שפרויקט לאומי ש- - - זה - - - לקדם נשים מכל הרמות - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו תיכף נרצה לשמוע ממשרד הכלכלה ולראות אם יש תכניות כאלה ואם זה בסדר העדיפות ומה בדיוק קורה שם.

עאידה תומא סלימאן: רשמתי לי גם שני אנשים, מר ג'קו גבאי, בבקשה.

יעקב גבאי: תודה רבה שהזמנתם אותי.

יעקב גבאי: אני רוצה לספר לכם, אני הקמתי את חברת דיסקרט, אני בעלים ויצרן של חברה שמייצרת בישראל מזה 30 שנה.

יעקב גבאי: אני בן ממשיך, לאבי היה מפעל לתוויות, בילדות ממש גדלתי במפעל, זה היה מפעל בעיקר של אריגה, מקצוע של אורגות, בעיקר ניצולות שואה.

יעקב גבאי: אני יכול להגיד בגאווה שלמדתי מאבא איך אני אמור להתנהל מול נשים בכלל ואיך לקדם אותן כמה שאפשר, הוא העסיק למעלה מ-50 נשים, לאמי הייתה מתפרה ואני מזה 30 שנה יצרן.

יעקב גבאי: אני רוצה לספר לכם שמאוד מאוד לא קל לייצר בישראל.

יעקב גבאי: זה נורא נחמד שעושים כנסים ומדברים וזה, אנחנו מתמודדים עם בעיות מאוד קשות.

יעקב גבאי: אני מעסיק היום בדיסקרט בערך 200 עובדים, מתוכם 90% נשים.

יעקב גבאי: כמעט בכל המחלקות שלי יש מנהלת, רוב המנהלות שלי הן מנהלות בעצם וחלקן עובדות איתי כבר ממש עשרות שנים.

יעקב גבאי: יש אפילו נשים איתי שמלוות אותי מיומי הראשון, משנת 87', חלקן אפילו ירשתי מהוריי.

יעקב גבאי: אני רוצה לספר לכם על בעיה מאוד כואבת בעיניי.

יעקב גבאי: הבת שלי סיימה שנקר לא מזמן והיא נקלטה לעבוד אצלנו בחברה כמעצבת.

יעקב גבאי: אבל נורא כואב לי לראות שכל בנות המחזור שלה עובדות, לצערי הרב, כפקידות במשרדי עורכי דין.

יעקב גבאי: זה חלום ילדות.

יעקב גבאי: ללכת ללמוד אופנה זה לא עורך דין ולא מהנדס, נולדים עם האהבה הזאת לאופנה, ויש להן ממש תשוקה להתעסק בתחום הזה.

יעקב גבאי: אנחנו יכולים לקלוט כמות מאוד מוגבלת של נשים משנקר, בוגרות שנקר.

יעקב גבאי: לדעתי היום בישראל יש כ-300 בוגרות מדיי שנה בכל בתי הספר לאופנה שהן מהטובות והטובים ביותר בעולם.

יעקב גבאי: לא יודע כמה אתן יודעות אבל בתי הספר בישראל נחשבים בעולם באמת כטובים ביותר, במיוחד שנקר, ויצו, הטכניון ויש עוד.

יעקב גבאי: בודדות מצליחות להיקלט בענף.

יעקב גבאי: למה?

יעקב גבאי: כי לצערי הרב הממשלה מקבלת החלטות, במיוחד משרד האוצר, ואני אשמח אם מישהו יזיז את זה, גם אתן כנשים בתוך התפקיד שלכן תעשו משהו לעשות שינוי.

יעקב גבאי: משרד האוצר מקבל החלטות שרירותיות, אין לנו היום שום הקלה.

יעקב גבאי: בתור יצרן, אין לי שום העדפה מול יצרן סיני, אין לי מכסי הגנה שזה דבר שקיים בכל העולם.

יעקב גבאי: אני מייבא בד, אנחנו מעצבים בארץ את הבדים, מדפיסים אותם, מעסיקים באמת, אמרתי לכם, מעסיקים 200 עובדות אצלנו.

יעקב גבאי: אין שום העדפה בתחום הזה.

יעקב גבאי: נוסף לכך זה נורא סקסי לתת פטור ממע"מ על קניות באינטרנט אז כל אחת קונה מסין באינטרנט.

יעקב גבאי: מה איתנו, איך אנחנו יכולים להתמודד מול הדבר הפרוץ הזה של קניות באינטרנט, וכולכן מכירות את הדבר הזה, נורא קל לקנות באינטרנט.

יעקב גבאי: אין לי בעיה עם תחרות, אנחנו יודעים להתחרות.

יעקב גבאי: אנחנו מעסיקים גם הרבה נשים במגזר הערבי.

יעקב גבאי: יש לי חנויות במגזר הערבי, אני מתמודד עם בעיה כמעט יום יומית במגזר הערבי ואני נורא שמח שאת כאן.

יעקב גבאי: אין מודעות לכחול לבן.

יעקב גבאי: אני מגיע ואני רואה תגובות בכפרים שיש לנו חנויות של הגברים דווקא שאומרים אני לא קונה כחול לבן.

יעקב גבאי: ואני תמיד מוצא את עצמי מסביר שהכחול לבן הזה לא מיוצר ברמת אביב.

יעקב גבאי: זה כחול לבן, אני קורא לזה, פלשתיני ישראלי, אנחנו את רוב הסחורה שלנו מייצרות פועלות בכפרים הערביים, בכפרים דרוזיים ואני לא מתבייש לספר לכם שאני הקמתי לפני שנה מפעל בעזה.

יעקב גבאי: ואני מעסיק בעזה היום 600 עובדים, מתוכם כמחצית נשים.

יעקב גבאי: המפעל הזה עובד בשיתוף פעולה עם מערכת הביטחון, אנחנו לא רואים שום בעיה, נכנסת סחורה כמעט כל יום.

יעקב גבאי: אנחנו עובדים גם עם נשים במגזר הערבי.

יעקב גבאי: אני אשמח אם תהיה מודעות וגאווה גם לציבור הערבי בקניית כחול לבן.

יעקב גבאי: וכשאני מסביר מי מייצר את הבגדים האלה ומי עובד אצלנו אז הרבה פעמים ראיתי שמורידים את התווית עם הסמל כחול לבן וגברים במגזר הערבי מדביקים - - - כי הם לא ידעו את זה בכלל.

יעקב גבאי: הם חשבו, אני לא יודע מה הם חשבו לעצמם, הם חשבו שכחול לבן זה מיוצר ברמת אביב או באמת באמצע תל אביב.

יעקב גבאי: וכשאני מסביר את זה אז יש שם איזה סוג של, תסלחו לי, בורות בתחום הזה.

יעקב גבאי: ואני חושב שחייבים לתת יותר פרסום ויותר מודעות גם לעניין הזה.

יעקב גבאי: בעבר העסקנו מאות נשים במגזר הערבי בתוך ישראל, בכפרים ישראליים, בכפר קרע - - -

עאידה תומא סלימאן: זה מה שרציתי להגיד לך.

עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת עדיין כאשר תעשיית הטקסטיל העסיקה במתפרות באוכלוסייה הערבית הרבה עובדות וכשנחתם הסכם השלום עם ירדן ומצרים הועברו המתפרות האלה למצרים ולירדן כי חיפשו כוח עבודה זול וכנראה מצאו יותר זול ממה שהיה אז- -

יעקב גבאי: את צודקת.

עאידה תומא סלימאן: - - ו-15,000 נשים ערביות יצאו לאבטלה ורק נקלטו בחזרה כ-5000 לאורך 5-6 שנים נקלטו בחזרה- - -

יעקב גבאי: את צודקת, אבל אני לא חושב שזאת הבעיה, הבעיה זה הייבוא.

עאידה תומא סלימאן: מה שרציתי להגיד שכאשר רואים שרוב התעשייה בעצם לא נכנסת לכפרים הערבים, רוב התעשייה לא קיימת בערים אפילו.

עאידה תומא סלימאן: בוא נראה, יש נצרת, יש כל מיני.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו למשל ברהט זכו בזה שתנועת ה-BDS דיברה על סודה סטרים, סודה סטרים העבירה מהשטחים מליד רהט ופתאום נקלטו 800 עובדים ועובדות ערבים מהנגב.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהקשר עם התעשייה, אולי זה מדבר לכל ישראלי יהודי ממוצע להגיד לו כחול לבן, זה לא מדבר לערבי להגיד לו כחול לבן כאשר הוא לא רואה את הקשר האמיתי של התעשייה הזו גם תורמת לחברה שלי, התעשייה הזו מביאה גם תעסוקה לחברה שלי, אז נוצר קשר אחר.

עאידה תומא סלימאן: רק רציתי להבהיר מנקודת מבט המגזר.

עאידה תומא סלימאן: מי שכבר מכיר אותי יודע שאני שונאת את המילה הזו.

קריאה: גם את המילה מגדר אנחנו לא אוהבים.

עאידה תומא סלימאן: זה משהו אחר.

עאידה תומא סלימאן: מגזר זה - - -

קריאה: מגזר ומגדר הן שתי מילים לא טובות.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לדבר על זה.

עאידה תומא סלימאן: מגדר זה משהו אובייקטיבי, מגזר זה משהו שגזרו אותו ממשהו.

יעקב גבאי: אני חושב שעדיין ניתן לעשות פרסום או גם בתחום הזה, ואני לא רוצה עוד פעם להיכנס לזה אבל אני חושב שכולנו אמורים ליהנות מהתעשייה הישראלית שהיא כוללת את כולנו.

יעקב גבאי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: נילי צור, מנכ"לית ויסוצקי, בבקשה.

נילי צור: אז קודם כל אני מסכימה לגמרי עם מה שנאמר פה מקודם על ידי מור וגם על ידי נגה לנושא התרבות הארגונית.

נילי צור: אני, התמזל מזלי להגיע רוב הקריירה שלי הייתי בשני ארגונים, גם באוסם וגם בויסוצקי עכשיו הנהלה של 50% נשים.

נילי צור: באסם הוביל את זה גבר, את הבחירה הזאת, גזי קפלן ז"ל- - -

עאידה תומא סלימאן: גבר חכם צריך להגיד.

נילי צור: גבר חכם מאוד, נכון.

נילי צור: וגם בויסוצקי אני חושבת שמוביל את זה הבעלים, שלום זיילדר, שעוד בעקבות אמו שהייתה מי שבעצם בנתה את היסודות לויסוצקי של היום, אידה זיידלר, הבין שיש כוח טמון של הפעלה, הנעה ויצירה בנשים.

נילי צור: ככה שאני מסכימה לגמרי שזה עניין של תרבות ארגונית ומוכנות ארגונית ואפשור במידה מסוימת לארגון.

נילי צור: אגב, ויסוצקי חנכה אתמול את קריית ויסוצקי, העברנו את שלושת המפעלים לקדמת גליל, בסמוך למפעל התה.

נילי צור: ואנחנו מעסיקים בשמחה הרבה מאוד אנשים גם מהמגזר וגם מהמגדר- - -

עאידה תומא סלימאן: מהאוכלוסייה הערבית.

נילי צור: בדיוק.

נילי צור: אבל לענייננו, מה שרציתי להגיד בנוסף לנושא של התרבות הארגונית זה נושא החינוך.

נילי צור: אני חושבת שחלק מהבעיה זה גם העובדה שהנשים או הילדות או הצעירות, אנחנו לא משכילים לחנך אותן להבין עד כמה הן יכולות, עד כמה הן מסוגלות ועד כמה הן צריכות לקפוץ למים.

נילי צור: והיה - - - קודם בדיון של ועדת החינוך ודיברו שם על חינוך טכנולוגי ולאן הלך החינוך הטכנולוגי וכו' וכו'.

נילי צור: בעיניי עצם זה שאנחנו מדברים על החינוך הטכנולוגי בהקשר של תעשייה זה כבר הבעיה כי החינוך הטכנולוגי צריך להיות חלק מהחינוך הלא טכנולוגי, החינוך המסורתי.

נילי צור: ואם לא היינו פונים לאותם 5000 אנשים צעירים וצעירות שהולכים לחינוך הטכנולוגי כדי להכשיר אותם לתעשייה אלא היינו מסכימים לעשות פרויקטים שהם רלוונטיים ל-100,000 צעירים וצעירות שיש כל שנה בבית ספר תיכון הרגיל, גם בפרויקטים, גם בלהכין אותם לבגרות במקצועות טכנולוגיים, בתוך הבית ספר כמו שהם לומדים פיזיקה, לצורך העניין, כמו שהם לומדים מתמטיקה.

נילי צור: ובצדק אמרתם שהרבה מאוד ילדות בוחרות במקצועות הריאלים אבל אם הייתה להן את האפשרות לבחור במקצועות שהם יותר משיקים בתעשייה, בתעשייה שלנו, אז יכול מאוד להיות שזה היה טבוע בהן הרבה יותר מילדות, לצורך העניין, צעירות וכו', והן היו מגיעות לעניין הזה מתוך רצון באמת לצמוח בתעשייה.

נילי צור: ואני חושבת שצריך לעשות את העבודה משני הצדדים, בקיצור.

נילי צור: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: ציפי מכלוף - - - השכנה של ציפי רוצה לדבר.

מיכל רון שביט: אני מיכל רון גביש, אני מנכ"לית של פוליכד שזה מפעל פלסטיק ששייך לקיבוץ שפיים.

מיכל רון שביט: אני מאוד מתחברת למה שנילי אמרה ואני רוצה רק לתת דוגמה אישית ובנוסף להציע שייצא מכאן קול קורא.

מיכל רון שביט: אני חושבת שכל אחת מהנשים פה יכולה לקחת על עצמה ללכת לבתי הספר הקרובים לאזור מגוריה, מה שאני עשיתי למשל, ופשוט להעביר מצגות לכיתות מעורבות, אם זה כיתות של מתמטיקה, ספורט או אומנות, להעביר את החוויה, את היום יום שלנו, את סדר היום שלנו, מה אנחנו עושות, איפה אנחנו מוצאות את עצמנו בצמתים, איפה יש לנו את הערך המוסף, איפה אנחנו מביאות גם את האינטליגנציה הרגשית שלנו, גם את האגו הקצת יותר מצומצם שמשאיר מקום לעוד מנהלים, איך אנחנו באמת יודעות לנווט מרצפת הייצור עם הטכנאים ומנהלי המשמרות והאורזים הפשוטים בקו והבטחת איכות וכל השרשרת הזאת.

מיכל רון שביט: אני מאוד רוצה לעודד את זה ומאוד מובילה את זה באופן אישי לבד, אבל אני אשמח שנגבש מכאן, הקבוצה הזאת, אם כל אחת מאיתנו מצאה את הכוחות ואת האנרגיה לעצור את יום העבודה המאוד עמוס ולבוא לכאן, לטרוח לבוא לכאן, אז אין שום סיבה בעולם שאנחנו לא נרים גם מכאן איזשהו קול קורא כזה שבאמת יאחד אותנו לפעילות כזאת.

מיכל רון שביט: אין ספק שבחינוך יש הרבה מאוד כוח.

מיכל רון שביט: אז זה מה שרציתי להגיד.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

מור שפירא שמגר: אנחנו עשינו פרויקט כזה לפני שנתיים שלוש בהתאחדות, עשרות תעשייניות הגיעו.

מור שפירא שמגר: אחד הדברים שנתקלנו זה היה קושי מאוד גדול לתאם עם הבתי ספר, עשינו את זה עם הצבא - - -

מיכל רון שביט: כי משרד החינוך צריך להרים את זה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק רציתי להגיד את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש למשל פרויקטים שמביאים נשים מתחומי הנדסה לכל מיני פרויקטים בבתי ספר לעודד את מדעניות העתיד או משהו כזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל בגלל זה חיכיתי לפנות למשרד הכלכלה – אני חושבת שאלה פרויקטים שהיוזמה האישית היא מבורכת כמובן אבל צריך ראייה כוללת ומערך ממשלתי שירים אותה.

עאידה תומא סלימאן: ובגלל זה אני חיכיתי, רציתי לשאול - - -

ציפי דיק: הבעיה היא ש- - -

קריאה: יוזמה אישית לא תטפל בכל בית ספר אם משרד החינוך לא יאשר את זה - - -

קריאה: צריך להיכנס לתכנית הלימודים.

מור שפירא שמגר: הבעיה היא אחרת.

מור שפירא שמגר: הבעיה היא שזה נגיעות מאוד נקודתיות.

מור שפירא שמגר: אז בסדר, אז באה הרצאה ונחמדות, או שהן שמעו או שהן לא שמעו - - -

נילי צור: אם משרד החינוך ירים את זה זה יכול להיות בנוי - - - במקום שתהיה בגרות רק בקולנוע, תהיה גם בגרות במקצועות התעשייה, למה לא.

מור שפירא שמגר: או בתעשייה או במגדר.

מור שפירא שמגר: אחת הבעיות שאני רואה שאנחנו מדברות זה כשאתה הולך חוג מגדר הוא שם, הוא כאילו צריכים לדבר רק - - - בוא נדבר איך משלבים את זה.

נילי צור: נכון, אבל אני מאמינה שאנחנו צריכים לחשוב על פרויקטים.

נילי צור: נשים הולכות לאיפה שטוב להן.

נילי צור: אם נעים להן לעבוד עם נשים הן ילכו לנשים וזה לא משנה כמה כסף ישלמו להן.

נילי צור: ואם במקצועות טכנולוגיה יהיה להן נעים לעבוד וישלמו להן טוב הן יבואו לבד, לא נוכל לעצור אותן.

נילי צור: אז אני לא מאמינה בלקחת אותן אחת אחת בשערות של הראש אלא ליצור מערכת ארגונית שהן רצות כמו עדר שוורים והן שוברות את השער.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאני הייתי רוצה לראות - - - תשמעו, אנחנו כן רוצות שינהרו באוטובוסים לתעשייה, הנשים.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, לא לקלפיות ו - - - אבל שהנשים יגיעו וינהרו לתעשייה.

עאידה תומא סלימאן: אבל קודם כל אפילו אם ימצאו אותן אחת אחת אז עשינו משהו כבר.

עאידה תומא סלימאן: כי אני באמת רוצה להבין ואני רוצה לתת למשרד הכלכלה לשטוח את מה שיש להם להגיד, האם יש תכנית סדורה בעניין, האם הם יודעים כמה נשים נמצאות בכלל בתעשייה, האם עשו מיפוי לנושא, או בכלל הם לא שמו לב לעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שאני עושה להם עוול אז אני רוצה לתת להם.

עאידה תומא סלימאן: אני עושה את זה הרבה כנראה למשרדי הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: גברת נעמה קאופמן פס, המשנה למנכ"ל משרד הכלכלה, בבקשה גברתי.

נעמה קאופמן פס: תודה על הדיון, אני חושבת שכאישה אני מתחברת אליו, חלק מכן פגשתי, ואני חייבת להגיד שזה באמת עורר בנו הרבה מחשבה בנושא, ולכן גם תיכף אני אשטח את הדברים.

נעמה קאופמן פס: אני רוצה לחלק את זה לכמה מקומות.

נעמה קאופמן פס: היום משרד הכלכלה מטפל יותר במובן של מול המעסיקים, יש את משרד העבודה שעובד ברמה של הפרט, ולכן חשוב להפריד בין הדברים ואני לא אתייחס לנושאים של משרד העבודה, יש ממונה על העבודה שמונה לאחרונה ואנחנו נעבוד בשיתוף פעולה צמוד גם בנושאים הללו.

נעמה קאופמן פס: כן חשוב לי להעלות על סדר היום את החלטת הממשלה שהעברנו לאחרונה ביחד עם הרשות לקידום מעמד האישה, משרד העבודה, משרד האוצר שעניינה היא: "הואיל וקידום שוויון מגדרי בתעשייה עשוי להביא בין היתר לצמצום פערים קיימים במספר המועסקים ומספר המועסקות בתעשייה, להגדלת התוצר הלאומי, להקים צוות משותף של כל החברים הללו שמגבש המלצות וכלים וצעדים נוספים לקידום חשיבה מגדרית וצמצום הפערים בתעשייה".

נעמה קאופמן פס: ההתאחדות הכירה את ההחלטה הזאת - - - אני עבדתי בשיתוף צמוד בנושא הזה עם ההתאחדות כדי להביא רעיונות - - -

עאידה תומא סלימאן: מתי הבאתם את זה?

קריאה: בפברואר.

נעמה קאופמן פס: לא, בסוף מרץ.

נעמה קאופמן פס: היה איזשהו מקרה שם, אני לא רוצה להיכנס לנושא אישי מול הרשות שעיכב טיפה, אבל אנחנו נתחיל לעבוד בקרוב.

נעמה קאופמן פס: חלק מהנושא הוא לשמוע את התעשייה וקיבלנו את זה על עצמנו בהחלטת ממשלה.

נעמה קאופמן פס: והכל, שוב, בשיתוף עם ההתאחדות ולשמוע את הנשים, להקים איזשהו פורום נשים, לצאת בסוג של שמיעת הציבור בנושא הזה, לשמוע רעיונות, לשמוע את שטראוס וכל האנשים הטובים שעושים.

נעמה קאופמן פס: זה ממש על הפרק, זה ממש בימים אלה, העיכוב היה קטן.

נעמה קאופמן פס: כן עשינו איזושהי עבודה מעמיקה על כמות הנשים בתעשייה מכלל המועסקים וכו', וזה חלק מהרקע לדברים, אנחנו כן רוצים לצאת לבנצ'מרק עולמי ולהעמיק את העבודה בנושא הזה.

נעמה קאופמן פס: חשוב לי להציף אותו כי העבודה תתחיל, לשמוע את הציבור, לשמוע את התעשייניות ולשבת ולשמוע מכם את הרעיונות לחסמים כשאנחנו עובדים באמת בשיתוף פעולה יפה.

נעמה קאופמן פס: אני כן רוצה להגיד בקצרה עוד כמה נקודות.

נעמה קאופמן פס: אחד בנושא של עסקים קטנים, יש שורה של פעולות שנעשות גם מול נשים, כמובן, מול יזמות עסקית בכלל ומול העסקים הקטנים.

נעמה קאופמן פס: ויש כנסים שנעשים לאחרונה, כנס נשים בעסקים רק לפני ממש שבועיים.

נעמה קאופמן פס: בנוסף יש לנו כלים ייעודיים של עידוד נשים ואוכלוסיות בתעשייה, הוראות מנכ"ל שונות שנותנות תמרוץ למפעלים וגם - - -

עאידה תומא סלימאן: בדיוק רציתי לשאול האם יש תמריצים ברורים כבר קיימים בנושא הזה.

נעמה קאופמן פס: יש תמריצים, הוראות מנכ"ל, יש הוראות מנכ"ל ספציפיות, השבוע התפרסם מקצה עבור השבוע, של עשרות מיליוני שקלים, של העסקת מקצה עבור נשים בדואיות בדרום, ששם יתעדפו מפעלים שמעסיקים נשים.

נעמה קאופמן פס: יש הוראות מנכ"ל 417 שעוסקות בכל מיני מיעוטים, לרבות נשים ערביות וכו'.

נעמה קאופמן פס: יש לנו הוראות - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, אז בזמנו בדיון שהתקיים על תעסוקת נשים ערביות בדואיות את נכחת ואת הסברת את זה, נכון.

נעמה קאופמן פס: אנחנו כל הזמן שומעים וכל הזמן חושבים איך עוד, איזה כלים לקדם.

נעמה קאופמן פס: אני מקווה שהעבודה תיתן באמת את התובנות ברמה רחבה יותר.

נעמה קאופמן פס: כן חשוב לי להגיד, כי נאמרה אמירה על אזורי תעשייה במקומות ערביים שהם מאוד מטופלים.

נעמה קאופמן פס: השבוע הייתי בנצרת, השבוע היינו בסיור שר - - -

עאידה תומא סלימאן: מה בנצרת?

נעמה קאופמן פס: יש שם אזורי תעשייה, הייתה איזושהי אמירה לגבי אזורי תעשייה - - -

עאידה תומא סלימאן: לא אזור, יש שם את ה- - -

נעמה קאופמן פס: לא, יש אזורי תעשייה ויש קידום של חשיבה והסרת חסמים לכיוון אזורים נוספים.

נעמה קאופמן פס: הנושאים הללו כן מטופלים, אנחנו נמצאים בשטח, שומעים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת בדיוק מה מטופל בעניין אזורי התעשייה, יש החלטת ממשלה מ-2010 להקים 12 אזורי תעשייה, חמש מהם אמורים להיות בדרום.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים לא הושלמה העבודה באף אזור תעשייה מהאזורים האלה ו- - -

נעמה קאופמן פס: אנחנו נמצאים בשטח, שומעים את השטח, מקשיבים לשטח, זה חלק מהתובנות שהביאו - - - הממשלה - - -

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

נעמה קאופמן פס: העבודות נעשות, העבודות יהיו רציניות ומעמיקות, אני אוהבת נתונים ואוהבת מספרים כדי להבין לאן אנחנו צריכים להגיע, יהיה לנו מטרות ויעדים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני קיימתי דיונים בנושא הזה ונכחו גם מהמשרד.

עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת, תאמיני לי, אני יודעת כל אזור, ואני יודעת מה הבעייתיות בלהתקדם באזורי התעשייה.

עאידה תומא סלימאן: חלק מזה קשור לבעלות על הקרקע, איפה שרוצים לעשות, ואי יכולת באמת לשחרר את הקרקע הזו ולהתחיל לעבוד איתה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת איפה נמצאים אבל יש עיכוב.

עאידה תומא סלימאן: היה דיון סוער שהתחלנו לדבר על חמשת אזורי התעשייה שבדרום שפתאום רצו להעביר אותם מאזורי תעשייה צמודים ל- - - לעשות אזורי תעשייה משותפים והיה דיון.

עאידה תומא סלימאן: כלומר- - -

נעמה קאופמן פס: תראי, לא הבאתי נתונים ממנהל אזורי תעשייה ובאמת לא התכוננתי בהיבט הזה, אני יותר הסתכלתי באמת על הנושא של הנשים וקידום נשים.

נעמה קאופמן פס: אם תרצו אנחנו נשלים גם את הנתונים האלה.

נעמה קאופמן פס: אני לא רוצה לעשות או לדבר בצורה לא מקצועית ומדויקת, ולכן אני לא יכולה להשיב.

נעמה קאופמן פס: אני חושבת שהעבודה שאנחנו נעשה והנושאים האלה שאנחנו מקדמים, ויש כלים חדשים ויש עשייה בנושא, אז אני חושבת שהיא תישא פירות ו- - -

עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני חייבת לברך על עצם העובדה שאתם הולכים להקים את הפורום הזה, אני לא יודעת אם כבר הקמתם או מיניתם בתוך הפורום, אבל הפורום המשותף של המשרדים השונים כולל הרשות לקידום מעמד האישה כדי לנסות לבדוק.

עאידה תומא סלימאן: וזה אחד מהדברים שאמרתי, אני מחכה לשמוע ממשרד הכלכלה כי אני חושבת שהגיע הזמן להסתכל ממש בגדול על התמונה הכללית ולא להתמקד פה ושם ורק מה אפשר לעשות בדרום ומה אפשר לעשות עם נשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: הבעיה קיימת באופן כללי, יכול להיות אצל אוכלוסיות מסוימות היא חמורה יותר וזה לא רק קשור בנשים, זה בעיקר לא בנשים, זה קשור גם כן במצב של האוכלוסייה עצמה.

עאידה תומא סלימאן: ולכן אני מאוד שמחה לשמוע שאתם קיבלתם את ההחלטה, הממשלה קיבלה את ההחלטה הזו, אתם הולכים באמת להתחיל לעבוד על הנושא.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה גם שאתם הולכים לצרף את התעשייה שכבר הוכיחה את עצמה, ניסתה, אולי השתמשה בכלים שהשתמשו בהם בעולם ומקדמת את הנושא.

עאידה תומא סלימאן: כל הנושא של תמריצים ואיך אפשר להשתמש בהם אני חושבת שזה נושא מאוד מאוד חשוב, כל הנושא של לתת תמריצים למפעלים.

עאידה תומא סלימאן: אבל שוב, אני חושבת, תשמעו, אני בדיוק ישבתי עכשיו וחשבתי לי, אני בת 52 וזה בשידור ישיר אני אומרת את זה, אני לא ביקרתי באף מפעל.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה, למה אני אומרת את זה – אני אומרת שאם התעשייה לא רק שהיא לא קיימת פיזית מול העיניים, אלא היא לא נמצאת בתודעה וביום יום וצעירות לא מבקרות במקומות האלה ולא רואות את המקומות ולא מרגישות ולא רואות את המנהלת והמנכ"לית ואני לא יודעת מה, זה מחוץ אפילו לקו המחשבה של מה אני יכולה להיות בעתיד.

נעמה קאופמן פס: אני חייבת לצאת, קוראים לי בוועדה אחרת - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד שאני אשמח לקבל את המידע מסודר אם יש לכם את המיפוי, גם מה בדיוק המשרד עושה, איזה תמריצים קיימים וגם מי הצוות שיעבוד וצורת העבודה של הצוות אשר תתקיים.

עאידה תומא סלימאן: ואני אעביר אותו גם כן לחברת הכנסת היוזמת.

סיגל אסולין: אני יכולה לומר משהו?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

סיגל אסולין: אני עורכת דין סיגל אסולין ממטבחי הדקל.

סיגל אסולין: אני מתחברת למה שאת אמרת ואני חושבת שאם ניתן לתעשייה קצת צבע אחר כמו שנתנו להייטק, לדוגמה התנאים, אם אנחנו מדברים, אם אנחנו רוצים לגרום לנשים לבוא ולעבוד יותר בתעשייה ולרצות לעבוד בנושא של ניהול וכדומה, אם היו תנאים למשל, סתם, בוא נחשוב, כמה אנשים נתקעים בתעשייה בחודשי הקיץ עם אלפי נשים שנעדרות מהעבודה, מאות נשים שנעדרות בגלל כל נושא הילדים וכדומה.

סיגל אסולין: אם היינו מוצאים איזשהו סידור, איזה תמריץ לתת למשל למפעלים גדולים לפתוח באיזשהו סידור היו מאפשרים בעצם הנגשה של הנשים יותר לעבודה וזה גם היה צובע את נושא התעשייה קצת יותר מבחינת התנאים.

סיגל אסולין: לתת להן דברים אחרים שיגרמו רצון להשתלב בתעשייה בדיוק כמו שמתקיים בהייטק - - -

נגה שגב נדיר: הייתי רק מדייקת יותר עם מנגנונים שהם מעודדים הורים בתעשייה.

נגה שגב נדיר: כי אני חושבת שכמו שיש הסללה לנשים יש גם הסללה לגברים ואני הייתי רוצה לראות את הגברים נוכחים בחיי ילדיהם כמו הנשים, ולכן הייתי טיפה מרחיבה.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

עאידה תומא סלימאן: בכנסת מקיימים קייטנה לילדי עובדי ועובדות הכנסת ובאמת לילדי עובדות ועובדי הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, למה התעשייה לא נתקעת עם אלפי גברים שרוצים לטפל בילדים שלהם?

עאידה תומא סלימאן: כי גברים לא עושים את זה, יש להם את הנשים שלהם שיושבות בבית ומטפלות או שצריכות להעדר ממקום עבודה.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שמפעל גדול או חברה גדולה באה ואומרת אני עושה קייטנה לילדים של העובדים והעובדות שלי אז - - - אבל אנחנו שוב, אנחנו מדברות על אלה שכבר נמצאים בתוך התעשייה - - -

סיגל אסולין: אני מדברת על הנשים.

סיגל אסולין: אני אומרת שכדי להביא מישהו למגזר מסוים, הרי לתעשייה אין לה את הצבעוניות של ההייטק, כמה אנשים מסתכלות על הייטק וכמה מסתכלים על התעשייה- - -

מור שפירא שמגר: אבל הן לא שורדות בהייטק, זה לא משנה, הן לא שורדות.

סיגל אסולין: יש לא מעט ששורדות, אבל אני אומרת, אם ניתן קצת תנאים שהם לא בהכרח משהו מפוצץ אלא דברים שקצת יציירו את התעשייה יותר מנגישה, יותר - - -

עאידה תומא סלימאן: אולי יתנו שכר שווה למשל.

עאידה תומא סלימאן: אחת מסיבות הפרישה מעולם ההייטק זה הפער האדיר בשכר בין גברים לנשים.

מור שפירא שמגר: נכון, והן אומרות, גם אנחנו מרוויחות פחות, גם אנחנו עובדות כמו משוגעות וגם בסביבה גברית.

מור שפירא שמגר: להתראות לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: כן גברתי.

לימור פשר כהן: אני לימור מבתי זיקוק.

לימור פשר כהן: אז קודם כל אם את בת 52, אני בת 50, ואני מעל 20 שנה כל יום בבתי זיקוק אז אני מזמינה אותך לבקר בבתי זיקוק יחד עם עוד עשרות אלפים שמגיעים למרכז מבקרים בבתי זיקוק ותראי מה זה תעשייה בחיפה - - -

עאידה תומא סלימאן: חשבתי שאני אקבל יחס מיוחד, היא אומרת לי תבואי עם 10,000 מבקרים.

עאידה תומא סלימאן: חשבתי שאקבל איזה יחס מיוחד, תגידי לי, נעשה לך סיור - - -

לימור פשר כהן: בקיצור זה רק כדי שלא יהיה לך את החסך הזה אחרי 52 שנה.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

לימור פשר כהן: אם יש תעשייה, מה שנקרא, כימית כבדה, ואני חלילה לא מזלזלת בטקסטיל, במטבחים או בפלסטיקה, אבל תעשייה עם כל הנופך המאוד מאוד כבד של ברזלים - - -

עאידה תומא סלימאן: ומה המצב עם נשים אצלכם?

לימור פשר כהן: המצב עם נשים שלנו שאני ועוד שותפתי, יועצת משפטית, אנחנו 20% מההנהלה.

לימור פשר כהן: יושב מאחוריי מנכ"ל בז"ן, שכשמדברים על מנכ"לים שנותנים צ'אנס לנשים אז יש לו את הקרדיט על כך, הוא חזר עכשיו לכהונה שנייה אחרי כך וכך שנים במקום אחר, אז יש לו מקום עכשיו לשפר ולהכניס עוד נשים.

לימור פשר כהן: במקצועות הטכניים, ואני בניגוד למה שאנחנו מדברים פה שתעשייה צריכה להיות - - -

עאידה תומא סלימאן: תשמעי, את נתת לו הרבה מחמאות ואני אומרת את זה מולו, יחסית ל-20% לא מקבלים מחמאות כל כך על 20%.

עאידה תומא סלימאן: אם 50% הייתי מבינה.

קריאה: בתעשייה מסורתית כבדה זה ה- - - זה כאילו כמו האנטרפרייז בכדור הארץ.

לימור פשר כהן: זה בשכבות מתחת.

לימור פשר כהן: כי אם יש הנהלה של 10 אנשים ושתיים מתוכן נשים זה לא המהות לספור כמה מהם נשים.

לימור פשר כהן: אולי גם לא כולן מהן מסוגלות.

לימור פשר כהן: אני מאוד חוששת תמיד שהמוטו לקדם לפעמים עושה גם ויתורים על יכולות.

לימור פשר כהן: ואסור שתהיינה ויתורים על יכולות - - -

עאידה תומא סלימאן: מעניין למה לא שואלים שאלות כאלה כאשר מקדמים גברים.

עאידה תומא סלימאן: השמונה גברים כולם בעלי יכולת סופר שלא נמצאת אצל הנשים.

לימור פשר כהן: אני אגיד לך שלספור כמה נשים מתוך 10 חברי הנהלה זה לא הדבר החשוב וזה לא מה שיעשה את העניין.

לימור פשר כהן: העניין הוא כמה מהנדסות יש בשטח - - - כמה מהנדסות יש במעבדה - - -

עאידה תומא סלימאן: אם את זוכרת אני פתחתי בזה בעניין של ללכת ללמוד הנדסה, אבל זה כן, אני רוצה כן לספור.

עאידה תומא סלימאן: כי בלי לספור אני לא מקבלת את התמונה.

עאידה תומא סלימאן: בלי להצביע ולהגיד פה חסרות נשים, אני מאמינה שיש הרבה נשים נפלאות ולפעמים, ובהרבה פעמים הן הרבה יותר טובות.

עאידה תומא סלימאן: ונעשו מחקרים שחברות שיש בהן יותר נשים יש בהן יותר תפוקה ויותר רווחה.

לימור פשר כהן: זה מה שאני אומרת שבשטראוס זה לא היה לצורך העניין, הרי לצורך לייצר עסק מצליח, וזה בהחלט שם, אני חושבת שבהקשר של איפה נשים יכולות למצוא את עצמן בתעשייה גם אם כלכלנית עובדת בתעשייה זה הישג.

לימור פשר כהן: היא לא כלכלנית בבנק ישראל, היא לא כלכלנית בבנק פועלים, היא כלכלנית בתעשייה והיא פעמיים בשבוע, שבועיים, חודש, הולכת למתקן, לומדת את המתקן.

לימור פשר כהן: כי מקודם הייתה פה איזושהי אמירה כאילו נשים בתעשייה זה חשוב שנהיה בהארד קור ברצפת הייצור ולאו דווקא - - -

עאידה תומא סלימאן: גם וגם.

לימור פשר כהן: יש פסי ייצור שבאופן טבעי הם יהיו תמיד מעוז גברי.

לימור פשר כהן: ולא בכל דבר צריך להילחם.

לימור פשר כהן: אבל לבוא לתעשייה, לבוא לתעשייה כמו בתי זיקוק ולראות כמה מהנדסות כימיה יש בכל הדיסציפלינות, גם בייצור, גם בסחר, גם בכלכלה - - -

אבישג שחם חדד: מבקרות איכות גם יכולות להיות - - -

קריאה: דרך אגב, הנדסת כימיה זה נתפס כדיסציפלינה נשית.

לימור פשר כהן: ושוב אני חושבת שפה יש את הפורום - - - יש לנו פורום במכון האנרגיה שהוא משיק לדברים האלה.

לימור פשר כהן: הנשים שכבר כן הצליחו בתעשייה, וגם אני כמוך מגיל צעיר איכשהו אהבתי את הכימיה וידעתי שלשם אני אגיע - - - הבנות לא צריכות לזרום במשהו, הן לא יכולות בריק.

לימור פשר כהן: אלה שכבר כן נמצאות בתעשייה, ונאמר לנו, בטח לכולכם, כל אחת מהווה מאיתנו מהווה דוגמה אישית להרבה בנות 20-30 שרוצות לדעת האם זה באמת אפשר, האם אני אהיה טובה ואני אמצא את עצמי במקום ששם היכולות שלי באות לידי מיצוי, אני גם יכולה להגיע.

לימור פשר כהן: אז כל אחת מאיתנו זה התשובה שלה – כן, את יכולה.

לימור פשר כהן: זה לא פשוט, אני מסכימה מאוד - - -

מור שפירא שמגר: יש ימים שאני יושבת בהתאחדות התעשיינים, לפני שנה-שנה וחצי היה לי דיון בנשיאות שהעליתי לדיון שצריך לא רק 10% נשים בנשיאות, צריך יותר, והמנכ"ל של אחת החברות הגדולות במשק, שחבל שלא הקלטתי אותו כי הייתי הורסת לו את השוק וממש חבל שלא הקלטתי, אמר לי, אבל את לא אישה.

עאידה תומא סלימאן: מה?

מור שפירא שמגר: כן, הוא אמר לי שאני לא אישה.

מור שפירא שמגר: ושאלתי את החברים שלי, למה אתם לא אומרים, הם אמרו לי, נו מור, את יודעת למה הוא התכוון עלייך.

מור שפירא שמגר: אני כבר נעלבת וממשיכה לטחון את זה כאילו זה חצץ כי אחרת מה אני אעצור מכל הערה שמישהו אומר לי, אני לא יכולה.

מור שפירא שמגר: אבל נשים נופלות על זה כי הן מקבלות את ההערות האלה שאת אגרסיבית ואת גסה ואת קשוחה ואת כזאת ואת כזאת, והן מקבלות את זה בגיל 28, 30, 35, אומרות להתראות.

לימור פשר כהן: זה חלק מסל הגינויים שאת צריכה להתמודד איתו ולדעת איך לענות לו.

לימור פשר כהן: ואנחנו הדוגמה - - - ואנחנו יודעים איך לענות לזה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלפני שמלמדים את הנשים להתמודד עם זה אולי נלמד את הגברים לא לעשות את זה.

מור שפירא שמגר: לא - - - את לא יכולה - - - צריכים ללמד נשים להתמודד עם זה וצריכים לפעול - - - גברים, זה מלמעלה, הם ילמדו גבולות.

מור שפירא שמגר: זה כמו הבן שלי כשהוא חוצפן הוא מקבל ממני גבולות על המקום.

מור שפירא שמגר: הוא יום אחד יצא עם בחורה, לא התנהג יפה, אמרתי לו, פעם הבאה שאתה מביא אותה אני באמצע הלילה לוקחת אותה לאימא שלה כי אתה לא תיתן לה ללכת ברחוב.

מור שפירא שמגר: הוא מאז נזהר ממני.

מור שפירא שמגר: כי אני שמתי לו גבולות.

מור שפירא שמגר: נשים צריכות ללמוד את הכלים ולשים גבולות לגברים, ככה הם ילמדו.

מור שפירא שמגר: זה לא - - - גברים לא - - -

קריאה: אני אשמח לשתף.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני מבקשת – בדרך כלל, מי שלא יודע, פעם ראשונה מגיעים, נרשמים לדיון כדי שאני גם אוכל לתכנן את הזמן של הדיון.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן, גברתי פה, ואחר כך - - - בבקשה, תתקרב ליד השולחן, זה בסדר, אפילו אם אתה גבר.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

מור שפירא שמגר: היו פה שני גברים, זה מאוד מרגש - - -

עאידה תומא סלימאן: ואז אחר כך ארצה לסכם.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

רעות גואטה: אני ראש מנהל וחטיבת כלי טיס צבאיים בתעשייה האווירית.

רעות גואטה: אני התמניתי בגיל 33 ואני ממש לא הטייפקאסט שם בתעשייה ביטחונית כבדה, כולם גמלאי צבא בדרגות פיקוד גבוהות.

רעות גואטה: דברים קורים שם, ובהקשר הזה אני רוצה לתת כמה עצות בעקבות התרחשויות של התקופה האחרונה.

רעות גואטה: א' כמו שאת אמרת אבל לא אמרת איפה ומה – אני הייתי מנטורית בפרויקט מהנדסות העתיד, זה כבר רץ מחזור שלישי.

רעות גואטה: פונים לאוכלוסיית בנות בלבד והבנים קובלים על זה, אני הייתי בבתי ספר וגייסנו ושכנענו בנות.

רעות גואטה: המטרה להביא כ-100 בנות מוכשרות ומנטוריות כמוני ומהנדסות בכירות שמגיעות ומציגות להן מוצרים, טכנולוגיות, מגרות אותן לבחור בעיסוקים הנדסיים.

רעות גואטה: אז קודם כל זה נבע מה שכשרצינו לקלוט יותר מהנדסות לא היה לנו מצאי, לא היה לנו בחוץ עם מי לדבר ונולד כזה פרויקט שיווקי.

רעות גואטה: זה עושה לנו גם טוב, גם אנחנו מה שנקרא מציפים את הנושאים שלנו, גם הבאנו מרצים מבחוץ, יזמיות, כל מיני, ובאמת בדגש על נשים, להראות שאפשר ושזה מעניין ושכדאי.

רעות גואטה: זה בהקשר החיצוני.

רעות גואטה: בהקשר הפנימי יש עבודה במספר מישורים.

רעות גואטה: קודם כל עובדים על התפיסה של המנהלים הבכירים, עושים עבודה מאוד מאוד חזקה על השדרה הניהולית כדי להבין שכדאי להם.

רעות גואטה: ממש משווקים את היתרונות שיש בסינרגיה הזאת בין נשים לגברים והיכולות של נשים.

רעות גואטה: טיפלו באוכלוסיית משאבי אנוש לגיוס נשים, איתור נשים.

רעות גואטה: וגם בנשים עצמן, בתוך תעשייה אווירית, פשוט, איך אמרת מור, קוראים להן להגיש מועמדות.

רעות גואטה: ממש מושכים אותן לתוך זה גם אם הן לא מאמינות שהן יצליחו וכו', לוקחים אותן יד ביד על מנת שזה יקרה.

רעות גואטה: כי מה שקורה, הן פשוט לא היו מגישות מועמדות.

רעות גואטה: גם הצבנו יעדים שהם יעדים כמותיים.

רעות גואטה: אפשר להגיד שמ-2015 עד 2017 יש גידול של 300% בגיוס נשים.

רעות גואטה: אני מדברת על מהנדסות בלבד, אני לא מדברת על מזכירות או אקדמאיות שהן לא מהנדסות או עובדות טכנאיות.

רעות גואטה: אז יש גידול של 300% - - -

עאידה תומא סלימאן: זה צריך רק תכנית פעולה.

רעות גואטה: נכון.

רעות גואטה: אז זה תכנית - - -

מור שפירא שמגר: כשהן - - - הן באות - - -

רעות גואטה: נכון.

רעות גואטה: יש לנו רק ב-2017 40% מהמכרזים לראשות מנהל התקבלו נשים.

רעות גואטה: כ-50% יותר מהרגיל הגישו בכלל למועמדות.

רעות גואטה: אבל שוב, זאת עבודה, ממש עובדים בזה.

רעות גואטה: יש פונקציה ייעודית לנושא, יש כנס שנתי בנושא, זה סוג של, אין מה לעשות, שטיפת מוח שצריך להעביר.

רעות גואטה: אני מצטערת שהשתמשתי במילה הזאת אבל זה נכון שבאיזשהו שלב זה יתייצב אבל בהעדר ובחוסר צריך להציף ולעשות over flow בשביל שזה יתייצב במקום הנורמאלי.

רעות גואטה: וזה מה שקורה אצלנו ואני חושבת שזה הכיוון שצריך ללכת אליו.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: זה מחזק מה שאמרתי מהתחלה.

עאידה תומא סלימאן: בלי תכנית ברורה ובלי החלטה, מה שנקרא Political will, רצון והחלטה מודעת ומושכלת שאנחנו הולכים לכיוון הזה אפשר לחכות עד שיקרה השינוי והוא בדרך כלל לא קורה כי הטבע הוא לא סטטי.

עאידה תומא סלימאן: כן אדוני, בבקשה.

ישר בן מרדכי: קודם כל אני רוצה להגיד שאני משרת כרגע בקדנציה שנייה בחברה.

ישר בן מרדכי: בקדנציה הראשונה שלי היו 40% נשים בהנהלה.

ישר בן מרדכי: אז - - - עכשיו - - -

עאידה תומא סלימאן: אתה עכשיו מתחיל לתקן, אוקיי.

ישר בן מרדכי: מה שאני מאוד מתחבר למה שאת אומרת שיותר נשים זה יותר הצלחה.

ישר בן מרדכי: אני חושב שיש בזה ממש.

ישר בן מרדכי: אבל אני יש לי אמירה חשובה – הנשים לא צריכות לנסות להיות כמו הגברים.

ישר בן מרדכי: לנשים יש יתרון יחסי בלהיות נשים והן צריכות לנצל את היתרון היחסי הזה ולהתקדם עם זה קדימה ולהביא את זה לידי ביטוי במקום עבודה.

ישר בן מרדכי: ואני חושב שיש לזה הרבה מאוד ערך ולאורך זמן זה מוכיח את עצמו.

ישר בן מרדכי: אני נהניתי מאוד במישור הזה ואני מקווה שבהמשך הדרך זה יבוא לידי ביטוי.

מיכל רון שביט: זה סלוגן נהדר יותר נשים יותר הצלחה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא במקרה אמרתי.

עאידה תומא סלימאן: באמת יש מחקרים שנעשו שאומרים שמקומות עבודה מגוונים יותר וגם בצד המגדרי ולא רק מבחינת גיוון של אוכלוסיות שונות בדרך כלל הם מקומות שהם יותר מוצלחים ומרוויחים יותר.

עאידה תומא סלימאן: וזה הוכח במחקרים מדעיים שהתקיימו.

חן עבאדי: אני אשמח גם להתייחס.

עאידה תומא סלימאן: משרד העבודה והרווחה, בבקשה.

חן עבאדי: אני מהאגף להכשרה מקצועית ממשרד העבודה.

חן עבאדי: אני חייבת לומר שאנחנו כמדיניות פועלים הרבה לשילוב נשים במקצועות התעשייה.

חן עבאדי: קוראים להם מקצועות ש-so called נתפסים כגבריים.

חן עבאדי: לפני כמה חודשים אפילו פרסמנו דוח שנכתב על ידי גברת הלית שטראובר בנושא.

חן עבאדי: אני חייבת לומר שהמסקנות המרכזיות מהדוח זה שצריך פה שינוי תפיסתי, תודעתי, ממשלתי, שצריך לחול על כלל המשק.

עאידה תומא סלימאן: במה?

חן עבאדי: בהקשר של שילוב נשים בענפים האלה.

חן עבאדי: אנחנו פועלים לא מעט לשלב נשים במקצועות המתכת, רכב, בניין, בין אם זה בשיווק, פרסום וליקוט של אותן נשים למקצועות האלה.

חן עבאדי: ואפשר לראות הצלחות, אמנם במספרים מאוד בודדים.

חן עבאדי: יש לנו נשים שנכנסו לקורס אוטוטרוניקה, מכונאות רכב, קורס רובוטיקה, קורס שרברבות אפילו.

חן עבאדי: ויש שם הצלחות.

חן עבאדי: אמנם המספרים הם מאוד קטנים אבל אנחנו מאוד משתדלים לפעול במגמה הזאת.

חן עבאדי: יש גם תמונות שמציגות את האור השלילי של הסיפור הזה, אם אני יכולה לשתף, לפני מספר שבועות אנחנו בתהליכי גיוס לקורס רובוטיקה בדרום, קורס משולב מעסיקים, הכשרה ב- - - והיו שתי בנות שהגישו מועמדות ורצו להשתלב בקורס והמעסיקים אפילו לא היו מוכנים לראיין אותן בגלל שמדובר בנשים שהם לא מוכנים - - -

עאידה תומא סלימאן: מה עשיתם?

חן עבאדי: אנחנו לא יכולים לכפות את עצמנו - - -

עאידה תומא סלימאן: זו אפליה שנמצאת תחת החסות שלכם.

חן עבאדי: הם לא אומרים בריש גלי שבגלל שהן נשים הם לא מוכנים לראיין אותן אבל לדעתי כשהעבירו להם גברים הם כן היו מוכנים לראיין - - -

מור שפירא שמגר: תדברו איתנו.

מור שפירא שמגר: יש לכם בדרום את סניף דרום, סניף חיפה ובמרכז עם התאחדות תעשיינים, תדברו איתנו.

חן עבאדי: אני חייבת לומר שהתודעה פה היא קריטית.

חן עבאדי: המעסיקים בכל זאת ברמה מגמתית לא מוכנים להעסיק נשים.

חן עבאדי: יש מקומות שכן, יש מקומות שפחות, אבל אנחנו עושים כל מה שאנחנו יכולים כדי לקדם את זה.

עאידה תומא סלימאן: מרכזי ריאן שעובדים באוכלוסייה הערבית, כמה מההכשרות האלה והקורסים האלה נפתחו בריאן?

חן עבאדי: אנחנו לא פותחים עבור - - - אנחנו פותחים הכשרות וגם מפנים אלינו מועמדים.

חן עבאדי: אני יכולה להגיד לך שיש הרבה קורסים שריאן מפנים אלינו מועמדים ומועמדות.

חן עבאדי: יש לנו קורס שנפתח בשנה שעברה ביוקנעם של העובדי ייצור והאלקטרוניקה שכולו היה בנות ריאן שהגיעו מריאן, כולן נשים ערביות שהגיעו לקורס הזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל נפתח ביוקנעם.

חן עבאדי: כן.

חן עבאדי: אנחנו פותחים לא מעט קורסים עבור המגזר הערבי אבל - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתם פותחים, השאלה איזה סוג, על זה שאלתי.

חן עבאדי: בקורס רובוטיקה ואוטומציה שנפתח בצפון הגיעה אלינו מישהי ערבייה מירכא שגם השתתפה בכנס שלנו - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל את שומעת מה את אומרת?

עאידה תומא סלימאן: הגיעה אלינו מישהי מירכא- - -

חן עבאדי: נכון, אני אמרתי כבר - - -

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת, זה מחייב שינוי בתפיסה.

עאידה תומא סלימאן: אם מדברים על שינוי בתפיסה הכללי של המדינה וכו', של מרכזי ריאן, של איזה סוג של הכשרות הם צריכים לעשות לנשים הערביות, הרי המדינה תומכת במרכזי ריאן והעבירה להם את כל הנושא של הכשרות לנשים הערביות כדי לעודד כניסת נשים ערביות לשוק העבודה.

עאידה תומא סלימאן: אז שוק העבודה, חלק ממנו, זה התעשייה.

חן עבאדי: לפני חודש בערך עשינו כנס הכשרות מקצועיות מאוד מאוד גדול שזומנו אליו נציגים מכל המגזרים, כולל מרכזי ריאן.

חן עבאדי: פרסנו בפניהם את כל כלי ההכשרה של האגף, את כלל הענפים שבהם אנחנו מבצעים הכשרות.

חן עבאדי: אנחנו, להיפך, תומכים ביוזמות שמגיעות מהשטח ועכשיו אם יפנו אלינו ויבקשו מאיתנו לפתוח קורס עבור אוכלוסייה כזו או אחרת בתחום כזה או אחר אנחנו כמובן נשתף פעולה - - -

מור שפירא שמגר: במקומות שלכם או באתרים של - - - יש אוכלוסיות שהן יותר רגישות לתנאי העסקה.

מור שפירא שמגר: אתה רוצה לגרום להן להעלות את רמת התעסוקה אתה מביא את הקורס אליהן - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, את יודעת מה, זה אפילו לא עניין של רגישות, זה עניין של תחבורה ציבורית, זה עניין של נגישות- - -

חן עבאדי: - - - את הקורסים אליהם ואנחנו עושים קורסים - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, זה לא עניין של רגישות כאילו האישה לא רוצה לצאת מהכפר.

עאידה תומא סלימאן: כשאין לה תחבורה ציבורית, אבל בכל זאת, אני יודעת בדיוק על מרכזי ההכשרה הקיימים של המשרד ואני יודעת איזה סוגי הכשרה.

עאידה תומא סלימאן: ואני אשמח שתנפצו לי את המידע שיש לי בזה שתשלחו לי במסודר איזה קורסים של מרכזי ההכשרה המקצועית נעשו מתחילת השנה עד היום עם פילוח של המשתתפים, מגזרית ומגדרית.

חן עבאדי: אין בעיה, הנתונים קיימים ואני אשמח להעביר לך.

חן עבאדי: אבל אני חייבת לומר, אנחנו כל הזמן עבור האוכלוסיות, אנחנו כל הזמן קשובים למה שהשטח דורש מאיתנו.

חן עבאדי: אנחנו באמת עושים מעל ומעבר מה שאנחנו יכולים כדי כן לשלב נשים במקצועות האלה.

חן עבאדי: עלה פה קושי ויש קושי רב כי אין מה לעשות הנטייה היא של הרבה מהנשים ללכת לקורס מטפלות וקורס מזכירות ולא לקורס רובוטיקה ואוטומציה בגלל הפחד, בגלל החשש הזה מהמעסיק, מהסביבה, מהאי יכולת להשתלב בתעסוקה.

חן עבאדי: ופה השינוי שצריך לעשות ברמה ממשלתית.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להדגיש שוב גם למשרד הכלכלה וגם למשרד העבודה אני אשמח לקבל לידיי את המידע שביקשתי כולל גם עם דוח שטאובר לקבל אותו כדי לראות איזה סוג של המלצות אולי קיימות שם.

עאידה תומא סלימאן: כולל גם הצוות שיעבוד, תכנית הפעולה שלו, מה בדיוק הוא הולך לבדוק ומה קיים מבחינת תמריצים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להודות לחברת הכנסת היוזמת נחמיאס ורבין את הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: וכמובן להודות לכל הנשים הנפלאות שהגיעו, טרחו והגיעו, ואני נועלת את הישיבה.