ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 658, 2018-06-26 09:06

יעקב מרגי: שלום לכולם, בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 26 ביוני 2018, י"ג בתמוז תשע"ח.

יעקב מרגי: הנושאים על סדר היום: זכויות חיילי המילואים ויישום החלטות הממשלה, תרומתו של צה"ל לחינוך הערכי והמקצועי בישראל, לציון היום ההוקרה לצה"ל, צבא העם במילואים ובסדיר.

יעקב מרגי: כמה זה היה נכון לשים את זה בימים האלה ככה, כי יש כל מיני הוגי רעיונות וחולמי חלומות שההיסטוריה לא מעניינת אותם והעתיד עוד יותר לא מעניין אותם.

יעקב מרגי: מלווה את היום הזה בכנסת, חבר הכנסת, אלוף במילואים, קצין חינוך ראשי לשעבר, ראש אכ"א לשעבר, ולא זוכר את כל התפקידים הפיקודיים שלו.

יעקב מרגי: בתפקידים שהוא היה ג'ינג'י אמיתי, זכרתי את התפקידים.

יעקב מרגי: לשמאלי, סגן שר הביטחון ושר הדתות לשעבר, הרב אליהו בן-דהן.

יעקב מרגי: נמצא איתנו גם קצין חינוך ראשי של צה"ל, אורחים נכבדים.

יעקב מרגי: אמנם רמזתי על זה כבר בעקיצת הפתיחה שלי.

יעקב מרגי: אני חושב שמכל הימים, בלי להפחית בערכם של כל הימים שמצוינים בכנסת, אני חושב שיש יום שבאמת לעשות אותו כאן בוועדות, כי אתמול קיימתי דיון עם ירדנה, מזכירת הכנסת, ואמרתי לה, כיושבי ראש ועדות, האינפלציה של ימים מיוחדים בכנסת משבשת את עבודת הוועדות, כי יש חוקים לחוקק, יש תקנות לתקן, יש נושאים על סדר היום וכל מי שבא לו לשים יום, בלי להפחית בערכו של שום נושא ושום יום, זה קצת מפריע.

יעקב מרגי: צריך לחשוב, ובמקרה שלא רוצים לפגוע באף אחד ולתת את הימים האלה, לצמצם לשתי ועדות, כי לפעמים חבר כנסת לוקח שש ועדות, במשך כל היום משתק את עבודת הוועדות, ואז יהיה מרווח פעולה.

יעקב מרגי: יום המילואים, אני חושב שזה יום שצריך לקיים אותו בעוצמה דווקא בימים האלה, בימים שהקולות, כנראה מישהו פספס או שהוא שכח או שעבר הרבה זמן משהוא היה באיזה מבצע או בפעילות מבצעית או בשירות מילואים פעיל או שהוא לא היה בכלל, אז יש לו הצעות כאלה הזויות.

יעקב מרגי: עדיין מדינת ישראל ניצבת בפני אתגרים רבים, בתקופה, אני לא רוצה שישמע כביקורת, בתקופה שהאני חזק וההישגיות והרכושניות היא אתגר, המילואימניקים, אני חושב, ובמיוחד בתקופה שצה"ל לא כמו בתקופה שלנו.

יעקב מרגי: אני זוכר שבתקופה שלי להשתחרר ממילואים גם מסיבות מוצדקות, זו הייתה משימה כמעט בלתי אפשרית.

יעקב מרגי: גם מסיבות מוצדקות.

יעקב מרגי: היום אני שומע את הקולות, רואה את הרכות.

יעקב מרגי: יכול להיות שטוב שכך, ועדיין יש שם קומץ רציני בשדרה המרכזית שנושאת על גבה את העול הזה וצריך לומר להם תודה, להצדיע להם ולהוקיר להם וטוב שהכנסת עושה זאת.

יעקב מרגי: כדרכנו בקודש, היוזם אומר מספר מילים ואחר כך ניתן לסגן השר, או שסגן השר, מה שתחליטו ביניכם.

אלעזר שטרן: רק לסדר, אדוני היושב ראש.

יעקב מרגי: איזה נושא אתה רוצה להתחיל איתו?

יעקב מרגי: לפי הסדר?

אלעזר שטרן: נתחיל בצבא העם.

יעקב מרגי: בסדר, מאה אחוז.

אלעזר שטרן: יש פה חבר'ה מילואימניקים?

אלעזר שטרן: אוקי, בסדר.

אלי בן-דהן: בוקר טוב.

אלי בן-דהן: באמת כפי שפתח היושב ראש, חברי, חבר הכנסת מרגי, נושא המילואים הוא בהחלט נושא בעל ערך גדול, ואני שמח על היום הזה.

אלי בן-דהן: זה כבר מסורת נהפך להיות בשנים האחרונות.

אלי בן-דהן: כמי שקיבל על עצמו את האחריות על נושא המילואים במשרד הביטחון, אני ממש שמח על היום הזה, וגם אני רוצה לומר לכם מה אנחנו עושים לטובת אנשי המילואים, כי באמת מעבר לכל מילות התשבחות שאנחנו אומרים, הרעיון הזה של לדעת להוקיר את אנשי המילואים, להעריך אותם וגם שידעו שיש הוקרה שבאה לידי ביטוי במעשים שונים כלפי אנשי המילואים.

אלי בן-דהן: לא רק אנשי המילואים אלא גם לבני משפחותיהם.

אלי בן-דהן: כיוון שאני זכיתי ברוך השם, יש לי תשעה ילדים ועשיתי מילואים עם תשעה ילדים, ויעקב, אני יכול להגיד לך שאני לא רציתי להשתחרר למרות שיכולתי.

יעקב מרגי: אבל לפעמים ההכרח לא יגונה.

אלי בן-דהן: כן.

יעקב מרגי: להביא לך סיבות?

אלי בן-דהן: לא, לא צריך.

אלי בן-דהן: יש לי סיבות.

אלי בן-דהן: אחרי שישה ילדים אתה יכול להשתחרר.

אלי בן-דהן: אני אומר כל הכבוד לאשתי שהיא הסכימה שאני אמשיך לעשות מילואים, ועשיתי הרבה מילואים.

אלי בן-דהן: היה לי גם תפקיד פיקודי, אז ודאי שהיה לי הרבה ימי מילואים והעול בסופו של דבר נפל עליה.

אלי בן-דהן: בעניין הזה אנחנו מסתכלים היום בראיה הרבה יותר הוליסטית וכוללת ולא רק על איש המילואים עצמו שיוצא, אלא גם על האישה והילדים.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר לכם שאנחנו מתאימים עכשיו את כל הנושא של הסטודנטים, אנשי מילואים, לא רק לסטודנטים עצמם אלא גם לנשותיהם.

אלי בן-דהן: כמובן לבני הזוג.

אלי בן-דהן: אם יש אישה שצריכה לעשות מילואים, אז גם לבן זוגה.

אלי בן-דהן: ההתאמות הללו אומרות גם דחיית מועדים להגשת עבודות, דחיית מועדים לבחינות.

יעקב מרגי: נקודות זכות שאישרנו בוועדה.

אלי בן-דהן: נקודות זכות.

אלי בן-דהן: אני רוצה שתדעו, זה לא בחירום.

אלי בן-דהן: המהלך הגדול של השנה הזאת, שזה גם בשגרה, זאת אומרת לא רק צווי מילואים, צו 8 או צו 9, שזה הגיוני שאנחנו פתאום קוראים למישהו למילואים ואז האישה נמצאת במציאות שבה היא צריכה גם לטפל בילדים, גם לעשות בחינות וגם דברים נוספים, אלא החידוש הוא שגם בשגרה.

אלי בן-דהן: גם בימי מילואים רגילים אשת חייל מילואים, אני אומר "אשת" אבל כמובן זה גם יכול להיות הפוך, תוכל לקבל הנחות בהגשת העבודות, במועדי הבחינות, דחייה של מועדים ודברים נוספים כדי שנוכל להקל עליהם בעניין הזה מאוד.

אלי בן-דהן: הגדלנו גם כמובן את מלגת הפר"ח לסטודנטים.

אלי בן-דהן: סטודנט שהוא משרת מילואים פעיל, יקבל מלגת פר"ח אם הוא כמובן נכנס לתוכנית הפר"ח, יקבל מלגה.

אלי בן-דהן: ב-50% המלגה הזאת גדלה, שגם זה בהחלט דבר גדול.

אלי בן-דהן: יש עוד נושא אחד שנמצא פה על שולחנה של הוועדה, שלצערי עוד לא הספקנו לסיים אותו, וזה הנושא של הסטודנטים הלומדים במוסדות להכשרה טכנולוגית.

אלי בן-דהן: אתם לא אשמים.

יעקב מרגי: משרד העבודה, הרווחה, צריך לומר את זה, כנראה יש נושאים יותר דחופים.

יעקב מרגי: אנחנו מאיצים בו.

אלי בן-דהן: אז אני אעדכן אותך שהתקנות הוכנו במשרד העבודה והרווחה, והשר, אני מקווה מאוד בקרוב, יחתום עליהן, אז גם פה תהיה פריצת דרך גם להם.

אלי בן-דהן: אני באמת רואה ביום הזה, יום ההוקרה וההערכה לאנשי המילואים, כפי שאמר חבר הכנסת שטרן, גם צבא העם, אז צבא העם זה גם הנשים שנמצאות בבית ובני המשפחה, ובעזרת השם אנחנו נמשיך.

אלי בן-דהן: בתחילת אוגוסט אמורה להיות ועדת שרים לענייני מילואים.

אלי בן-דהן: אנחנו גם אמורים להביא איזושהי הטבה מאוד מעניינת שבעזרת השם גם היא תיתן צעד גדול של הוקרה גם לבני המשפחה של חיילי המילואים.

אלי בן-דהן: תודה רבה לכם.

אלעזר שטרן: הנושא הזה הוא באמת כמו שאמר היושב ראש, לא רצינו להעמיס עוד ימים על הכנסת, מצד אחד, ומצד שני החיבור הוא - - - כמו שאמר סגן השר, בין צבא העם למילואים.

אלעזר שטרן: משפט אחד על המילואימניקים.

אלעזר שטרן: אם יש משהו שאני אנסה ביום הזה להגיד בהקשר של המילואימניקים, מחובר קצת למה שאמר אתמול האלוף במילואים בריק, אני חושב שצריך להסתכל על מפקדי המילואים בהיבט של ההטבות הנלוות, - - - של השכר כמו על מג"דים בצבא הסדיר.

אלעזר שטרן: זה לא טריוויאלי היציאה הזאת מהבית לכל כך הרבה ימים לאורך כל השנה.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר משהו כמעסיק של שני מילואימניקים מצוות של ארבעה, בשני מקצועות, אחד קצין, אחד במקצוע נדרש.

יעקב מרגי: צריך גם להצדיע הצדעה רכה גם לאותם מעסיקים.

אלעזר שטרן: ברור.

יעקב מרגי: זה לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: נעשה סבב התייחסויות.

יעקב מרגי: תוכלו להתייחס גם על הפעולה החינוכית הערכית של צה"ל וגם על צבא העם.

אלי בן-דהן: מילה בעניין של ההטבות.

אלי בן-דהן: צריך לחשוב בדיוק מה באמת הם זקוקים, מה חסר להם.

אלי בן-דהן: תדע רק שלפחות אכ"א מילואים מסתכלים לא רק על המג"דים אלא גם על המ"פים.

אלעזר שטרן: אמרתי, מג"דים, מ"פים.

אלי בן-דהן: תודה רבה לכם וסליחה שאני הולך לעוד ועדות.

אלעזר שטרן: גם אני צריך.

יעקב מרגי: אז בוא תן פתיחה.

אלעזר שטרן: לא, אני לא מדבר.

אלעזר שטרן: אין פתיחה.

אלעזר שטרן: אני רק אומר שאנחנו רצים היום בין ועדות, אז שאנשים יבינו.

יעקב מרגי: אבל אנחנו כאן וניתן את הבמה והפרוטוקול נוכח איתנו.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני, רק תציג את עצמך.

צביקה פייראיזן: שמי צביקה, אני קצין חינוך הראשי של צה"ל מזה קרוב לשנה.

יעקב מרגי: אנחנו נעשה אחרי הסקירה סבב התייחסויות מימין לשמאל.

יעקב מרגי: בבקשה.

צביקה פייראיזן: אני אציג את הפעולה החינוכית הערכית בצה"ל.

צביקה פייראיזן: אני רק אומר לפני זה שצריך לזכור, וזה המקום לומר את זה גם לדעתי, שהחיילים לא נולדים בצה"ל.

צביקה פייראיזן: זה המקום לי להודות לכל ההורים שמחנכים את הילדים האלה לפני שהם מגיעים לצה"ל.

צביקה פייראיזן: למערכת החינוך, לתנועות הנוער, לכל מי שעוסק בחינוך שלהם.

צביקה פייראיזן: אנחנו מקבלים אותם בגיל 18.

צביקה פייראיזן: הם כבר עשו משהו בדרך.

יעקב מרגי: לא צריך להצטנע.

יעקב מרגי: לעיתים קרובות הם גם משבצים אותם.

צביקה פייראיזן: (הצגת מצגת) זה חשוב.

צביקה פייראיזן: כדאי להגיד למה אנחנו עושים את מה שאנחנו עושים לפני שנצלול פנימה למה אנחנו עושים, ובתוך צה"ל יש סיבות לחינוך בצה"ל, כי זה דבר לא מובן מאליו הפעולה הזאת, והחלק הזה שבו אני מציג את התכליות של העשייה החינוכית נוגעות קודם כול ובראשית הצירים בתמיכה, באפקטיביות המבצעית של צה"ל.

צביקה פייראיזן: לצה"ל יש ייעוד.

צביקה פייראיזן: ייעודו להגן על מדינת ישראל, ולכן החינוך בצה"ל מכוון קודם כול לתמוך באפקטיביות המבצעית של צה"ל.

צביקה פייראיזן: אחרי שאנחנו יודעים לעשות את הדבר הזה, אנחנו רוצים לחזק את צביונו של צה"ל כצבא עם ממלכתי, כיוון שאנחנו יודעים שאנחנו חולקים לתוכו את כל שדרות האוכלוסייה ולא כולם מתחילים באותה נקודת פתיחה, וצה"ל הוא צבא ממלכתי שהוא מחוץ לכל מחלוקת.

צביקה פייראיזן: הוא לצד המחלוקות, הוא לא נוגע במחלוקות עצמן.

צביקה פייראיזן: חשוב לנו מאוד לשמר את מודל צבא העם, דיברתם על זה גם בפתיחה, כמשפיע על יכולתו של צה"ל לממש את ייעודו ואת תרומתו לחוסן הגורמי.

צביקה פייראיזן: חשוב לנו מאוד להבין שכאשר מפקד פלוגה מקבל פלוגה בכל מחזור גיוס, הוא מקבל אותם מכל שדרות האוכלוסייה.

צביקה פייראיזן: הוא מקבל עולים חדשים, הוא מקבל חיילים חרדים, הוא מקבל חיילים חילונים כמובן, זה רוב שדרת הצבא, הוא מקבל חיילים ציונים-דתיים, הוא מקבל בני מיעוטים.

צביקה פייראיזן: זה חמש קבוצות שבדרך כלל עד הגיל הזה קשה להן מאוד להתחבר ביחד וכשהם מגיעים אלינו, יש למ"פ הזה בערך שמונה חודשים להפוך אותם מכף יד כזאת שהיא מחוברת אמנם בשורש כף היד שלה אבל היא לא יודעת לעבוד ביחד, לאגרוף שיודע לעבוד ביחד, והדבר הזה הוא חלק מאוד משמעותי בחוסן הפרט, בחוסן היחידה, וזה חלק מאוד בסיסי במהות שלנו, וכל הדברים האלה, תפקידם של המפקדים לעשות אותם ולא תפקידם של אף אחד אחר מחוץ.

צביקה פייראיזן: אנחנו, תפקידנו לתת למפקדים את הכלים כדי שהם יוכלו להוביל את המהלך הזה.

צביקה פייראיזן: כדי שאנחנו נצלול פנימה, צריך להבין שהמדרג שלנו עובר מהטירון ועד לדרג הבכיר.

צביקה פייראיזן: לכל אחד מהם יש תהליך שהוא צריך לעבור, מלסגל את נורמות ההתנהגות בצה"ל ומה זו משמעות, ועד בסופו של דבר לדעת להילחם, והדברים האלה מלווים, בין אם את הציר של הטירון ועד לדרג הבכיר.

צביקה פייראיזן: אפשר לראות כאן במצגת את השלבים השונים - הטירונות, את הכשרת היסוד המתקדמת, את הפיקוד הזוטר ועד לדרג הבכיר, וכנגזרת ממנה מה אנחנו עושים.

צביקה פייראיזן: תיכף אני אצלול פנימה לנתונים, מה קורה בכל אחד מהם.

צביקה פייראיזן: כשאנחנו מסתכלים על הטירונים, ביחידת ההסברה לטירונים בירושלים שיושבת בהר גילה עוברים בשנים האחרונות קרוב ל-18,000 טירונים, 17,000 ב-2016, 16,000.

צביקה פייראיזן: זה פשוט מספרים בשונות קטנה מאוד.

צביקה פייראיזן: אלה הטירונים הלוחמים שלנו.

צביקה פייראיזן: כל חייל לוחם בצה"ל חייב לעבור סדרת חינוך בירושלים או בלטרון, אחת משתי השלוחות שלנו.

צביקה פייראיזן: במערך מג"ן עוברים כל החיילים שלא יכולים להתחיל את השירות הצבאי בלי תהליך פותח.

צביקה פייראיזן: הם לא מתחילים את הטירונות שלהם בלי שאו לימדו אותם עברית, אז אפשר לראות כאן את הכמויות של העולים החדשים, כמויות של חיילים בדואים, דרוזים, והשנה גם התגייסו אלינו חיילים ערבים-נוצרית, 26, שלימדנו אותם עברית כדי שהם יוכלו להתחיל לשרת בצה"ל.

צביקה פייראיזן: לא כולם, יש להם את השפה המשותפת עם העמיתים שלהם או עם המפקדים שלהם.

אלעזר שטרן: רגע, מה זה אומר?

אלעזר שטרן: שבחציון יש הרבה פחות מאשר 50%.

אלעזר שטרן: זה בגלל שזו מדידה חציונית?

צביקה פייראיזן: זה אומר שעברנו רק תהליך גיוס אחד.

צביקה פייראיזן: אנחנו לפני גיוס אוגוסט ונובמבר.

אלעזר שטרן: זה לא אומר שבסוף השנה יהיה אותו יחס.

צביקה פייראיזן: לא, זה לא אומר.

צביקה פייראיזן: אנחנו רק עברנו גיוס אחד וזה הכול תלוי בסוג הגיוס שהיה, בהתאמות.

צביקה פייראיזן: אנחנו מקבלים את החיילים ממיט"ב.

צביקה פייראיזן: אנחנו לא קובעים מי מגיע אלינו, אלא יש להם נתונים שמיט"ב משבצים אותם אלינו, אבל כיוון שהיה רק גיוס אחד, יכול להיות שעד סוף השנה הנתונים האלה יתיישרו.

אלעזר שטרן: אוקי.

צביקה פייראיזן: אפשר לראות את זה בשנים הקודמות.

צביקה פייראיזן: קורס אמי"ר, כפי שהוחלט, נסגר כבר ב-2016.

אלעזר שטרן: מה מחליף אותו?

צביקה פייראיזן: אין מחליף לקורס אמיר.

צביקה פייראיזן: קורס אמיר, ייעודו היה לטפל באוכלוסייה של יוצאי אתיופיה, ואין לו קורס מחליף.

אלעזר שטרן: האשימו את הבניין הזה, לא משנה איך, שבגללנו זה נסגר, שאנשים פה בבניין, לא אני, לא משנה, לחצו בגלל הסימון של הקבוצה הזאת כקבוצה אתיופית.

יעקב מרגי: יש שיח בתוך החברה האתיופית גם, האם צריך קבוצות נפרדות או כבר הגיע הזמן שהן יהיו אינטגרליות, כי רוב רובם של התלמידים ושל המתגייסים, הם יוצאי אתיופיה ילידי הארץ, לא מקרב העולים.

יעקב מרגי: עדיין מכניסים אותם לקטגוריה של עולים.

יעקב מרגי: הדעות הן חלוקות גם בתוך החברה האתיופית.

צביקה פייראיזן: אני לא יודע לומר עדיין בצורה מובהקת, עברה בסך הכול שנה וחצי מאז שנסגר הקורס האחרון, לומר לך האם התוצאה הסופית כלפיהם היא טובה או לא טובה.

צביקה פייראיזן: אני יודע להגיד לך שאין יותר בידול בצבא.

צביקה פייראיזן: אין יותר שום קורס שהוא קורס מגזרי לעדה האתיופית.

יעקב מרגי: אין ספק, כשהייתי רואה כיתת טירוניות, קבוצה שכולה בנות העדה, זה היה צורם.

יעקב מרגי: אם הם צריכים את המענים האחרים, הם משתלבים.

יעקב מרגי: יש מענים בתוך המסגרות האחרות.

צביקה פייראיזן: הם לא מובדלים מאף חייל אחר.

צביקה פייראיזן: הם מקבלים בהתאם לנתונים.

צביקה פייראיזן: אני מכיר חייל יוצא העדה האתיופית שהוא חניך בקורס טייס.

יעקב מרגי: ברור.

צביקה פייראיזן: אני מניח שאתה מסכים איתי שהוא לא צריך לעבור קורס אמיר, בעניין הזה.

צביקה פייראיזן: אין יותר את הקורס הזה והיה חשוב לציין את זה.

יעקב מרגי: מאה אחוז.

אלעזר שטרן: א', אתה רואה פה אפילו מארבע שורות לפני זה, שיש קבוצות מזוהות בתוך הצבא גם.

צביקה פייראיזן: הצורך הוא לא עדתי.

צביקה פייראיזן: הצורך הוא לא מגזרי.

אלעזר שטרן: לא, לא.

אלעזר שטרן: כתוב: עברית לבדואים, עברית לדרוזים, עברית לנוצרים.

צביקה פייראיזן: כיוון שאני לא יכול ללמד אותם באותו קורס ביחד.

אלעזר שטרן: אין בעיה.

אלעזר שטרן: אני אומר שני דברים.

אלעזר שטרן: אחד, אני אומר, הנה עובדה, יש קבוצות שצריכות, לא משנה, חיזוק מסוים.

אלעזר שטרן: מה שאני שואל, כל אוכלוסייה, גם את הגדוד הדרוזי סגרו עכשיו אחרי הרבה מאוד שנים.

אלעזר שטרן: היו שנים שחשבו שהוא נכון.

אלעזר שטרן: השאלה שלי, יכול להיות שהיה נכון לסגור את קורס אמיר.

אלעזר שטרן: אני לא יודע אם זה היה נכון או לא.

אלעזר שטרן: אני חושב שגם בתוך הצבא הדעות חלוקות בהקשרים האלה.

אלעזר שטרן: מה שאנחנו נשמח לדעת, א', פעם שסגרו אותו, שבאמת לא פגענו דווקא באותם חיילים וחיילות.

צביקה פייראיזן: להבנתי לא.

צביקה פייראיזן: לא פגענו.

יעקב מרגי: הוא ענה.

יעקב מרגי: הוא אמר, מי שזקוק לתמיכה כזו או אחרת, לפי הנתונים האישיים שלו הוא יקבל.

צביקה פייראיזן: מי שזקוק לתמיכה מזוהה לפי הנתונים שלו, לא לפי העדה שלו.

אלעזר שטרן: אבל גם שם זה היה לפי הנתונים.

אלעזר שטרן: בתוך קורס אמיר היו לפי נתונים.

צביקה פייראיזן: לא, לא.

צביקה פייראיזן: בקורס אמיר, אני הכרתי אותו, אני לא פיקדתי אז על חיל החינוך, אם היית בן העדה האתיופית, היית מזומן לקורס אמיר.

אלעזר שטרן: אוטומטית?

צביקה פייראיזן: לדעתי כן.

יעקב מרגי: הטענות האלה עלו פה בדיונים.

צביקה פייראיזן: אחת השאלות והתהיות הייתה דרך אותו חייל שהיה כשיר והתמיין לקורס טייס, ושאל, תגידו, למה קיבלתי זימון?

צביקה פייראיזן: והוא צודק.

אלעזר שטרן: נכון, שאלה מצוינת.

צביקה פייראיזן: ולכן הדבר הזה נפסק.

צביקה פייראיזן: זו אחת הסיבות שהדבר הזה נפסק.

צביקה פייראיזן: היום אנחנו מקבלים אותם על פי המיון המוקדם שלהם והתאמה לקורסים, מה שכל אחד כפרט נדרש, לא כעדה.

צביקה פייראיזן: החלוקה לקורסים בעברית לעדות נובעת מתהליכי הגיוס שלהם, היא נובעת מהיכולת שלי לקיים שיעור ביחד.

אלעזר שטרן: אם את כל יוצאי אתיופיה היו מזמנים לשם, אז זו כנראה תקלה, אבל אם יש מאפיינים שעוד בתוך העדה, הרי אנחנו מכירים את זה נגיד מאחוזי הכליאה שמוצגים פה.

צביקה פייראיזן: שהם מטופלים בצורה אחרת וגם הם בירידה.

צביקה פייראיזן: הגישה היא, ואני חושב שהיא גישה נכונה, להמעיט במגדריות בעניין הזה, ואני חושב שאנחנו מטפלים בה בצורה רוחבית היום.

צביקה פייראיזן: כל שאר הקורסים שיש פה מתחלקים לקורס יהב, שזה קורס חוסן לנשים, שקורה במחו"ה אלון, קורס מולדת, זה קורס לעולים חדשים.

יהודית גידלי: זה ראשי תיבות של מה?

צביקה פייראיזן: מרכז חינוך והשכלה על שם יגאל אלון.

צביקה פייראיזן: קורס א"ר זה קורס לכאלה שמתגייסים לצבא עם ציון של לקות נפשית מסוימת, אבל כן יכולים לעבור ואנחנו עושים להם טירונות מוגנת בתוך הבסיס הזה.

צביקה פייראיזן: אוכלוסיית איתן נשים, היא כמו אוכלוסיית איתן גברים רק שהיא עוברת את זה במחווה אלון.

צביקה פייראיזן: איתן גברים וחוסן גברים זה הקורסים שקורים בחוות השומר.

צביקה פייראיזן: מתוך הקורס הזה אנחנו מוציאים מחוות השומר כל שנה פלוגה שלמה של לוחמים.

יעקב מרגי: מה נתוני הפתיחה שלהם?

יעקב מרגי: למה הם הגיעו?

צביקה פייראיזן: לחוות השומר?

צביקה פייראיזן: חלקם סוחבים תיקים פליליים יותר מאורך שנות חייהם, חלקם לא עברו מספיק שנות לימוד, שהחוסן שלהם, המדד הוא לא כמה שנות לימוד עברת, אלא האם הצבא מעריך במיט"ב, הפוקד שמראיין אותו והנתונים, מה סיכויי הנשר שלנו, האם הסיכויים שלו לצלוח או לא לצלוח.

יעקב מרגי: הם באים ממסגרות של מיל"ה שנעשים עם הצבא?

צביקה פייראיזן: הם באים ממגוון של מסגרות.

צביקה פייראיזן: הם באים בעיקר, אנשים שאנחנו מעריכים שהם חייבים תמיכה יסודית מאוד עמוקה לפני שהם יתחילו את השירות הצבאי, אחרת הם לא ישרדו אותו.

אלעזר שטרן: זה כעס, לא?

צביקה פייראיזן: זה בעיקר היכולת שלהם לא לנשור.

צביקה פייראיזן: זה המדד.

צביקה פייראיזן: המדד מכיל בתוכו מגוון שלם של אנשים.

צביקה פייראיזן: אנחנו עשינו פילוח עוד יותר מדויק בתוכם, בין אוכלוסיית חוסן ואיתן ואנחנו רואים את השונות בהתפלגות שלהם.

יעקב מרגי: כשהכמויות הן לא גדולות יחסית לצבא, זה נותן איזו תחושה שקורה משהו בחברה הישראלית, לעומת תקופות - - -

צביקה פייראיזן: אנחנו היום נמצאים בחוות השומר עם שלוש פלוגות של 150 חיילים בכל פלוגה.

צביקה פייראיזן: זו כמות גדולה יותר מבעבר.

צביקה פייראיזן: פעם הייתה נכנסת רק אוכלוסייה שנקראת אוכלוסיית איתן לשם.

צביקה פייראיזן: אוכלוסיית חוסן, אנחנו עלינו בשנה האחרונה.

צביקה פייראיזן: זו תחילתה של העלייה.

צביקה פייראיזן: זה גיוס אחד.

צביקה פייראיזן: אני מזכיר, גיוס מרץ, ולכן זה רק 179.

צביקה פייראיזן: אנחנו נקבל עוד בהמשך.

צביקה פייראיזן: הצפי שלנו הוא לעלייה דווקא בתחום הזה.

צביקה פייראיזן: בדרג החיילים אנחנו עושים הרבה מאוד פעולות.

צביקה פייראיזן: אפשר לראות את הקורסים כאן, מסיורים חד יומיים בירושלים, יחידות הסברה גיאוגרפיות שלוקחות את החיילים לסיורים בידיעת הארץ וטיולים בארץ, דרך שבוע לכידות.

צביקה פייראיזן: פעם היה בצה"ל מה שנקרא "שבוע נופש" לחיילים.

צביקה פייראיזן: אין יותר "שבוע נופש", יש שבוע לכידות.

צביקה פייראיזן: שבוע לכידות מיועד למ"פ או למג"ד ללכד את היחידה שלו.

צביקה פייראיזן: הוא משתמש במתקן הנופש, אבל כל הפעילות שלו היא פעילות שמובלת על ידי חיל החינוך.

צביקה פייראיזן: אם אנחנו מסתכלים על דרג המפקדים הזוטרים, אפשר לראות כאן את קורסי החינוך של בה"ד 1, קורס חובלים וקורס טייס, יחידת הסברה לנגדים ויחידת תגלית.

צביקה פייראיזן: דבר אחד שאנחנו מקפידים לעשות בשנים האחרונות זה מה שנקרא בית ספר לסיב"ה, שזה בית ספר שתכליתו לקחת ולמפות את היחידות שבהן אחוז הנשר הוא גבוה יותר מיחידות אחרות.

צביקה פייראיזן: אחרי שאנחנו ממפים אותם, אנחנו מזמנים אליהם סדנא של שלושה ימים שמכשירה את המפקדים.

צביקה פייראיזן: היא לא נוגעת בחיילים, היא נוגעת באיך המפקד יודע לטפל באוכלוסייה הזאת, ואנחנו רואים שכל יחידה שעוברת את הסדנא הזאת, מתחיל אחוז הנשר שלה ללכת ולרדת.

צביקה פייראיזן: הוא יודע יותר איך לפנות לחייל, הוא יודע איך לדבר איתו, הוא יודע איך להכיל את השונות שלו.

יעקב מרגי: אתה יודע מה האבסורד?

יעקב מרגי: שמערכת החינוך עכשיו, אנחנו מובילים שינוי בחינוך המיוחד ובטיפול בלקויות.

יעקב מרגי: מסתבר שסגל ההוראה, חלקו הגדול לא מכיר את הסוגיה.

יעקב מרגי: גם בהכשרה שלו הוא לא עבר את הפרק הזה.

צביקה פייראיזן: אז אנחנו עוד יותר מעצימים אפילו את היחידה הזאת עכשיו.

צביקה פייראיזן: היא נמצאת כיחידה נפרדת בתוך חוות השומר.

צביקה פייראיזן: תכליתה להכשיר מפקדים בצה"ל איך לטפל, כי אחרי חוות השומר הם עוברים לכל צה"ל ועכשיו צריך להכשיר את המפקדים איך לטפל בהם, לא במש"קיות כאלה ואחרות שיטפלו בהם.

צביקה פייראיזן: דרג המפקדים הבכירים, אפשר לראות בדרג הרס"ן, זו יחידת יעוד ואיכות.

צביקה פייראיזן: בדרג הסא"ל והאל"מ זו יחידת מחצבים.

צביקה פייראיזן: אפשר כאן לראות שהייתה ירידה ב-2017, כי הייתה נקודה שבה סגרנו את כל הפעילות עם המכונים ועברנו לפעילות בתוך הצבא.

צביקה פייראיזן: הגרף מייד מתיישר למעלה ב-2018 וכל הסא"לים והאל"מים עוברים את זה.

צביקה פייראיזן: אפשר לראות גם את המסעות לפולין, את אותם בתי ספר ליחידות השונות, ופעילות המילואים בתוך זה מתרכזת, אלה הכמויות שלה.

צביקה פייראיזן: הם בסך הכול שנתית יהיו פחות או יותר דומים.

צביקה פייראיזן: גדוד לדוגמא שמתגייס לשבועיים ועושה שבת באמצע, יכול אם המג"ד רוצה, לעשות שבת חינוך מלאה ליחידה שלו.

צביקה פייראיזן: זה לגבי פעילות המילואים.

צביקה פייראיזן: אפשר לראות כאן את כל הציר.

אלעזר שטרן: צביקה, תגיד לי, בתגלית אני רואה שכבר בחציון עברתם את מה שהגדלתם?

צביקה פייראיזן: הגדלנו בהתאם לדרישה.

צביקה פייראיזן: מחר בלילה אני בטקס הסיום שלהם והגדלנו את זה בהתאם לדרישה שלהם.

צביקה פייראיזן: יש יותר שמגיעים ואנחנו שומרים על היחס של כמות - - - פר אוטובוס.

צביקה פייראיזן: העלייה יכולה להיות מקומית.

אלעזר שטרן: דווקא בגלל שזה חציון, זה כמעט פי - - -

צביקה פייראיזן: כן.

צביקה פייראיזן: אנחנו ממש עכשיו מסיימים איתם את הסיור הזה.

צביקה פייראיזן: תוכנית העצמה לאנשי הקבע בדרג הזוטר יותר, בדרג הסרן, אלה הפעולות שאנחנו עושים.

צביקה פייראיזן: אם אתם רוצים להתעכב על משהו, אבל יש פה הרבה מאוד פעולות שעושים לחיזוק שלהם.

צביקה פייראיזן: הכנה לצה"ל, אפשר לראות כאן את הנתונים של התנסות.

צביקה פייראיזן: מה שעשינו שונה השנה ומתחיל לתפוס תאוצה עוד יותר בשנה הבאה.

צביקה פייראיזן: השנה לקחנו כ-2,000 תלמידים ועשינו להם גדנ"ע לא בבסיסי הגדנ"ע אלא בסיסי החי"ר של צה"ל, חי"ר, שריון, תותחנים, כדי לתת להם את המגע ולעודד לשירות קרבי.

צביקה פייראיזן: בשנה הבאה אנחנו מתכננים יחד עם משרד החינוך ומשרד הביטחון להעלות ל-7,000 כאלה.

צביקה פייראיזן: אנחנו ממקדים את הפעולה הזאת למה שאנחנו קוראים "אשכול 1", זה האשכול שבו בתי ספר שאנחנו מזהים שאחוז הגיוס שלהם הוא גבוה, אבל אחוז הגיוס לקרבי שלהם הוא נמוך.

אלעזר שטרן: יש איזה קשר בינכם לבין "אחרי"?

צביקה פייראיזן: יש קשר בינינו לבין כל התנועות, גם "אחרי".

צביקה פייראיזן: הייתי בטקס שלהם ביום שישי האחרון בהר הרצל.

צביקה פייראיזן: אנחנו בקשר איתם כמובן.

צביקה פייראיזן: אני עומד על הנקודה הזאת, כי כאן יש שינוי שבו אנחנו מקדישים הרבה מאוד מאמץ לבתי ספר כאלה ולהביא אותם ישר לבא"חים, לא לבסיס הגדנ"ע שלי.

צביקה פייראיזן: בסיסי הגדנ"ע שלי ממשיכים לעבוד עם אשכול 3 ואשכול 2, האשכולות הנמוכים יותר.

יעקב מרגי: אנחנו ערים לאחרונה לשיח בקרב בני הנוער, אם לא קרבי, לא מתגייס.

יעקב מרגי: יש קבוצה שלא מוכנה לעשות שירות שהוא לא, איך שאתם מגדירים, אצלי הכול משמעותי, שירות לא משמעותי.

יעקב מרגי: הוא אומר לך, אם אני לא הולך לעשות משהו, אני לא מתגייס.

יעקב מרגי: לא הולך להיות, סליחה על הביטוי, לא עוזר, לא פקיד ולא מכונאי.

יעקב מרגי: אתה לא מכיר.

צביקה פייראיזן: לא.

צביקה פייראיזן: אני רוצה בנקודות של מה אנחנו מתכננים לשנה הקרובה.

אלעזר שטרן: צביקה, רק סליחה, ברשותך.

אלעזר שטרן: "עדים במדים", ירדתם וזה נשאר מסביב ל-14-15?

צביקה פייראיזן: זה נשאר סביב ה-14-15 משלחות בשנה.

צביקה פייראיזן: יש רעיונות וניסיונות לעלות עוד פעם את הכמויות, אבל הכמויות הן בהתאם למה שאנחנו מעריכים שנכון לנו לעמוד בו.

צביקה פייראיזן: אין פה ירידה.

אלעזר שטרן: אם קיצצו 5,000 תקנים בצבא קבע - - -

צביקה פייראיזן: כן, אז אפשר לרדת.

צביקה פייראיזן: זה בהלימה.

יעקב מרגי: זה עדיין רק למ"פים?

יעקב מרגי: זה התחיל ממ"פ.

צביקה פייראיזן: מה פתאום, נוסעים נגדים.

צביקה פייראיזן: אנחנו בעיקר משתדלים מאוד לשבץ שם אנשים שיש להם משמעות פיקודית.

צביקה פייראיזן: הם אנשים שיש להם חיילים, שהמסע הזה משפיע עליהם בעניין הזה.

צביקה פייראיזן: אם אנחנו מסתכלים על הפנים קדימה, דברים שהם ממש קורים בימים אלה, קודם כול אנחנו מדגישים מאוד, וזה עלה והתבלט דרך הסוגיה של - - - המכונים שעשינו, שהמפקד, זו אחריותו לחנך והוא זה שצריך להוביל את כל השיח החינוכי בצבא.

צביקה פייראיזן: אנחנו נעזרים כמובן בגופים אחרים, אבל מרבית החינוך, והראיתי את זה, קורה על ידי המפקדים.

צביקה פייראיזן: התוכנית הבאה שהולכת להיכנס ב-2019 זו תוכנית שאנחנו קורים לה סף החינוך.

צביקה פייראיזן: זה אומר שלא יהיה חייל בצה"ל שלא עבר מינימום של תשע פעולות חינוך שדורשות או העברה הדרכתית או סיור בארץ.

צביקה פייראיזן: אני לא אפתיע אתכם, אני אומר לכם שיש חיילים שאם אנחנו לא נביא אותם לכנסת או לכותל המערבי או ליד ושם או להר הרצל, הם לא יהיו שם.

יעקב מרגי: בוא אגלה לך סוד.

יעקב מרגי: אמנם זה לא משודר ואין פרוטוקול עכשיו - - -

קריאה: יש, יש.

יעקב מרגי: בסדר, זה אני אומר בציוניות, יש גם בוגרי מערכת החינוך שתשאל אותם איפה נמצא הר תבור, הם לא יודעים.

צביקה פייראיזן: אני מקווה שאחרי הצבא הם ידעו הכול, בעניין הזה, ולכן אנחנו עושים את הפעולה הזאת.

צביקה פייראיזן: לדוגמא, אנחנו מוודאים שכל חייל בצה"ל עובר שיעור על השבועה לצה"ל, למה הוא עושה בכלל את מה שהוא עושה, על הממלכתיות בצה"ל, על חוק כבוד האדם וחירותו.

צביקה פייראיזן: יש פה סט שלם של תשע פעולות שהיום אנחנו לא מוודאים שכל חייל עובר אותן, והיום אנחנו נתחיל לוודא שכל אחד עובר אותם.

אלעזר שטרן: המילה "ממלכתית", מה זה?

צביקה פייראיזן: בית המשפט העליון, הכנסת.

צביקה פייראיזן: היום אחר הצהריים בעזרת השם אנחנו פותחים את שלוחת הרובע היהודי של מדרשת ירושלים.

צביקה פייראיזן: שלוחת הרובע היהודי זה בית שמשרד הביטחון קנה עבורנו בתוך הרובע היהודי.

צביקה פייראיזן: הולכת להיות עוד שלוחה של מדרשת החינוך הצבאית בירושלים ותפקידו הוא לטפל בפיקוד הזוטר.

צביקה פייראיזן: אנחנו זיהינו שיש לנו מבה"ד 1 ועד קורס יעוד ואיכות, שזה לרס"נים, יש שבע שנים שאנחנו לא עושים פעולה מטכ"לית עבורם ושם אנחנו הולכים לעשות את זה.

צביקה פייראיזן: באמצע 2019 אנחנו עתידים לפתוח את המרכז החינוכי בקריית ההדרכה, כי כל החיילים תומכי הלחימה לא עוברים טירונות מספיק ארוכה כדי שאנחנו נוציא אותם לשבוע שלם של סדרת חינוך, אז אנחנו מביאים את סדרת החינוך אליהם כדי לתווך את העניין הזה.

אלעזר שטרן: מה זה בעיר העתיקה, בית פלוגות הכותל מה שהיה?

צביקה פייראיזן: פעם זה היה בית פלוגות הכותל, היום זה בית אחר.

אלעזר שטרן: ואותו קנו?

צביקה פייראיזן: כן.

יעקב מרגי: כשאתה אומר לי תוכנית צו חינוך, שלא יהיה מי שלא עבר את תשעה השלבים האלה, יש לכם מסד נתונים שמופיע לכם?

צביקה פייראיזן: בדף הרישום של החייל יהיה מעקב אחרי תשע הפעולות האלה.

יעקב מרגי: לא עשה אותם בתחנה הנכונה, הוא יצטרך להשלים?

צביקה פייראיזן: יש נקודות בקרה וכל פיקוד וכל זרוע תהיה חייבת להשלים לו את הפעולות האלה, כולל מעקב ובקרה רשום.

אלעזר שטרן: הוא היה קודם עדין, הוא אמר שאם הוא לא יקח אותם להר הרצל או ליד ושם, יש כאלה שלא היו.

אלעזר שטרן: אם הוא לא יביא אותם לירושלים, יש כאלה שלא היו.

צביקה פייראיזן: אני הייתי מאוד עדין ואפילו פגשתי כאלה שלא היו - - -

יעקב מרגי: יש ירושלמים שלא היו בכותל.

אלעזר שטרן: לא, אני אומר לך, בירושלים בכלל.

צביקה פייראיזן: בירושלים.

צביקה פייראיזן: אני יכול לספר לך סיפורים על עצמי, עם אנשים שלי, שעמדתי איתם בטיילת ארמון הנציב ואמרו לי שזה דבר מדהים פה, אז שאלתי אותם אם זו פעם ראשונה בטיילת ארמון הנציב.

צביקה פייראיזן: הם לא אמרו לי, לא, זו פעם ראשונה בירושלים.

צביקה פייראיזן: גם כאלה יש ואנחנו צריכים לוודא שאין כאלה.

יעקב מרגי: יש לנו עוד מצגת?

יעקב מרגי: לאחר מכן נפתח להתייחסויות לשתי המצגות.

איתי לבנון: שלום, שמי איתי לבנון, אני ראש המינהל לכוח אדם טכנולוגי אקדמי, זה בעצם מה שנקרא עתודה אקדמית, כל התחום של האקדמיה בצבא.

אלעזר שטרן: עוד פעם את התפקיד.

איתי לבנון: המינהל לכוח אדם טכנולוגי אקדמי.

איתי לבנון: זה באכ"א תחת רח"ט טומק"א, אחראי לכל האקדמיה, עתודה, אקדמיזציה, כל מה שקשור לאקדמיה.

איתי לבנון: (הצגת מצגת) נתחיל עם מסלול העתודה.

איתי לבנון: זה מסלול יוקרתי, מסלול שהוא משנת 1950, שהוא בעצם מהווה את הקטר הטכנולוגי גם של צה"ל וגם של מערכת הביטחון ושל המדינה.

איתי לבנון: אנחנו בעצם מדברים על כמה דברים.

איתי לבנון: אצלנו רוב רובם של המקצועות הם בתחום ההנדסה, אם זה הנדסת חשמל, אלקטרוניקה, הנדסת מכונות, הנדסת תוכנה, הנדסת חומרים.

איתי לבנון: כמו שאתם רואים, ב-70% מכל המקצועות בתום האקדמיה - - -

יעקב מרגי: כשאתה אומר כל מקצועות ההנדסה, מאיזו דרגה, מהנדסאי או ממהנדס?

איתי לבנון: מהנדס.

יעקב מרגי: מהנדס ומעלה.

איתי לבנון: כן, מקצועות שבעצם הם מתחילים בתואר ראשון.

איתי לבנון: לאחר שהם מסיימים את התואר הראשון הם מגיעים ליחידות צה"ל ומערכת הביטחון.

איתי לבנון: יש לנו עוד מקצועות, מקצועות הרפואה, אז זה 15%, זה בעצם רפואה, רפואת חירום, רפואת שיניים, רוקחות.

אלעזר שטרן: יש לי שאלה כאן.

אלעזר שטרן: אם היה תלוי בך, היו יותר פה?

איתי לבנון: יש כמה דברים.

איתי לבנון: א', היום אנחנו ממלאים את כל התקנים.

איתי לבנון: אם בעבר, לפני חמש-שש שנים היה איזשהו משבר בתחום הזה, היום אנחנו מצליחים ואפילו הביקוש עולה על ההיצע.

איתי לבנון: השנה לעומת שנה שעברה אנחנו ב-60% יותר ביקוש מבחינת - - -

יעקב מרגי: אמנם לא ענית לו אבל קיבלנו תשובה.

אלעזר שטרן: הביקוש האיכותי, חבר'ה שעומדים ברף?

איתי לבנון: כן, כן.

אלעזר שטרן: אתה אומר לי שלרפואה או לעתודה אקדמאית בהנדסה אין לך בעיה.

איתי לבנון: אין לנו שום בעיה.

יעקב מרגי: הוא אומר לך שיש ביקוש יותר מהיצע.

איתי לבנון: אנחנו בביקוש מאוד גבוה.

איתי לבנון: הבעיה היא מאחורינו.

איתי לבנון: אנחנו מעלים את הרף האקדמי מדי שנה.

איתי לבנון: הממוצע שנה שעברה של המתקבלים היה 663, הפסיכומטרי.

יעקב מרגי: בוא תעצור פה, הדלקת אותי.

יעקב מרגי: אנחנו מקיימים פה דיונים בוועדה לא פעם ולא פעמיים, האם הפסיכולוגי מוטה תרבותי.

יעקב מרגי: יש חלופות.

אלעזר שטרן: זה גם קשור לקורס אמיר.

יעקב מרגי: הרי אנחנו רוצים צבא עם ורוצים שכולם, ושאף אחד לא יודר מכך, ואף אחד לא רוצה לדלג את הסינון ועל המצוינות.

יעקב מרגי: אף אחד לא רוצה להוריד את הרמה.

יעקב מרגי: מסתבר שיש חלופות לפסיכומטרי, כמו פיוירשטיין ועוד כמה שעשו.

יעקב מרגי: חלק מהאוניברסיטאות, ברפואה ובמקצועות אחרים עשו את החלופה הזו ונתנו מכסה, ואז יצא שבנות העדה האתיופית, הופיעה פה מצטיינת דיקן בלימודי רפואה באוניברסיטה העברית, שלא הגיעה לציון בפסיכומטרי אבל בפוירשטיין הגיעה לציון גבוה יותר והייתה מצטיינת דיקן.

יעקב מרגי: השאלה אם הפסיכומטרי, בלתו אין?

איתי לבנון: אז אני אגיד כמה דברים, א', אנחנו מסתכלים גם על זה.

איתי לבנון: יש לי תיכף שקף בדיוק לנושא הזה.

איתי לבנון: אנחנו לא מסתכלים רק על זה.

איתי לבנון: זו עוד אינדיקציה בשבילנו.

אלעזר שטרן: מה, זה בכלל עסק שלך?

איתי לבנון: אני מרכז את כל הפעילות.

איתי לבנון: כשאני מחליט מי נכנס לעתודה האקדמית, אז יש לנו כמה פקטורים.

יעקב מרגי: מה שתלוי בו, בצבא, את מי הוא מביא.

איתי לבנון: יש לנו את נתוני הקב"א, נתוני דפ"ר.

איתי לבנון: יש לנו את הפסיכומטרי, יש לנו את הבגרויות.

איתי לבנון: לשאלתך, היושב ראש, יש לנו מבחן אישיותי חיצוני ששם אנחנו בודקים את הדברים האלה.

איתי לבנון: המשקל שלו הוא המשקל המכריע, יותר מהפסיכומטרי.

יעקב מרגי: לצערי הרב המועצה להשכלה גבוהה לא מוכנה לדחוף ידיים למוסדות להשכלה גבוהה, להנחות אותם, בשם החופש האקדמי, נושאים את שמו לשווא, אבל בוא אני אומר לך בכנות.

יעקב מרגי: אני אמרתי זאת, לא בגלל שאתם יושבים פה.

יעקב מרגי: אני בשנת 77'-78' עברתי מבדקי טייס, את כל המבדקים.

יעקב מרגי: עברתי את השלב של הפסיכולוג.

יעקב מרגי: לא יודע היום איך זה עובד.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שמסתבר שלצבא יש כלים.

יעקב מרגי: הצבא ידע לפתח כלים לזהות באמת את הפוטנציאל יותר מאשר באותו רגע בשלב הבחינה הרגעית, לזהות פוטנציאל אישיות, לכן מצאתי מקום לציין את זה, מה שהמערכות האזרחיות משתמשות בחלק ממקומות העבודה עם פיל"ת למיניהם, אבל זה לא בעוצמות האלה, והצבא פיתח לעצמו את זה.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך עוד משפט אחד.

אלעזר שטרן: פעם רק אוניברסיטת באר שבע בקבלה לרפואה עשתה מבחני אישיות.

יעקב מרגי: עדיין עושה זאת.

אלעזר שטרן: נכון, אבל היום עושים את זה לדעתי בכל האוניברסיטאות.

יעקב מרגי: ראיון אישי, יותר חמור, לא מבחן אישיות.

יעקב מרגי: היא עושה ראיון אישי, לא שקוף.

איתי לבנון: טוב, אני אמשיך ברשותכם.

יעקב מרגי: תודה, אלעזר.

איתי לבנון: בתוך תוכניות העתודה בעצם יש לנו גם תוכניות עלית, שזה בעצם תוכניות שלומדים תואר ראשון ותואר שני, אז הזכרתם את צמרת, אתם רואים מצד ימין למעלה, בתחום של רפואה.

איתי לבנון: מצד שמאל אנחנו רואים את ברקים, שזה תואר ראשון ושני בהנדסת מכונות.

איתי לבנון: מתחתיו, ברקים חומרים, שזה תואר ראשון כפול, במכונות וחומרים.

איתי לבנון: סך הכול כל התחומים האלה, הנדסת אווירונאוטיקה בסילון, פסגות תוכנה, פסגות חשמל, כל התחומים האלה מהווים 15% מתוכניות העתודה.

איתי לבנון: שם הם מקבלים מעטפת של מעונות, מימון מלא של כל הלימודים, ואלה דברים שלא היו פעם.

איתי לבנון: גם אני עתודאי.

איתי לבנון: אני עתודאי כבר לפני 25 שנה.

איתי לבנון: בעבר לא היה את זה.

איתי לבנון: לא היה מימון.

איתי לבנון: אני עתודאי לכלכלה, דרך אגב, והיום הצבא נותן את כל הדברים האלה.

יעקב מרגי: ברשותך, אנחנו מדברים על שילוב חרדים גם בצבא, ואם נגעת בעתודות, ויש לכם את הנתונים האלה, אני אומר את זה מידיעה אישית.

יעקב מרגי: אני לוקח שני מסלולים של עתודות שחרדים משתלבים בהם, קח את מכון לב וקח מכללות להנדסה.

יעקב מרגי: יש מקרה של הצלחה ממכון לב, ובמכללות להנדסה נשר גדול.

יעקב מרגי: עוברים את המכינה בהצלחה גבוהה מעל המצופה, שבאים מישיבה שרק לימודי קודש, ועוברים בשנה הראשונה, שנה וחצי, הם בנשירה.

יעקב מרגי: מסתבר שמכון לב ידע לפתח את הליווי גם תוך כדי הלימודים, לאו דווקא במכינה.

יעקב מרגי: זה משאב שהצבא משקיע אותו הן מבחינת דחיית השירות.

יעקב מרגי: השאלה אם במכללות להנדסה יודעים לתת גם את הליווי הזה.

יעקב מרגי: אני אומר לך מידיעה אישית בשני המקרים, אחד הצלחה ואחד פשוט נטש באמצע כי הוא התמודד לבד.

יעקב מרגי: אין תוכנית ליווי, וחבל.

איתי לבנון: א', יש לנו מכון לב.

איתי לבנון: יש לנו גם מכללת עזריאלי ויש לנו עוד מכללות.

איתי לבנון: באמצעות עתידים אנחנו עושים איתם את הסיוע הזה.

איתי לבנון: תיכף אני אגע בזה, אני אפרט על זה.

איתי לבנון: מבחינת בוגרי המסלול, אז שמתי פה ממש על קצה המזלג.

איתי לבנון: קודם כול חשוב להבין, הם מהווים את שדירת הפיקוד.

איתי לבנון: היום כשמסתכלים על סא"ל ומעלה, אל"מים, תא"לים, אחד מארבעה, אפילו אחד משלושה, בגופים, הם עתודאים, זאת אומרת הם עיקר הפיקוד הטכנולוגי בחיל האוויר, בחיל הים, 8200, בכל הגופים.

איתי לבנון: אתם רואים פה את האנשים.

איתי לבנון: בשורה התחתונה גם יש את היועץ המשפטי לממשלה, נגל, ראש המל"ל לשעבר.

איתי לבנון: כולם עתודאים לשעבר.

יעקב מרגי: שלא יפגעו לך אחרים.

איתי לבנון: בשביל זה אמרתי, זה על קצה המזלג, דוגמאות.

איתי לבנון: לשאלתך הקודמת, אנחנו מסתכלים לא רק על הפסיכומטרי ולא רק על הבגרויות.

איתי לבנון: יש לנו מיקוד שאנחנו רוצים להעלות את האחוז של כל האוכלוסיות, גם בתחום של יוצאי אתיופיה, גם בדואים וגם עולים חדשים.

איתי לבנון: למעשה השנה עשינו קפיצת מדרגה בעולים חדשים.

איתי לבנון: אנחנו מאמינים שזה פוטנציאל שלא ממוצה.

איתי לבנון: תרגמנו את כל החומר שלנו, כל החומר השיווקי של העתודה תרגמנו לאנגלית, ספרדית, רוסית, לכל השפות.

איתי לבנון: אנחנו מפיצים את זה כדי למשוך עוד עולים שאחרת לא היו יודעים בכלל שיש אופציה כזאת.

איתי לבנון: אין מודעות לדבר הזה.

איתי לבנון: משקיעים הרבה מאמצים גם ביוצאי אתיופיה.

איתי לבנון: אנחנו מאמינים שהשנה אנחנו נכפיל את הכמות של יוצאי אתיופיה בעתודה באמצעות נושאים משלבים, לא מבדלים.

איתי לבנון: אנחנו כחלק מכל האוכלוסייה, אנחנו מאמינים שגם שם, באמצעות ליווי פרטני עם כל הגורמים הרלוונטיים.

איתי לבנון: בתחום הנשים, אני חושב שאנחנו לוקחים את הדבר הזה צעד אחד קדימה.

איתי לבנון: השנה התחלנו שולחן עגול ביחד עם כל הגופים הרלוונטיים, המל"ג, שיתוף פעולה מאוד חזק עם משרד החינוך, משרד לשוויון חברתי.

איתי לבנון: אנחנו מאמינים שזה פוטנציאל אדיר שהוא לא מספיק ממוצה.

איתי לבנון: היום זה נע בין 18% ל-20% בעתודה.

איתי לבנון: אנחנו רוצים להגיע לפחות ל-30% תוך שלוש שנים.

איתי לבנון: אני מאמין שזה אפשרי.

איתי לבנון: זה משהו שהוא מתחיל בשלבים הראשונים של משרד החינוך.

איתי לבנון: גם איתם אנחנו מכניסים את זה בהיבט של המודעות והמסוגלות והיכולת ללמוד פיזיקה, ביולוגיה ומדעים.

איתי לבנון: זה משהו שאנחנו מאוד מכניסים עכשיו בשלבים הראשונים, וגם כמו שציינת, כל הנושא הזה של האוכלוסיות, גם בתחום של המגזר הדתי, בתחום של העולות, בתחום של הפריפריה.

איתי לבנון: אני מאמין שזה פוטנציאל שהוא לא ממוצה, שעוד לא גילינו אותו.

איתי לבנון: אם אני משווה לאקדמיה בעולם האזרחי, אנחנו יכולים להגיע ולעשות הרבה הישגים בתחום הזה.

איתי לבנון: זה משהו שאני אשמח גם לבוא לשנה הבאה לבוא ולעדכן, כי זה לדעתי משהו שהוא יצבור הרבה הישגים.

איתי לבנון: תחום אקדמיזציה.

איתי לבנון: מה זה אקדמיזציה?

איתי לבנון: חבר'ה גאונים, מחוננים, מתחילים ללמוד תואר ראשון בגיל 15-16, יש כבר כאלה, כמה בודדים שסיימו תואר ראשון בכיתה ו'-ז'.

איתי לבנון: יש כמה כאלה גם, אז כל החבר'ה האלה כשהם מגיעים לצבא, הם רוצים להשתבץ במקצוע שהם צברו תואר ראשון, תואר שני.

איתי לבנון: אנחנו פתחנו השנה מספר מסלולים.

איתי לבנון: אנחנו מאמינים שאם אנחנו נכווין אותם לתוכניות מצוינות לתואר שני, אם אנחנו נכווין אותם להנדסת נתונים, אם נכווין אותם להנדסת חשמל, אז כל הדברים האלה, אנחנו בעצם מוסיפים להם עוד שנתיים.

איתי לבנון: דוחים להם את הגיוס בשנתיים נוספות והם לומדים תואר שני וככה הם יכולים למצות את הפוטנציאל שלהם.

איתי לבנון: הם יגיעו ליחידות והם ימקסמו את הפוטנציאל שלהם.

יעקב מרגי: אנחנו לא מדברים על זה, המשק והחברה הישראלית נתרמת בערך מוסף שאין לו אח ורע, מאלה שמסיימים את השירות, אחרי שירות קבע.

יעקב מרגי: הם מקבלים אותם עם ניסיון עשיר, עם ידע.

יעקב מרגי: הם נחטפים, לעומת מי שיוצא אחרי השירות הצבאי ועושה תואר אקדמי, אם זה בהנדסה.

יעקב מרגי: אחר כך חסר לו הניסיון.

איתי לבנון: נכון, הם צוברים פה ניסיון.

יעקב מרגי: הם מועדפים על ידי המסגרות.

איתי לבנון: כן, הם צוברים ניסיון, הם צוברים תואר שני.

איתי לבנון: היום אנחנו מעודדים תואר שני תוך כדי שירות החובה, אז אין ספק שזה משהו שהוא מאוד משתלם בראיה המשקית.

איתי לבנון: עוד דברים שאנחנו עושים, אנחנו מסתכלים גם על, כמו ששאלת בהתחלה, מכון לב.

מירב בן ארי: רגע, אני רציתי לשאול שאלה שהיא כל הזמן מטרידה אותי, החיבור בין התיכון אליכם.

מירב בן ארי: מחונן, אתה מדבר על 15-16.

מירב בן ארי: איך בעצם אתה מגלה אותו לפני שהוא מגיע אליך או שאתה מגלה אותו רק כשהוא נהיה מלש"ב, רק כשהוא מגיע לצו ראשון?

איתי לבנון: קודם כול אנחנו מחוברים למשרד החינוך, לאגף המחוננים עם מנחם נדלר.

איתי לבנון: אנחנו מחוברים אליו.

איתי לבנון: דבר ראשון, כשהם מגיעים לצו ראשון כבר בכיתה י"א, הם בעצם מדווחים שהם למדו או שהם אפילו באמצע התואר.

מירב בן ארי: אז רק כשהוא מגיע אליך לצו ראשון.

איתי לבנון: כבר מי"א אני יודע עליו, מצו ראשון.

איתי לבנון: בשנה האחרונה התחלנו לקבל נתונים ממשרד החינוך, שמביאים לנו את האינדיקציה, אז אנחנו נוכל לגלות את זה קודם.

מירב בן ארי: זה מדהים אותי הנקודה הזאת.

מירב בן ארי: במשך כל השנים עד היום לא ידעתם על תוכניות המחוננים.

מירב בן ארי: זה ממש רק מהשנה.

איתי לבנון: מהשנה האחרונה.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר לך, מדיונים שונים כאן, משרד החינוך לא בנוי לקלוט את כל המחוננים לא רק בפוטנציאל, בפועל, והמסגרות של המחוננים בהגרלה.

יעקב מרגי: אני מקבל פניות.

יעקב מרגי: הרי ילד מחונן שלא מקבל את המענה שלו, הוא באותה הגדרה של ילד עם צרכים מיוחדים, ואם הוא לא מטופל נכון, הוא יכול להגיע למחוזות שאנחנו לא - - - .

יעקב מרגי: זה פספוס כפול.

יעקב מרגי: תתאר לעצמך שאם משרד החינוך היה מסוגל ויכול ורוצה לעשות איזה מיון כלשהו, לזהות אותם, לתת להם מענה מיידי כחובה, היית מקבל מנעד רחב יותר.

איתי לבנון: כן, אז לכן אנחנו בקשרים מאוד צמודים איתם.

איתי לבנון: רק לסבר את האוזן, לפני ארבע-חמש שנים זה היו מספרים של 40-50 בשנה.

איתי לבנון: היום אנחנו מדברים על מעל 300 בשנה שכבר מתחילים את התואר לפני הצבא.

איתי לבנון: חלקם גם מסיימים.

מירב בן ארי: אז בעצם התוכנית של אותו מחונן, סליחה שאני תקועה על זה, פשוט אני כל כך הרבה שנים פה, מדברים על החיבור בין צה"ל לבתי הספר.

מירב בן ארי: אני גם עוסקת בזה בחינוך הטכנולוגי, אבל זה דיון אחר שיש לנו.

מירב בן ארי: בעצם ברגע שהוא הולך, המחונן, הוא מאותר כמלש"ב בצו ראשון.

מירב בן ארי: בתוכנית הצבאית שלו, היא מנצלת את הכישורים שלו.

איתי לבנון: אנחנו פונים אליו, מזמינים אותו ואת ההורים לכנס, מסבירים לו בדיוק מה האפשרויות, איך הוא ישתבץ במקצוע, אם הוא למד פיסיקה או כימיה או ביולוגיה או מדעי המחשב.

מירב בן ארי: ואז עושים לו ממש מסלול.

איתי לבנון: כן.

יעקב מרגי: משאב שחבל לפספס אותו.

איתי לבנון: כן, כן, זה משאב שהוא משאב אדיר והיחידות צמאות למשאב כוח האדם האיכותי הזה, אין ספק.

איתי לבנון: דרך אגב, בתחום הזה אנחנו מתחברים להחלטת ממשלה 2292 להגדיל את היקף המהנדסים.

איתי לבנון: זה משהו שהוא מאוד מתחבר לנו, כי דרך זה אנחנו נוכל גם להכשיר אותם ביחידות בצבא.

איתי לבנון: אנחנו מחוברים מאוד לאודיסאה ביחד עם משרד רוה"מ וקרן רש"י, מה שנקרא "אודיסאה מהנדסי העתיד".

איתי לבנון: זה משהוא שאנחנו גם כן מסתכלים עליו.

איתי לבנון: זה בהיבט של פריפריה.

איתי לבנון: שאלת קודם על כל הנושא של פריפריה.

איתי לבנון: היום בעתודה 35% מהעתודה זה אוכלוסיית עתידים, אוכלוסיית פריפריה.

איתי לבנון: זה משהו שהוא מדהים, נתון שהוא הולך ועולה.

יעקב מרגי: בשירות הציבורי הם מועדפים.

יעקב מרגי: יש להם העדפה בגיוס, לבוגרי עתידים.

איתי לבנון: לא ידעתי.

יעקב מרגי: ממשיכים עם זה.

מירב בן ארי: זה נכון.

איתי לבנון: מעולה.

איתי לבנון: זה באמת משהו שאנחנו מחוברים אליו מאוד חזק גם בהיבט הסטודנטים, גם בהיבט הבוגרים.

איתי לבנון: עוד סוגיה שהייתי רוצה להעלות פה, ברשותכם, נושא התחבורה.

איתי לבנון: אני אגע בזה ממש על קצה המזלג.

איתי לבנון: היום אנחנו בעצם בוחרים את העתודאים, אנחנו כצה"ל, כמדינה, אבל בתחום של הוצאות הקיום שלהם אנחנו לא נותנים להם תחבורה ציבורית.

איתי לבנון: הם מממנים, כל מי שגר בצפון, נוסע למרכז.

איתי לבנון: מי שגר בדרום, נוסע למרכז.

איתי לבנון: רוב האקדמיות, אם זה תל אביב או בעברית, הם פשוט מקבלים הנחת סטודנט רגילה וזה מאות שקלים שהם סופגים מכיסם.

איתי לבנון: בראיית המקרו, בראייה המשקית זה כסף קטן, זה 3-4 מיליון.

יעקב מרגי: תחדד את זה, אני רוצה להבין.

איתי לבנון: אני אומר, נושא התחבורה הציבורית, אנחנו שולחים אותם ללמוד שלוש-ארבע שנים.

יעקב מרגי: יש לו כרטיס סטודנט, הוא מקבל הנחת סטודנט בלבד.

איתי לבנון: כן, אבל יום-יום אנחנו שולחים אותו הלוך-חזור, הלוך-חזור.

מירב בן ארי: תגיד לי, הוא כמו שוחר?

איתי לבנון: זהו, זה בדיוק מה שאני אומר.

איתי לבנון: הוא מבחינת הסטטוס, כן, אבל היום שוחרים מקבלים.

מירב בן ארי: מה בעצם אותו עתודאי, הקשר שלו עם הצבא?

איתי לבנון: כשהוא מתקבל למסלול, הוא מקבל תעודת חוגר והוא נחשב דח"ש, בדחיית שירות, אבל יש לו חוגר.

יעקב מרגי: יש לו חוגר, הוא עושה טירונות לפני כן.

איתי לבנון: יש לו חוגר, הוא עושה טירונות בין השנה הראשונה לשנייה, עושה גם קורס קצינים.

מירב בן ארי: השינשינים שהם בדח"ש, הם כן קיבלו.

איתי לבנון: הם מקבלים, לכן אני אומר, יש פה איזשהו - - -

יעקב מרגי: לקחנו אתגר, הבנו.

מירב בן ארי: לא, כי את השינשינים והמכינות, אנחנו טיפלנו בזה.

יעקב מרגי: כמה עתודאים יש ברצף?

איתי לבנון: 1,000 בשנה.

מירב בן ארי: זה בדיוק כמו המכינות ושנת שירות.

מירב בן ארי: זה אותם חבר'ה, כי גם מי שעושה שנת שירות מקבל דח"ש ובשנת השירות שלו הוא נוסע בתחבורה הציבורית בחינם.

איתי לבנון: אם נצליח להביא את זה, זו בשורה גדולה.

יעקב מרגי: הנה מירב ואנוכי נגייס גם את חברת הכנסת לאה פדידה לנושא הזה.

יעקב מרגי: אני חושב שעתודאים במסגרת הזו של צה"ל - - -

מירב בן ארי: כן, תן לנו לבדוק את זה.

יעקב מרגי: מה זה לבדוק?

יעקב מרגי: להביא תוצאות.

יעקב מרגי: בצבא אין לבדוק.

יעקב מרגי: יש יעד, כובשים אותו.

מירב בן ארי: אני מטפלת בשינשינים כבר תקופה ארוכה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: עכשיו יש לנו ממש חצי שעה להתייחסויות.

מירב בן ארי: אגב, אני חייבת רק להעיר לך משהו קטן, שיהיה לך הרבה יותר קל להציג, כי אני מניחה שגם פניתם לשר התחבורה או למי שצריך או לשר הביטחון.

מירב בן ארי: תרשום באדום להשוות את תנאי העתודאים לתנאי שנת השירות, כי זה שתי אוכלוסיות שמקבלות דח"ש.

מירב בן ארי: לדעתי זה לא דומה להסדרניקים.

מירב בן ארי: להם יש סידור אחר, אבל זה בול על השינשינים.

מירב בן ארי: אנחנו גם נפנה, אבל גם כשאתה פונה, אין סיבה, זה אותם.

איתי לבנון: מאה אחוז, תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

אהרון שחר: ד"ר אהרון שחר, מנהל אגף החינוך הטכנולוגי במשרד החינוך.

אהרון שחר: ההתייחסות שלנו היא להמשך י"ג-י"ד.

מירב בן ארי: כן, יש דיון גם על החינוך הטכנולוגי, היום.

עדי שפירא: עדי שפירא, מינהל חברה ונוער, משרד החינוך.

עדי שפירא: אני התבקשתי להתייחס יותר לעניין ההיבט הערכי של עבודה בקהילה בשיתוף פעולה של משרד החינוך והצבא.

עדי שפירא: השאלה אם כרגע להתייחס או לעזוב את זה?

יעקב מרגי: למה לא?

עדי שפירא: בגדול.

עדי שפירא: אז קודם כול, בתוך בתי הספר כמובן אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאוד הדוק גם עם משרד הביטחון וגם עם הצבא, עם הצוות של קצין חינוך ראשי על כל העניין של הכנה לצה"ל.

עדי שפירא: אנחנו דווקא שמים את ההיבט הקרבי במוקד, דווקא מתוך העניין שיש הצפה מאוד גדולה בטכנולוגיה ואנחנו רוצים להכניס חזרה את המוטיבציה ואת הרצון לגיוס לשירות משמעותי בדגש על קרבי, אם זה מתאים לפרופיל הנער/הנערה.

עדי שפירא: יש מגוון תוכניות בבתי הספר, אני לא אכנס כמובן לפרטים, אבל אנחנו עובדים על זה מאוד חזק.

עדי שפירא: זה חלק ממכלול הדברים של גם גופים חיצוניים שנכנסים לבית ספר וגם עבודה בתוך בית הספר עצמו של הצוות החינוכי.

עדי שפירא: במסגרת השירות הצבאי אני חושבת שנכון להעלות כאן שתי סוגיות אבל ממש בקצרה, זה גם המורות החיילות וגם גרעיני הנח"ל.

עדי שפירא: בעצם שני המסלולים האלה עושים עבודה מאוד משמעותית בקהילה.

עדי שפירא: המורות החיילות, יש להן חמישה מסלולים.

עדי שפירא: אנחנו מדברים על היקף פחות או יותר של 450 מורות חיילות כרגע בשטח שהן עושות מגוון תפקידים מאוד חשובים בדגש על פריפריה ופריפריה חברתית, שזה גם בפנימיות, גם קליטת עולים, גם יש את המסלול התורני, עבודה כמובן בקהילה עם קידום נוער וקהילה וכו'.

יעקב מרגי: כשאמרת מורות חיילות, זה מורים/מורות או רק מורות?

עדי שפירא: מורות חיילות.

לאה פדידה: אז למה הגדנ"ע גם?

עדי שפירא: הגדנ"ע זה סיפור אחר.

צביקה פייראיזן: דיברנו עליו קודם.

צביקה פייראיזן: דיברנו על הגדנ"ע, הצגנו.

עדי שפירא: וגרעיני הנח"ל שיש להם כמה שלבים בתהליך עצמו, שכמובן זה שנת שירות לפני, אבל יש שם את פרק המשימה שאורך כשנה, כשפרק המשימה הוא פרק שממש מהותו זה עבודה בתוך הקהילה, שוב, על דגש על פריפריה חברתית, שזה גם הכנה לצה"ל אבל גם כמובן העצמה אישית, עבודה בתוך קבוצות, מנהיגות נוער וכו', שזה נתינה מאוד משמעותית בתוך הקהילה, וכאן גם השיתוף בין משרד החינוך לבין הצבא הוא מאוד הדוק ועובד מאוד יפה.

עדי שפירא: אנחנו מדברים על 36 גרעינים, 33 רשויות מקומיות וכו'.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: מילואימניקים, לא זנחנו אתכם.

מייק רותם: שמי מייק, איש מילואים.

מייק רותם: האמת שאין דברים להתייחס למה שדובר כאן.

יעקב מרגי: תתייחס למילואימניקים.

מייק רותם: אני אתייחס למשהו אחד שחשוב לי להגיד והוא בעיקר נוגע לנו בצבא.

מייק רותם: אני חושב שיש היום הרבה הטבות ויש הרבה זכויות לאנשי מילואים, שזה מצוין.

מייק רותם: אני יכול להגיד כמישהו שמתעסק הרבה עם אנשי מילואים בעצמי, אני איש שלישות, המון אנשים לא מכירים מה הם זכאים, וכל התהליך הזה של מיצוי זכויות לדעתי לא קל להם.

יעקב מרגי: המידע לא נגיש?

מייק רותם: לא נגיש.

יעקב מרגי: צה"ל לא מנגיש את המידע הזה?

מייק רותם: יש את אתר המילואים.

מייק רותם: זה משהו יחסית חדש.

מייק רותם: היום רוב האנשים לא מכירים את הדברים האלה.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: אחד מהעובדים שלי מכיר מתי מגיע לו מענק.

מייק רותם: זה העניין, זה לא רק המענק.

מייק רותם: יש פה הרבה דברים נוספים.

מייק רותם: דרך אגב, מדובר גם על אוכלוסיית המפקדים.

מייק רותם: יש הטבות גם למפקד מילואים פעיל ואנשים לא יודעים את הדברים האלה, ואני כקצין קישור מביא להם את הדברים האלה ככה, אבל זה לא נגיש, זה לא משהו שהם יודעים.

מייק רותם: לצורך העניין, למה לא שולחים להם SMS, אתה כמפקד זכאי - - - ?

יעקב מרגי: החברות הטכנולוגיות כבר אימצו את זה.

יעקב מרגי: אתה הולך לבנק לאומי, אתה מקבל SMS, חוות דעתך על השירות.

מייק רותם: אז בואו נתקדם גם בצבא בנושא הזה.

יעקב מרגי: הרמת להנחתה.

מירב בן ארי: אתה מדבר על המילואים או על המלש"ב?

מייק רותם: אני מדבר על המילואימניקים.

מירב בן ארי: היה אתמול את הדיון בחוץ וביטחון עם נקח"ל וגם שם יש יותר תלונות של המילואימניקים.

מירב בן ארי: חלק מזה זה באמת מחוסר מידע.

מייק רותם: הם לא יודעים.

יעקב מרגי: העלית את זה.

יעקב מרגי: נראה אולי התייחסות בהמשך.

יעקב מרגי: רוצות להתייחס?

ורד בן יהודה: אני ורד, אני רמ"ד תכנון באכ"א מילואים.

ורד בן יהודה: אני אומר שבאמת כתב המילואים מחזיק את כל המידע גם לחייל וגם למפקד וגם שם אנחנו לקראת איזושהי תוכנית של שיפור הדיגיטל וכל מה שאפשר להנגיש יותר במידע.

ורד בן יהודה: אנחנו עובדים על זה.

ורד בן יהודה: אנחנו מכירים את הפערים.

ורד בן יהודה: כל המידע קיים.

ורד בן יהודה: אנחנו רוצים להיות טובים יותר בהנגשה תמיד.

בר זונשיין: בר זונשיין מהתאחדות הסטודנטים.

בר זונשיין: אני דווקא מעדיף להתייחס למה"ט.

בר זונשיין: זה בחלק הבא של הדיון או עכשיו?

יעקב מרגי: הדיון הזה משולב משני נושאים, גם תרומתו של צה"ל, גם מערך המילואים.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

עודד מלניק: שמי עודד מלניק, אני חבר בוועד המנהל של עמותת המילואים.

עודד מלניק: אני באופן אישי בן 65, סא"ל מיל' בחיל הים, בשירות פעיל.

עודד מלניק: עד היום, חצי שנה הזאת עשיתי 15 יום.

עודד מלניק: רציתי בקצרה לדבר על שני נושאים, דווקא על מערך המילואים הצעיר.

עודד מלניק: אחד, זה לברך על זה שאתמול עבר בקריאה ראשונה הנושא של מתן שתי נקודות זכות אקדמאיות למילואימניקים, והדבר השני זה הנושא שכבר הזכירו את השם הזה, את הנושא - - -

יעקב מרגי: תתפלא לשמוע, היה דיון לא קל בוועדה, דבר שחשבנו שזה יהיה - - - .

יעקב מרגי: גם היו קולות שדעתם לא הייתה נוחה מזה שזה מחוקק.

עודד מלניק: תודה לכם.

יעקב מרגי: כש-70 שנה לא עושים, אז זה בא בצורת חוק.

עודד מלניק: הדבר השני זה הנושא של הזכויות שהמל"ג אישר - - - זה עדיין מתעכב וזה כרגע - - -

יעקב מרגי: דיברנו על זה בתחילת הדיון.

יעקב מרגי: אנחנו מאיצים בשר העבודה.

יעקב מרגי: זה התחיל בכלכלה שהפך להיות משרד העבודה.

יעקב מרגי: התחלפו השרים.

יעקב מרגי: צריך לחדש את התקנות.

יעקב מרגי: אני כבר בתזכורת הרביעית למשרד העבודה.

יעקב מרגי: כפי ששמעת את סגן שר הביטחון, לקח את זה לידיים והוא הבטיח שזה על סף גמר.

עודד מלניק: סומך עליך.

עודד מלניק: תודה רבה.

בר זונשיין: אפשר לקבוע דיון ייעודי רק על הנושא הזה, בהמשך?

יעקב מרגי: יהיה.

יעקב מרגי: כשהתקנות יגיעו אלי, תרצה או לא תרצה, יהיה, כי אני צריך לאשר אותם.

בר זונשיין: אני רוצה שיהיה דיון כדי שהם יגיעו אליך.

יעקב מרגי: לא, הם יגיעו.

יעקב מרגי: אנחנו לא נבזבז דיון.

יעקב מרגי: אנחנו יושבים עליהם כדי לקבל אותם.

יעקב מרגי: אנחנו בישורת האחרונה.

בר זונשיין: תודה רבה.

אלי מאירי: אלי מאירי, מג"ד מילואים באוגדה 162.

אלי מאירי: אני גם מגיע לפה כנציג עמותת המילואים, מנהל בית ספר במקצוע האזרחי שלי.

אלי מאירי: אני רוצה להתייחס לפעילות החינוך במילואים ולהגיד שאנחנו מרגישים שיש הרבה יותר השקעה בשנים האחרונות בכל תקציבי החינוך למילואים.

אלי מאירי: אני רוצה להתייחס בהיבט הזה לשני דברים.

אלי מאירי: הרבה יותר קשה להתמודד ולהתנהל עם חיילים.

אלי מאירי: ככל שהם יותר צעירים, יותר קשה להביא אותם למילואים.

אלי מאירי: זה דורש מהמפקדים יכולות, כישורים וזמן שלא נדרש מהם בעבר.

אלי מאירי: כן, יש לי פרספקטיבה של 20 שנה במילואים, ואנחנו זקוקים ליותר הכשרה חינוכית דווקא לאוכלוסיית המפקדים בעניין הזה.

אלי מאירי: אני רוצה לציין שהמכשול המרכזי הוא לא תקציבי החינוך.

אלי מאירי: דווקא תקציבי החינוך גדולים, אבל קשה מאוד, אתה לא יכול לנצל אותם, כי הם תקציבים של כסף ואין לי ימ"מ להביא את האנשים, אז זה נחמד מאוד שיש לי עשרות אלפי שקלים שאני כאילו לא מנצל, אבל אני פשוט לא יכול לנצל אותם.

אלי מאירי: אני חושב שהתמהיל צריך להיות שונה וחייבים להתייחס לזה.

אלי מאירי: אם אני לא יכול להביא את האנשים במילואים, אני גם לא יכול לתת להם תכני חינוך.

אלי מאירי: אני חושב שצה"ל חייב לעשות בעניין הזה סדר.

אלי מאירי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, אורה, תציגי את עצמך.

אורה חכם: פורום ציבורי לשוויון הזדמנויות בחינוך.

יעקב מרגי: זה נקרא קרדיטציה של התואר ההנדסאי, אבל זה עניין של המל"ג יותר מאשר צה"ל.

אורה חכם: אני חושבת שהצבא הוא גורם שיכול באמת לסייע ולדחוף את הדבר הזה אם הוא חושב, א', שיש לו דרישה.

אורה חכם: אמנם אמרת שיש לך המון אנשים שפונים עכשיו ללימודים, אבל צריך להתחשב בעניין הזה, מי הולך ללמוד הנדסאי.

אורה חכם: הדרישה הזאת, אולי יש לך, אבל היא דווקא מהמעמדות היותר מבוססים במדינה ולא כל כך מהמעמדות החלשים.

אורה חכם: אלה פונים להנדסאים כי הם מקבלים אותם, אז אני הייתי רוצה שהצבא יאמץ לעצמו כצבא העם דרישה להכיר בקרדיטציה כמו שאמרת, לעניין הזה.

אורה חכם: זה אחד.

אורה חכם: אני גם שואלת אותך שאלה.

יעקב מרגי: אותך, זה תא"ל צביקה.

אורה חכם: שמעתי אותך מדבר על הקשר עם משרד החינוך וזה מבורך.

אורה חכם: האם אתה יכול להשפיע גם על משרד החינוך, למשל בהעמקת לימודי ערכים שאתה רואה שהם חסרים לנו באמת.

אורה חכם: כצבא אתה רואה שהם חסרים לנו, אבל הם חסרים לנו בכלל, ולהיות גורם שמביא יותר כסף למערכת החינוך בנושא הכשרה של העצמה אישית.

יעקב מרגי: תודה, אורה.

יעקב מרגי: בהמשך ניתן לכם.

יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת.

לאה פדידה: אני רוצה להגיד כמה מילים ואז להוסיף שאלה, שלא מעט מגיעים אלי פניות ללשכה.

לאה פדידה: אני באמת רוצה בצבא הזדמנות אמיתית לילדים שאולי לא הצליחו.

לאה פדידה: כשהם מגיעים לצבא, באמת זה כור היתוך של החברה הישראלית ואני מאוד מאמינה בערכים והזדמנות גם לחנך ולעשות את החיבור בין החברה האזרחית לבין הצבא, אבל כולנו, אחרי שמשרתים, מילואים יש באמצע, המון חיילים שמשתחררים, חיילים שגייסו אותם מסיבות כאלה ואחרות לא לקרבי, כבודו, ונורא רצו להיות בקרבי וניהלו עם הצבא מאבק מאוד ארוך כדי להיות בקרבי, בסופו של דבר כשהם משתחררים, חסר להם שבוע ימים כדי לקבל את המענק שמקבלים ללימודים, כבודו, והשבוע ימים לא לתת לילד, סליחה, אני רגילה להגיד ילד כי יש לי גם חייל, לא לתת לחייל ששנה רב עם הצבא כדי לשרת בקרבי, ושירת שנה וחצי בקרבי ואז יש איזשהו הפרש של שבוע, לא לתת לו מענק, הצבא חייב לדעת שאין שחור-לבן.

לאה פדידה: אין לכם ועדות.

לאה פדידה: אני עזרתי לאותם חיילים, כתבתי לוועדות, הלכתי.

לאה פדידה: אטום לחלוטין.

לאה פדידה: אם אנחנו רוצים לעודד את בני הנוער שלנו לערכים, ובעיניי זה ערך לשרת בקרבי.

לאה פדידה: גם ש"ג הוא ערך, אבל גם מי שרוצה לשרת בקרבי זה ערך, ואנחנו נתקלים באטימות מוחלטת, כבודו.

לאה פדידה: אין איזושהי ועדה והילדים האלה יוצאים אחרי שירות שלוש שנים, שנאבקו בצה"ל כדי לשרת בקרבי.

לאה פדידה: אחרי שנה וחצי בקרבי שחסר להם בין חמישה ימים, היה אחד.

לאה פדידה: ראיתי את המכתבים שהוא קיבל צה"ל.

לאה פדידה: אחד, היה חסר לו שישה ימים, אחד ארבעה ימים, והם לא מקבלים את מענק הלימודים.

לאה פדידה: הייתכן הדבר איך פותרים את זה, כבודו?

יעקב מרגי: שמענו.

יעקב מרגי: פרופ' אלי פולק, ולאחר מכן התייחסות.

אלי פולק: תודה רבה.

אלי פולק: אני רוצה להתייחס לדברים שאמר אותם סגן השר לגבי זכויות בני/בנות זוג של אנשי מילואים.

אלי פולק: אני אשתמש במילים בנות זוג משום שזה רוב המקרים, אבל ברור שהכוונה גם לבני וגם לבנות זוג.

אלי פולק: הנושא הזה התחיל בבקשה של הממשלה מטעם המל"ג לבוא ולהתחשב במצב המיוחד של מי שנקרא לשירות מילואים בצו 8 או בצו 9 ולהקל עליהם משום שקשה להכין דברים מראש, וגם באותה בקשה הייתה בקשה להתייחס לבני/בנות זוג.

יעקב מרגי: היה דיון גם בוועדה.

יעקב מרגי: זה במיוחד אחרי "צוק איתן", אז בנות הזוג שהן סטודנטיות - - -

אלי פולק: כן, כן, הכוונה היא כמובן לסטודנטים.

אלי פולק: אנחנו מדברים על מל"ג.

אלי פולק: אני רוצה לומר כמה דברים, אבל קודם כול רוצה להודות לשר החינוך שתמך במהלך הזה לכל אורכו וכתוצאה מכך אנחנו יכולים היום בסך הכול לברך על המוגמר.

אלי פולק: ברור שאנשי מילואים שיוצאים לצו 8, צו 9 צריכים התייחסות מיוחדת.

אלי פולק: הם לא יכולים לתכנן את מהלכיהם מראש ולכן אנחנו נותנים להם יום אחד נוסף של חופש.

אלי פולק: זה לא חופש.

אלי פולק: חובה להתייצב למילואים.

אלי פולק: נותנים להם עוד כמה זכויות לגבי מועדים כדי שהם יוכלו באמת להסתדר ולהתארגן, והדברים האלה הם פשוטים.

אלי פולק: החידוש הגדול יותר הוא לגבי בני/בנות זוג, ואנחנו ראינו לנכון לא להחיל את זה אך ורק על צו מילואים וצו 8, צו 9, אלא גם בשירות רגיל, כי לנגד עינינו ראינו חברה שבה ברוך השם הסבים והסבתות הם היום הרבה יותר צעירים מכפי שהם היו בעבר.

יעקב מרגי: הם רק נראים יותר צעירים.

יעקב מרגי: הם מתחתנים יותר מאוחר, אל תספר לי סיפורים.

אלי פולק: אני פה ביחד איתך באותו מקום, אז אני מרשה לעצמי לומר שאנחנו - - -

יעקב מרגי: תן לנו לחלק מחמאות גם לעצמנו.

יעקב מרגי: הם נראים יותר צעירים.

אלי פולק: ואז הם עדיין עובדים.

אלי פולק: אם הם עובדים, הם לא יכולים לעזור, אז אי אפשר לבקש מבת הזוג שהיא סטודנטית או בן הזוג שהוא אימא/אבא, לבוא וגם לטפל בילדים, כי ההורים לא יכולים לבוא ולעזור.

אלי פולק: זה לא הולך ככה, וגם כשמדובר בפנסיונרים, ברוך השם היום אנשים עסוקים מאוד ולכן צריך להכיר בכך שמשפחה שבה אחד מבני הזוג הולך למילואים והחלק השני הוא סטודנט/סטודנטית, צריך להתחשב בהם, וזה היה העיקרון המנחה, והחשיבה הייתה מה הן השעות הקשות.

אלי פולק: שעות הבוקר ושעות אחרי הצהריים המאוחרות הן השעות שבהן צריך להביא ילדים לגן או לבית הספר או צריך לקחת אותם מהם, ולכן אלה השעות שבהן צריך לפטור אותם מהצורך לבוא ולהופיע בשיעורים.

אלי פולק: הפטור הוא לא גורף.

אלי פולק: מעבדות, אין ברירה, צריך להשתתף במעבדות, אז על זה אין פטור, אבל אם מדובר על שיעור פרונטלי, החובה להופיע לא קיימת.

אלי פולק: הנגזר מזה, אם אחד מבני הזוג משרת 30 יום וכתוצאה מכך כמעט הלך חצי סמסטר, הרי שבת/בן הזוג גם יכול לבקש דחייה במועד של המבחן אם זה מסתדר, ולכן נתנו שורה של הקלות.

אלי פולק: הן כולן נמצאות במסמך ולא צריך להרחיב את הדיבור.

אלי פולק: אני חושב שצריך לברך על המוגמר ולהודות לאנשי המילואים ובני משפחותיהם עבור ההקרבה, כי ההקרבה היא לא רק למי שמשרת במילואים, גם למי שנשאר בבית.

אלי פולק: אם יורשה לי לומר הערה אחת לגבי הגברת אורה חכם.

אלי פולק: עד כמה שאני מבין, הנדסאים מקבלים 30 נקודות זכות עבור הלימודים שלהם כהנדסאים כשהם רוצים להיכנס ללימודים ברמה של מוסד אקדמי.

יעקב מרגי: כמה נקודות זה התואר?

אלי פולק: נקודה לתואר זה סדר גודל של 120, אז כך שזה לא זניח.

יעקב מרגי: כל המוסדות להשכלה גבוהה נותנים?

אלי פולק: כן, כן.

אלי פולק: הדבר הזה קיים הרבה לפנינו.

אלי פולק: אני נמצא שם פחות משנתיים.

אלי פולק: זה הרבה לפני.

יעקב מרגי: אני לא בטוח.

יעקב מרגי: אשמח לשמוע.

עמרי גולן: עמרי גולן מהשלכה המשפטית של המועצה להשכלה גבוהה.

עמרי גולן: יש החלטת מל"ג שמדברת על הכרה ב-30 נקודות זכות.

עמרי גולן: צריך לקבל את אישור המל"ג לפרוצדורה הזאת.

יעקב מרגי: אתה יודע לומר לי אם כל האוניברסיטאות והמכללות מכירות בתואר הנדסאי?

עמרי גולן: צריך לקבל את אישור המל"ג.

עמרי גולן: אוניברסיטה, מוסד שרוצה לתת את ההכרה הזאת צריך לקבל אישור של המועצה להשכלה גבוהה.

יעקב מרגי: אתה לא עונה לי על השאלה.

יעקב מרגי: אני לא מזלזל במה שאמרת.

יעקב מרגי: יכול להיות שיש החלטה של המל"ג.

יעקב מרגי: אני יודע לומר לך שהמוסדות להשכלה גבוהה לא נותנים קרדיט לתואר הנדסאי.

יעקב מרגי: לא רוצה לומר שכולם, כי זה על פה בדיונים כצורך.

יעקב מרגי: גם ממך אני לא שומע תשובה חד משמעית.

יעקב מרגי: זו הביקורת הסמויה שהייתה לי גם בקטע של נקודות הזכות.

יעקב מרגי: אנחנו לא אוהבים לחוקק.

יעקב מרגי: ועדת חינוך היא הכי פחות מחוקקת כשקשור בחינוך וכשקשור בהשכלה גבוהה.

יעקב מרגי: יש את החופש האקדמי, יש עצמאות פדגוגית.

עמרי גולן: זה עניין אקדמי טהור.

יעקב מרגי: חברי הכנסת ביוזמות חקיקה שקשורות לחינוך ולאקדמיה, הם לא ממהרים לחוקק, אבל כשאין ברירה ורואים שזה לא הולך, זה בסוף יבוא.

עמרי גולן: לתת קרדיט ללימודים שהם לא אקדמיים ולהכיר בהם כלימודים אקדמיים זה עניין טהור אקדמי וזו החלטה - - -

יעקב מרגי: תבחנו את זה, תקבעו כללים.

עמרי גולן: יש כללים.

עמרי גולן: יש החלטה בעניין הזה.

אלי פולק: אם יורשה לי לומר, אני חושב שהרוח בתוך המל"ג, הנושא הזה הועלה במסגרות שונות.

אלי פולק: הרוח בתוך המל"ג היא רוח חיובית.

אלי פולק: היא אומרת לבוא לקראת.

אלי פולק: אתה לא יכול להכריח מוסד לבוא ולעשות את זה, אבל בגדול יש לדבר הזה פתרון, פתרון גם לאנשים בתוך הצבא, גם לאנשים שהם מחוץ לצבא והרוח היא חיובית.

יעקב מרגי: רוח חיובית, אבל זה לא משמח.

אלי פולק: מצד שני נזכור דבר אחד, הנדסאי זה לא מהנדס.

יעקב מרגי: ברור.

אלי פולק: מהנדס הוא אדם שיש עליו אחריות שהיא דיני נפשות.

יעקב מרגי: פרופ' אלי פולק, גם 30 נקודות זכות, יהיה מי שיאמר שזה מעט, יהיה מי שיאמר שזה הרבה.

יעקב מרגי: סביר.

אלי פולק: זה סביר.

יעקב מרגי: אני מכיר את העמדה הנחרצת שלכם שאתם לא כופים על מוסדות להשכלה גבוהה.

יעקב מרגי: נכון לרגע זה, אני לא רוצה לומר לך אם אני יודע שיש מוסד אחד שכן מכיר או לא מכיר.

יעקב מרגי: יכול להיות שיש החלטת מל"ג, אבל הכרה בפועל, זה לא קורה.

איתי לבנון: אם יורשה לי להוסיף על זה, הנושא הזה, גברת חכם, הוא מאוד חשוב לליבנו.

איתי לבנון: שבוע הבא בדיוק בנקודה הזאת אנחנו אוספים את ועד ראשי האוניברסיטאות ואנחנו מציגים להם את נושא הקרדיטציה בשביל לקבל את הצד הזה שאתה מדבר עליו.

יעקב מרגי: מאה אחוז.

יעקב מרגי: אנחנו סיימנו את הסבב ואנחנו לקראת סיכום הדיון.

יעקב מרגי: יש התייחסויות למה שנאמר מסביב?

צביקה פייראיזן: הייתה בקשה להתייחס לסוגיה של הקשר שלנו עם משרד החינוך.

צביקה פייראיזן: א', כמו שאמרתי בראשית הדברים, הקשר שלנו עם משרד החינוך הוא מאוד טוב.

צביקה פייראיזן: שניים, אני אומר שוב, גם אמרתי בראשית הדברים, אנחנו רק יכולים להודות גם להורים וגם למחנכים ולתנועות הנוער שמביאים את הילדים אלינו בגיל 18 כשהם כבר מחונכים.

צביקה פייראיזן: אנחנו מתאימים את החינוך לדרישות של צה"ל, לדרישות של החיילים או מה אנחנו דורשים מהחיילים בסופו של דבר, אבל אנחנו לא מקבלים אותם לחלל ריק ויש קשב גדול לבקשת שלנו ממשרד החינוך.

צביקה פייראיזן: רק השנה פעלנו, לדוגמא, שילבנו את המכללה לפיקוד טקטי בהרצאות בבתי הספר לטובת הגברת המוכנות לשירות קרבי.

צביקה פייראיזן: בשנה הקרובה אנחנו עושים פעולה שמשלבת את חניכי פו"מ, המכללה לפיקוד ומטה לשיח עם המורים והמחנכים.

צביקה פייראיזן: אני יכול להגיד לך שאשתי היא מחנכת בתיכון ברחובות והיא עוסקת המון בחינוך הערכי.

צביקה פייראיזן: אני רק יכול להוריד את הכובע בפני המחנכים ולהצטרף אליהם.

צביקה פייראיזן: אנחנו עוד שלב בדרך.

צביקה פייראיזן: אנחנו לא חיים בתוך עצמנו, ולכן אני רק יכול להודות למשרד החינוך.

צביקה פייראיזן: בנקודות שבהן יש לנו שיח איתם, יש שיח טוב.

צביקה פייראיזן: הוא שיח פורה.

צביקה פייראיזן: אני בוודאי לא אשפיע על חלוקת התקציבים בתוך משרד החינוך.

צביקה פייראיזן: זה לא תפקידי.

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: עוד התייחסויות לפני שאני מסכם?

איתי לבנון: רק במילה בהמשך לנושא של ההכרה בלימודים.

איתי לבנון: זה לא משהו שאנחנו עוסקים בו.

איתי לבנון: אנחנו הולכים לברר את זה.

איתי לבנון: התוכנית נקראת "ממדים ללימודים".

איתי לבנון: אני לא מכיר את הקריטריונים שלה, אבל אנחנו נבדוק את זה ונחזיר תשובה.

איתי לבנון: אני גם הייתי שבוע שעבר ב"עדים במדים".

איתי לבנון: זה עלה פה גם בדיון.

איתי לבנון: אני רוצה לציין, א', מבחינתי בתור חוויה אישית, להיות לפני שבוע, היום, יום שלישי שעבר במיידנק, היום פה, כבוד גדול.

איתי לבנון: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת המובילים את היום הזה בכנסת.

יעקב מרגי: היום הוא עוד יום ארוך, רווי אירועים ודיונים.

יעקב מרגי: הוועדה מוקירה ומכירה את מערך המילואים.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה סקירה מפורטת על הפעולה החינוכית הערכית בצה"ל הן לחיילים והן למפקדים.

יעקב מרגי: הוועדה שמחה לשמוע על הממשקים הרבים שיש לצה"ל עם מערכת החינוך ומערכת ההשכלה הגבוהה.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת בפעם המי יודע כמה למל"ג לקבוע כללים ומתן קרדיטציה להנדסאים.

יעקב מרגי: הוועדה מכירה בתרומתו של צה"ל על השמירה של הצבא כצבא העם הלכה למעשה.

יעקב מרגי: מעבר למילים גבוהות והצהרות כפי שאנחנו שומעים הרבה פעמים מאנשים שלא תורמים לכך שהוא יישאר צבא העם, פוגעים בו פעם אחר פעם, הוועדה מכירה בתרומתו של צה"ל.

יעקב מרגי: לפני שאומר את הסעיף האחרון, מה לעשות, מדינת ישראל היא מדינה שנמצאת לא במקום טוב בפערים בחינוך.

יעקב מרגי: בסקלה של הפערים בחינוך, קבוצה אחת קטנה נמצאת למעלה, קבוצה אחת קטנה שהולכת וגדלה, שכמעט לא מדידה, למטה, וכל החברה הישראלית לא נמצאת באמצע או בשלושת רבעי, לאורך כל הסקלה פרוסה.

יעקב מרגי: הפערים בחינוך, יש להם מספר פקטורים, מספר סיבות.

יעקב מרגי: זה לאו דווקא פריפריאלי, לאו דווקא מעמדי או עדתי.

יעקב מרגי: זה תלוי בהרבה גורמים, של רשויות חזקות, רשויות חלשות, מודעות, השכלת הורים ועוד הרבה פרמטרים, והוועדה מכירה בתרומתו של צה"ל בצמצום הפערים בחינוך, צמצום הפערים בחברה.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.

יעקב מרגי: תודה באמת לכל מי שתרם לדיון.