ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 799, 2018-06-26 09:34

אלי אלאלוף: היום 26 ביוני 2018, י"ג בתמוז תשע"ח והשעה 09:34.

אלי אלאלוף: בוקר טוב לכולם.

אלי אלאלוף: האמת שכל השנה אנחנו עושים הצדעה לצה"ל, כי בלי צה"ל איפה היינו?

אלי אלאלוף: אז אני שמח שיש מספר חברים שהחליטו לעשות יום מיוחד של הכנסת, שמצדיעה לצה"ל.

אלי אלאלוף: אז היום וסמכו על זה שאני רב"ט בשם אלאלוף, אז אתם רואים, אין קצינים מטעם הכנסת, כולם עסוקים, כולם רצים מוועדה לוועדה וסומכים עלינו שנעשה דיון ענייני.

קריאה: אבל חושבים שאתה אלוף.

אלי אלאלוף: לא, אלאלוף.

אלי אלאלוף: זה יותר.

אלי אלאלוף: זה ה' הידיעה של ספרד שהתווספה לשם.

אלי אלאלוף: אני באמת חושב שצה"ל הוא צבא העם האמיתי, אבל לא תמיד הוא ידע להוציא מכל העם את הפוטנציאל שלו ולממש אותו.

אלי אלאלוף: לי הייתה זכות כרב"ט פשוט להגיע לצה"ל בגיל 27 כעולה חדש, אחרי כמה שנים בארץ ושרתי במחנה שומרון, בטירונות של תותחנים.

אלי אלאלוף: וזה נקרא אז, בתקופה שלי, שלב ב"תניק.

קריאה: גם היום.

אלי אלאלוף: גם היום זה נקרא של ב'?

אלי אלאלוף: יש עוד דבר הזה?

אלי אלאלוף: אני הגעתי ממרוקו ו-4 שנים באוניברסיטה, אז באמת לקחו אותי לשם.

אלי אלאלוף: היה - - - לכם כמרוקאי, אז שמו אותי ביחידה עם המרוקאים, שהגיעו לארץ כמה שנים לפני כן.

קריאה: בתותחנים?

אלי אלאלוף: בתותחנים, כן, בטירונות קודם כל.

אלי אלאלוף: כי החבר שלי לוי משומרון, היה בורח לנו לשכם.

אלי אלאלוף: אתם יכולים לנחש בשביל מה.

אלי אלאלוף: ושם ראיתי את הפער ביחס.

אלי אלאלוף: אני אומר את זה מפני שאני מלא הערכה לצה"ל.

אלי אלאלוף: שלא תחשבו דקה אחת שאם אני אומר ביקורת זה בגלל שאני אוהב לבקר משהו.

אלי אלאלוף: ודאי לא צה"ל.

אלי אלאלוף: אבל שם הרגשתי שמי שהגיע בלי שום השכלה פורמאלית וזה, אז שיהיה - - - ואם הוא מרוקאי, אה, תעזוב אותו, זה אבוד.

אלי אלאלוף: היה לוי אחד ועוד כמה חברים שעשו פשלות לא נעימות וצה"ל לא ידע לתפוס אותם.

אלי אלאלוף: אני מדבר על שנת 1972.

אלי אלאלוף: כל חיי אני עוקב, כי אני דוד של משפחה מרוקאית, אז אתם יודעים כמה.

אלי אלאלוף: יש לי רק תשעה אחים, אז אתם יכולים לתאר כמה אחיינים ונכדים יש במשפחה שלי, שהם בצה"ל.

אלי אלאלוף: האמת שהמצב השתנה לגמרי, אבל דבר אחד במסגרת התפקידים השונים שלי, של עבודה בפריפריה, אני כל חיי הגשתי אותם לאהבה שלי.

אלי אלאלוף: אני לא סבלתי, כי מתוך אהבה הלכתי לעבוד בפריפריה בתחומים חברתיים, אז יצא לי למזלי שעתידים נולד במשרד שלי.

אלי אלאלוף: הפרסום של עתידים, הראשון, אמרו עד שנקבל אישורים מצה"ל וזה, תעזוב.

אלי אלאלוף: תוציא לנו את המפרט הראשון, שהיה מצד אחד רש"י, מצד שני צה"ל.

אלי אלאלוף: ואז היה תת אלוף ברזני שאמר - אתה תבין את זה.

אלי אלאלוף: אתה מרוקאי, לא? אתה תבין.

אלי אלאלוף: נביא פרנקים לעתידים.

אלי אלאלוף: נביא אותם מהפריפריה, אתה מסכים לא? ודאי.

אלי אלאלוף: ולכן גם עתידים נולד שם, בדיונים האלה.

אלי אלאלוף: הקצין שהיה ממונה אז היה אלוף משנה, אם אני לא טועה, איציק תורג'מן, שאחר כך החליף אותי ברש"י לכמה חודשים ונולד עתידים.

אלי אלאלוף: עתידים, אתם יודעים שזה הצלחה.

אלי אלאלוף: עתידים, מה זה אומר?

אלי אלאלוף: שללכת לפריפריה, איפה שאף אחד לא רצה לחפש אותם ותביא אותם לרמות הכי גבוהות שאפשר בעולם הטכנולוגי.

אלי אלאלוף: אותו סיפור קרה לנו במגשימים.

אלי אלאלוף: התחלנו ברש"י לדבר על הסייבר וכל הדברים האלה, שאל תשאלו אותי, אין לי מחשב על השולחן.

אלי אלאלוף: חוץ מהטלפון שלי אני לא יודע להפעיל שום דבר.

אלי אלאלוף: ראינו שבסייבר קורה אותו דבר.

אלי אלאלוף: אז בחיל המודיעין היו 2% יוצאי דרום ו-4% יוצאי צפון.

אלי אלאלוף: זה אומר שעוד פעם, ביחידות צה"ל הכי מבוקשות, שצה"ל צריך אותם ל-100 שנה קדימה, הוא לא הולך לחפש אותם בפריפריה ואז נולד גם מגשימים.

אלי אלאלוף: הקורסים הראשונים בבאר שבע, שהיו בבית יציב.

אלי אלאלוף: עד היום אומרים לי שזו הצלחה אדירה.

אלי אלאלוף: מה זה מאפיין?

אלי אלאלוף: זה מאפיין שפשוט אלף צה"ל צריך את כל העם שלו, מכל פינה.

אלי אלאלוף: הוא לא יכול להסתפק באלה שמגיעים אוטומטית למערכת.

אלי אלאלוף: בז'רגון שלי, בלי שתפגעו, הצפונבונבוניים האלה.

אלי אלאלוף: שבלאו הכי אבא שלהם מהנדס, סבתא שלהם מהנדסת.

אלי אלאלוף: מי לא מהנדס במשפחה?

אלי אלאלוף: וכולם יודעים מחשוב, מתמטיקה, פיזיקה.

אלי אלאלוף: מצוינות אוטומטית.

אלי אלאלוף: כאילו בשאר אזורי הארץ אין דבר כזה.

אלי אלאלוף: אז אני רוצה להגיד לכם, אני בא מעיר קטנה במרוקו ששמה פאז, מהמלח של פאז.

אלי אלאלוף: אתם לא יכולים לתאר כמה מצוינים נמצאים היום באירופה ובאמריקה, שיצאו מאותו חור כמוני.

אלי אלאלוף: למה?

אלי אלאלוף: כי לא היה מחסום פסיכולוגי, חברתי, שאומר שבפריפריה אין ילדים טובים.

אלי אלאלוף: יותר מזה.

אלי אלאלוף: אם צה"ל צריך את הכמות הנדרשת שלו ליחידות האלה, אין לו ברירה.

אלי אלאלוף: זה לא מתוך ברירה אידיאולוגית, סוציולוגית שהוא צריך להביא אותם.

אלי אלאלוף: אין לו ברירה, הוא חייב לרוץ להביא אותם משם.

אלי אלאלוף: כי משם לא ממצים את הפוטנציאל שיש ואת שתי האוזניים של הילדים שלנו.

אלי אלאלוף: לכן אני שמח שהצבא לא מתעקש ועומד.

אלי אלאלוף: אני זוכר את השיחות עם תת אלוף קרו מחיל המודיעין, אומר מאיפה אני אביא אותם?

אלי אלאלוף: אז הבאנו את הבחור, הבן של נהג המשאית של ערד, עם פיגור, האבא.

אלי אלאלוף: עם אמא, אני לא אגיד לכם עוד איזה רמת פיגור.

אלי אלאלוף: והילד הזה יצא במחזור ראשון של קורס הסייבר מספר 1.

אלי אלאלוף: אני בטוח שהוא למעלה למעלה ביחידות שלו.

אלי אלאלוף: זאת אומרת שאם מתעקשים, עם ראש פתוח, עם נכונות להודות בכישלון, כי זאת לא בושה להודות.

אלי אלאלוף: כי מי שלא מודה אז הוא עוד יותר גרוע בהמשך.

אלי אלאלוף: הוא מתחמק מלראות את האמת.

אלי אלאלוף: שנדע שהפוטנציאל האדיר, הלא מנוצל, שהוא יפתח את המדינה, שהוא יפתח את הכלכלה, שהוא יפתח את ה טכנולוגיה, זה גם הבחורים מהדרום ומהצפון.

אלי אלאלוף: לצערי אני אומר, אחרי כן יש דיון על הבריאות, אתם תראו, גם שם יש לנו את אותה בעיה.

אלי אלאלוף: חברים, צריך להבין שמי שמשקיע בפריפריה, ההשקעה שלו היא כפל כפליים לעומת ההשקעה במרכז הארץ.

אלי אלאלוף: ודבר נוסף שתבינו, לצערי, כי אני לא מכיר תהליך טבעי יותר מזה, זו העובדה שהיום הפריפריה מחזקת את המרכז ולא ההיפך.

אלי אלאלוף: כי הבוגרים של בתי הספר המוצלחים, אלה שנמצאים גם אצלכם באותן יחידות שציינתי כרגע, בצורה הכי טבעית הם קמים ועוזבים את האזור שממנו הם באו.

אלי אלאלוף: זאת אומרת שהפריפריה כל הזמן מחלישה את עצמה ומחזקת את המרכז.

אלי אלאלוף: וגם המהפכה האדירה הזאת שאמורה לקום עם העברת צה"ל לנגב, זה לא זבנג וישנו.

אלי אלאלוף: אולי בעוד 20 שנה ההשלכות של זה יורגשו בדרום.

אלי אלאלוף: כי כרגע, מהדיונים שאני משתתף ולא אספר עליהם כמובן, בוועדת חוץ וביטחון, הבעיה המרכזית כרגע זה איך מסיעים את המרכז לדרום כל יום, עם כמה מאות אוטובוסים, כפי שאתם ודאי יודעים.

אלי אלאלוף: זה אומר שגם היום יודעים שהמעבר האדיר הזה של עשרות אלפי חיילים לדרום, של יחידות הכי משוכללות, בסוף נתקעים בגלל האישה שלא מוצאת עבודה.

אלי אלאלוף: בגלל – לא, אנחנו רגילים לחיי התרבות של תל אביב ואני תושב באר שבע, אז אני רוצה להגיד לכם, אני לא רואה את אשתי כל הזמן, היא בקונצרט, בשירה, בזה.

אלי אלאלוף: חיי תרבות מטורפים.

אלי אלאלוף: מזל שיש לה זמן להכין למרוקאי קצת אוכל.

אלי אלאלוף: חוץ מזה עכשיו יש קייטרינג, אז נלך עם קייטרינג.

אלי אלאלוף: אני אומר את זה מפני שצה"ל הוא הגוף המשימתי המרכזי שיכול לשנות ולחזק את כל המדינה, לא רק חלק ממנה.

אלי אלאלוף: אני שמח שביקשו ממני היום שנקיים כאן דיון בוועדת הרווחה, ביוזמת החברים שכאן, ודאי אם זה אלי בן דהן סגן שר הביטחון, שהוא באר שבעי בין היתר, שכן שלי בשכונה.

אלי אלאלוף: ואלעזר שטרן ואחרים שיזמו את היום, כדי שנדון בדברים.

אלי אלאלוף: תעבירו את המסר מדברים מסוג זה, של תפקיד צה"ל בתפקיד החברתי.

אלי אלאלוף: אני אסיים בנקודה אחת.

אלי אלאלוף: גם בדו"ח העוני שהייתה לי הזכות לעמוד בראשו, למלחמה בעוני, בוועדה בשנת 2011 פעם ראשונה צה"ל הודה בעוני בתוכו.

אלי אלאלוף: אלוף אורנה ברביבאי כתבה דו"ח קצר ובו כל ההנחיות של צה"ל ובצדק יש לה, שהיא מודה שיש תקציב של 300 מיליון שקלים לנושא ההתמודדות עם העוני בחיילים.

אלי אלאלוף: ואני גם רוצה שתזכרו שעוני אין לו סוף.

אלי אלאלוף: תמיד יהיה עוני, בכל חברה.

אלי אלאלוף: המשוכללת ביותר, כמו הצפונים של סקנדינביה וגם אצלנו, שאנחנו מדינה מדהימה, שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: אבל יש לנו עוני והעניים האלה שיגיעו לצה"ל, יכולים גם להיות מצוינים, בוודאי לתרום לחברה.

אלי אלאלוף: לצה"ל ולחברה שלנו, שכולנו רוצים אותה כמה שיותר צודקת ומצוינת.

אלי אלאלוף: אז אני מודה למי שבא ואני שמח שחבר שלי, חבר הכנסת דני סידן מהצפון הגיע ונציג האוצר, הוא יודע היום שאין הוצאת כסף, אז הוא מגיע, אלי, ברוך הבא, בוא שב ותצטרך אלינו.

אלי אלאלוף: מי מתחיל?

ענת כהן-שמואל: סגן אלוף אריאלה איטח.

ענת כהן-שמואל: יש להם מצגת?

אלי אלאלוף: איטח?

אלי אלאלוף: מאיפה את?

אלי אלאלוף: ממושב יד רמב"ם?

אריאלה איטח: לא.

אריאלה איטח: המשפחה בחדרה והמקור ב- - -

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: לפרוטוקול תגידי את שמך ותפקידך.

אריאלה איטח: אז בוקר טוב.

אריאלה איטח: השם שלי הוא אריאלה איטח ואני ראש ענף תכנון ומחקר באגף כוח אדם בצה"ל.

אריאלה איטח: אני שמחה על הפתיחה שלך.

אריאלה איטח: מה שאנחנו ננסה, כל הצוות הנכבד שיש פה, אתה רוצה שנציג אותם?

אלי אלאלוף: לא, אחד-אחד שנגיע ואחר כך תעשה לי מבחן ואני אכשל.

אריאלה איטח: אוקיי, אין בעיה.

אריאלה איטח: אנחנו פה כדי להציג איך צה"ל עוסק באוכלוסיות במיקוד, איך צה"ל כמקדם חברתי מנסה לטפל בכל הדברים שציינת פה.

אריאלה איטח: אז באמת צה"ל רואה את עצמו כצבא העם.

אריאלה איטח: שאלה שהרבה פעמים עולה לאוויר ואנחנו באמת רואים את צה"ל כגוף שהוא הזדמנות מאד משמעותית עבור הרבה בני נוער.

אריאלה איטח: לא רק עניין של פריפריה חברתית וגיאוגרפית, אלא סוג של הזדמנות סתם לילד שמתנהג בצורה מסוימת ויש לו הזדמנות לפתוח דלת חדשה ולשפר את עצמו.

אריאלה איטח: צה"ל כל הזמן משפר את עצמו.

אריאלה איטח: כל הזמן בוחן איזה אוכלוסיות כרגע נדרשות במיקוד.

אריאלה איטח: בתקופה שאתה התגייסת, כנראה הנושא של עלייה, עולים הייתה אוכלוסייה הרבה יותר במיקוד, היום קצת פחות.

אריאלה איטח: כל פעם בהתאם לצורך אנחנו בודקים איזה אוכלוסיות צריכות חיזוק ולהן אנחנו נותנים מענה.

אריאלה איטח: עסקנו בנושא של יוצאי אתיופיה.

אריאלה איטח: עכשיו לפי החלטת הממשלה עברנו מבידול לשילוב.

אריאלה איטח: כבר אין מסגרות ייחודיות, אבל אנחנו עדיין כל הזמן דואגים ורואים – יוצג פה בהמשך – איך אנחנו מקדמים.

אריאלה איטח: נושא של חיילים בודדים, מיעוטים מתנדבים שהם לא חייבי גיוס, מתנדבים רפואיים, עולים עדיין קיימים, אבל במינונים יותר נמוכים.

אריאלה איטח: נוער בסיכון, חרדים.

אריאלה איטח: כל פעם זה משתנה.

אריאלה איטח: אנחנו בעיקר עוסקים כל הזמן בשאלה איך אנחנו מרחיבים את הגיוס, אי אנחנו קולטים עוד ועוד אוכלוסיות לתוך צה"ל ונותנים להם גם את הכלים בהתאם לצורך.

אריאלה איטח: איך אנחנו משפרים את המיצוי שלהם, איך אנחנו מוודאים שהם מגיעים מיצוי מיטבי של היכולות שלהם ואנחנו משתדלים לבדוק יכולות, לא הכשרות אלא יכולות אישיות.

אריאלה איטח: כמובן אנחנו עוסקים הרבה בשנים האחרונות גם בהכנה לאזרחות.

אריאלה איטח: איך עם הכלים שהם צברו בצבא אנחנו מכשירים אותם הכי טוב לאזרחות, נותנים להם כלים, הכשרה ואמצעים שיוכרו באזרחות.

אריאלה איטח: שלושה משפטים קצרים על מצב ליקויי השירות בצה"ל, כי זה מבחינתנו סממן לכמה אנחנו מצליחים לטפל טוב באוכלוסייה.

אריאלה איטח: אז גם נושא הנשר, נשר משירות, כמה אנשים לא שרדו עד הסוף את השירות, אנחנו רואים סך הכל ירידה לאורך השנים.

אריאלה איטח: אני כבר אגיע למה אנחנו עושים כדי לטפל בזה.

אריאלה איטח: נפקדים ועריקים, גם כן נמצאים במגמת ירידה מתמדת.

אריאלה איטח: אנחנו באמת מאמינים שחייל שמגיע לכלא נכנס לאיזה שהוא מעגל שאנחנו מנסים למנוע אותו בכלים אחרים.

אריאלה איטח: וגם הכליאות בירידה.

אריאלה איטח: כלומר כל המגמות של ליקויי השירות בירידה ועכשיו אני אציג מה אנחנו מנסים לעשות בצה"ל.

אריאלה איטח: אנחנו עובדים בכמה רבדים.

אריאלה איטח: קודם כל ברמה של שינויים מערכתיים גדולים, יוזמות מערכתיות בתוך הצבא וקשרים מחוץ לצבא כדי לשלב ידיים – משרד החינוך ומשרד הרווחה, איך אנחנו בסוף לוקחים את הילדים האלה ומעבירים אותם באופן המיטבי מתוך משרד החינוך והעבודה לצבא ואחרי זה בהמשך.

אריאלה איטח: העיסוק שלנו מתחיל בהכנה לצה"ל.

אריאלה איטח: כבר בשלב המלש"ב, שנה וחצי בערך לפני הגיוס, אנחנו מנסים לרכך לילד את המעבר לצבא, החל מזה שאנחנו מכינים אותו הכי טוב שאפשר לצו הגיוס, שהוא קריטי ומשמעותי אחרי זה להמשך שירותו ולשיבוץ שלו.

אריאלה איטח: אנחנו מבינים היום שאנחנו עוסקים לא רק בילדים, במלשב"ים, אלא גם בהורים, במורים, בכל המסגרת העוטפת ומכווינים אותה.

אריאלה איטח: למשל לעשות גדנ"ע להורים של ילדים יוצאי אתיופיה כדי להעביר להם את חווית השירות.

אריאלה איטח: אוכלוסיות שלא ראו את השירות הצבאי, להעביר להן את התחושה של שירות בצה"ל.

אריאלה איטח: אם זה לעשות צווים אחודים לבתי הספר, במקום שכל ילד יגיע באופן פרטני ללשכת הגיוס ויעשה צו, משהו שהוא הכנה כיתתית, מראש, מגובשת, מעלה את המיצוי של הילדים גם מבחינת היקף המגיעים לצו גיוס וגם מבחינת האיכות של המבחנים שהם עושים, כי יש להם הכנה טובה, כי הם באים באופן מרוכז.

אריאלה איטח: מבחינת שיתופי פעולה, אז יש את יתד, שזאת תכנית ארצית בהובלת משרד הרווחה, שאנחנו שותפים.

אריאלה איטח: שותפים בה הרבה משרדי ממשלה.

אריאלה איטח: זו תכנית ראשונה מסוגה שעוסקת מעבר לגיל 18 בגילאי 18-26.

אריאלה איטח: אורית, אם אני טועה במשהו - - -

אלי אלאלוף: 26?

אריאלה איטח: כן.

אריאלה איטח: כלומר פעם ראשונה שיש עיסוק מעבר לגיל 18 וזה פוגש את צה"ל באופן מאד משמעותי.

אריאלה איטח: התחילו בשנה האחרונה שיתופי פעולה מדהימים - - -

אלי אלאלוף: מה, מתגייסים עד גיל 26?

אריאלה איטח: לא, לא, לא.

אריאלה איטח: פרויקט יתד עוסק בגילאי 18-26.

אריאלה איטח: בגלל שצה"ל הוא בטווח הזה, יש המון ממשקים שנוצרו ב - - -

אלי אלאלוף: בתקופת שירות החובה.

אריאלה איטח: כן.

אריאלה איטח: אנחנו מקבלים ילדים.

אריאלה איטח: לפעמים אנחנו מקבלים אותם כלוח חלק, אנחנו לא יודעים מה עבר עליהם, אנחנו לא יודעים מה הרקע.

אריאלה איטח: יש ילדים שבוחרים להגיע ולא לדווח, כי הם רוצים לפתוח דף חדש, מה שלא תמיד מצליח.

אריאלה איטח: כי בסוף כמה שהילד רוצה לפתוח דף חדש בגולני, כשהוא נכנס לשירות ויש לו קושי בעורף המשפחתי, אז הוא מתרסק.

אריאלה איטח: אז אנחנו עושים הרבה שיתופי פעולה גם בשלב המלש"ב, גם בשלב השירות.

אלי אלאלוף: כמה חיילים בגדול של הקבוצה הזאת?

אריאלה איטח: הפרויקט הוא פרויקט ארצי לאומי.

אריאלה איטח: אנחנו התחלנו בשיתופי פעולה בשנה האחרונה, נכנסנו לשישה בסיסים כפיילוט.

אריאלה איטח: ממש, עובדים סוציאליים נכנסו לתוך המסגרות.

אריאלה איטח: ילדים שרוצים לשרת שירות משמעותי - - -

אלי אלאלוף: הנה האלוף האמיתי.

אלי אלאלוף: אני רק אלאלוף.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת אלעזר שטרן, אלוף במילואים.

אלעזר שטרן: אתה יודע מה ההבדל?

אלעזר שטרן: אנחנו אלופים וזה בא והולך.

אלעזר שטרן: מילואים, דימוס.

אלעזר שטרן: אתה נשאר תמיד.

אלי אלאלוף: כן, זו הירושה הכי אחראית שאני חייב למלא.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: ברוך הבא.

אלי אלאלוף: בבקשה, סגן אלוף איטח.

אריאלה איטח: בוקר טוב.

אריאלה איטח: התחלתי לציין את שיתופי הפעולה עם הרווחה, מיזם שאנחנו עושים בשנה האחרונה במסגרת תכנית יתד.

אריאלה איטח: מכיר?

אלעזר שטרן: לא, אתם תמשיכו.

אלעזר שטרן: אני אשתלב.

אלי אלאלוף: אל תדאגי, הוא יודע להשתלב.

אריאלה איטח: אז מה שעשינו, לקחנו שישה בסיסי פיילוט של המרט"ג, שזה אוכלוסיות שיש בהן הרבה אוכלוסיות במיקוד.

אריאלה איטח: בעצם ילד שרוצה, חייל שרוצה לשרת שירות משמעותי ויש לו עורף משפחתי קשה, שמפריע לו לשרת כי הוא צריך לעזור בבית וכל מעטפת הת"ש הניתנת לו היא בסוף לא תחליף, בשיתוף פעולה עם הרווחה, עובדים סוציאליים שכמובן בהסכמת משפחה והחיילים מגיעים, מסייעים בעורף המשפחתי.

אריאלה איטח: אנחנו ראינו הרבה סיפורי הצלחה שעוזרים לנו להפריד את הילדים בשירות ולצמצם את הנשר.

אריאלה איטח: פרויקט מדהים.

אריאלה איטח: עשינו כבר כנס.

אריאלה איטח: הרווחה עשתה כבר כנס ל-140 עובדים סוציאליים שהם גייסו לטובת הפרויקט הזה ואנחנו עשינו כנס לכל מערך הת"ש.

אלי אלאלוף: מה, הם הגיעו לרשות התכנית הזאת, אותם 140 עובדים?

אריאלה איטח: הם עומדים לרשות כל גילאי 18-25.

אריאלה איטח: הצבא הוא חלק משמעותי בתוך האירוע.

אריאלה איטח: זה שיתופי פעולה מאד יפים.

אריאלה איטח: אנחנו מנסים ללוות את הילדים גם בגיוס שלהם לשירות.

אריאלה איטח: כלומר שלא כל מה שקרה להם לפני שהם התגייסו יימחק, ובהמשך גם להעביר מקל חזרה לרווחה, להמשך טיפול כדי לוודא שאנחנו מסלילים את האוכלוסייה הזאת.

אריאלה איטח: בתוך זה יש גם את פיילוט בית הדין - - - שנכנס גם לצה"ל השנה.

אריאלה איטח: התחיל כפיילוט בחיל האוויר ובאת"ן וגם הוא סיפור הצלחה.

אריאלה איטח: בשתי מילים, פרויקט שבמסגרתו חיילים שהיו עריקים, שלב לפני העונש נותנים להם אלטרנטיבה במקום להיכנס לכלא להיכנס לתכנית שיקומית, שאמורה להסליל אותם חזרה לדרך, בליווי מפוקח.

אלעזר שטרן: מתי מסתיימים האבחונים האלה?

אריאלה איטח: מה?

אלעזר שטרן: מתי הם מסתיימים?

אלעזר שטרן: בבקו"ם?

אלעזר שטרן: תוך שלושה חודשים?

אריאלה איטח: העדכונים?

אלעזר שטרן: לא, האבחונים.

אריאלה איטח: האבחונים?

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: מתי אתם יודעים שחייל צריך לקבל או חיילת, לא משנה מה, את המעטפת הזאת שאת ציינת.

אריאלה איטח: אז הצגתי שהתחלנו בשלב החיילות, בבסיסים שבחרנו כפיילוט.

אריאלה איטח: עכשיו אנחנו מרחיבים את זה לכל הבסיסים.

אריאלה איטח: במקביל אנחנו - - -

אלעזר שטרן: למה בשלב החיילות?

אריאלה איטח: רגע.

אריאלה איטח: במקביל.

אריאלה איטח: כי אתה יודע, העברות מידע זה נושא יותר קשה.

אריאלה איטח: אנחנו במקביל כבר בעבודה מתקדמת מאד.

אריאלה איטח: באמת, פעם ראשונה שאני אומרת עבודה מתקדמת מאד על העברות מידע.

אריאלה איטח: אני רוצה שכבר משלב המלש"ב הרווחה תמפה לי איזה חיילים שמוכרים ברווחה מתגייסים ואיזה טיפול הם צריכים, שנצליח לתאם את השיבוץ שלהם.

אריאלה איטח: לא רק את השיבוץ שלהם, גם את המועד.

אריאלה איטח: כי אם יש לי ילד שלומד בפנימייה, אני לא רוצה שבחצי שנה מהרגע שהוא סיים את הפנימייה עד שהוא מגיע לשירות הוא יצנח לנו וילך לנו לאיבוד.

אריאלה איטח: אז אנחנו מנסים - - -

אלעזר שטרן: נכון, סליחה על השאלה, למה צריך את הרווחה?

אלעזר שטרן: זאת אומרת צריך גם את הרווחה, אבל הרי בצו ראשון, חוץ מהייחוד של מה הרווחה, אתם כבר יודעים הרבה קודם.

אלעזר שטרן: מה שאני רוצה לשאול בעצם, למה בכלל צריכים ללכת לבסיסים?

אלעזר שטרן: מה החזון?

אלעזר שטרן: מבחינתי החזון צריך להיות שכשחייל מתגייס הסתיים האבחון, לא עכשיו אנחנו יודעים.

אלעזר שטרן: הסתיים האבחון.

אריאלה איטח: הסתיים האבחון, אבל לא הסתיים הליווי.

אלעזר שטרן: בסדר, זה ברור.

אריאלה איטח: אז ציינתי שהתחלנו עם הפרויקט הזה דרך תכנית יתד של הבסיסים ועכשיו אנחנו מרחיבים אותה גם לשלב של לפני שירות.

אריאלה איטח: כלומר אנחנו רוצים כבר לקבל חיילים.

אריאלה איטח: אני לא רוצה לשבץ ילד ליחידה קרבית ואז לגלות שהוא רצה , הוא חשב שהוא יכול והמציאות טופחת לו על הפנים.

אריאלה איטח: אנחנו רוצים לקבל את זה לפני ואנחנו גם רוצים להסליל אותו אחרי זה לאזרחות.

אריאלה איטח: פשוט ככה התחלנו, אנחנו מרחיבים.

אלעזר שטרן: יש לכם איזה חזון?

אלעזר שטרן: סליחה, שאלה אחרונה בעניין.

אריאלה איטח: כן, יש לנו חזון.

אלעזר שטרן: שהחזון אומר כשהוא יתגייס, יסתיים האבחון?

אריאלה איטח: כן.

אלעזר שטרן: זאת אומרת כשחייל מגויס אנחנו יודעים עליו את כל מה שאת יודעת היום מתוך הבסיסים.

אריאלה איטח: נכון, נכון.

אריאלה איטח: יש את הנושא ה - - -, שזה גם בהקשר שדיברנו, של המעבר לאזרחות.

אריאלה איטח: ישבנו ומיפינו 300 מקצועות שברגע שחיילים משתחררים הם מקבלים בשחרור מצה"ל - אנחנו עושים את הקשר מול משרד העבודה – תעודה שאיתה הם יכולים לעבוד באזרחות.

אלי אלאלוף: של הכשרה שהם קיבלו תוך כדי שירות.

אריאלה איטח: התאמנו התאמות של התכנים.

אריאלה איטח: ראינו שבשיתוף פעולה עם משרד העבודה והרווחה, פשוט פרטנו להם מה התכנים הנלמדים, מה העיסוק המדויק ויצרנו התאמות והכרות באזרחות.

אריאלה איטח: זה משהו שהוא משמעותי, אפרופו ההסללה לאזרחות.

אריאלה איטח: אנחנו רואים את זה גם בשלב טרום הגיוס, בשלב המלש"ב שמול משרד החינוך אנחנו מנסים להתאים את ההכשרות שגם משרד החינוך יכשיר, כמה שאפשר, בהתאם לצרכים שלנו כצה"ל, יצמצם לנו את ההכשרות בשלב הגיוס ויסליל את הילדים עד השחרור.

אריאלה איטח: אנחנו פחות הצלחנו בנושא הזה בעולם האקדמיה, אבל סוף סוף אני מקווה ששבוע הבא יתחילו מגעים.

אריאלה איטח: כלומר עד עכשיו לא הצלחנו ליצור שיתוף פעולה והכרות בתכנים שנלמדים בצבא, כולל עתודה לאזרחות.

אריאלה איטח: אני מקווה שאנחנו נפרוץ את הדרך גם שם.

אריאלה איטח: מכינות אופק – קיימות 8 מכינות, עיסוק מול משרד החינוך.

אריאלה איטח: זה מכינה חצי שנתית, שלא דוחה שנת גיוס אבל כן מכשירה אוכלוסיות נדרשות לקראת השירות וגם מסגרות נמצאות - - -

אלי אלאלוף: מכינות לקידום מה?

אלי אלאלוף: מנהיגות?

גלעד ברגיל: יש היום 16-17 מכינות אופק של - - - שבעה חודשים בתקצוב משרד החינוך.

אלי אלאלוף: לא, לא, אתה לא רגיל לישיבה פה, אז תגיד את שמך ואת תפקידך, כדי שיהיה לנו פרוטוקול מסודר.

גלעד ברגיל: אוקיי, אז אני גלעד ברגיל, אני ראש מכינה קדם צבאית ארז בלוד, זה מכינת אופק.

גלעד ברגיל: מכינה שבשותפות של אחרי והסוכנות היהודית, בתקצוב של משרד החינוך, לא של משרד הביטחון.

אלי אלאלוף: כמה ילדים יש במכינה?

גלעד ברגיל: אצלנו במכינה יש כ-50 נערים מהפריפריה.

גלעד ברגיל: 95% נוער מהפריפריה.

גלעד ברגיל: אנחנו סיימנו השנה מקום ראשון בכל המכינות המעורבות בארץ – בנים ובנות – בגיוס לצה"ל קרבי.

גלעד ברגיל: זאת אומרת הבנות שלנו – 75% הפכו להיות לוחמות.

גלעד ברגיל: הבנים 100% מיצוי לחימה.

גלעד ברגיל: כן.

גלעד ברגיל: זה הנתונים.

גלעד ברגיל: זה מראה שהמוטיבציה של החברה מהפריפריה אצלנו היא מוטיבציית על.

אלעזר שטרן: וגם שאתם עושים עבודה טובה.

גלעד ברגיל: אני חושב שכן.

גלעד ברגיל: אני חושב שהם הנוער הטוב, אני חושב שהמוטיבציה, סליחה, הם לא רוצים להיות טבחים, הם לא רוצים להיות טכנאים, אם אפילו לא רוצים סייבר.

גלעד ברגיל: הם רוצים להיות לוחמים והבנות רוצות להיות בהדרכה ומפקדות.

גלעד ברגיל: אני לא מזלזל בלוחמה של בנות, אני מאד אוהב את הלוחמה של בנות.

גלעד ברגיל: זה מאד קרוב אליהן, אבל הבעיה שלנו היא שלוחמה זה אופציה יחידה של בת לשנות את השיבוץ שלה.

גלעד ברגיל: כי אחרת היא הולכת להיות - - -

אלי אלאלוף: אתה עוד מעט תקבל את רשות הדיבור ותשלים.

אלי אלאלוף: בינתיים בוא נאפשר למפקדת שלנו להשלים.

אריאלה איטח: יחידות ניצוץ נמצאות בפיילוט.

אריאלה איטח: זה אירוע באמת חדש.

אריאלה איטח: חמש מסגרות ייעודיות, שוב, אנחנו מנסים למקד אוכלוסיות לאיזה שהיא הכנה לשירות, באיזה שהוא קורס לקראת השירות.

אלעזר שטרן: רגע, סליחה שנייה, איפה עובר הגבול ביניהם?

אלי אלאלוף: בין מי למי?

אלעזר שטרן: בין האופק לבין הניצוץ.

אורית להב: שמי אורית להב, אני ממשרד הרווחה ואני אענה על השאלה.

אורית להב: זה בסדר מבחינתכם?

אלי אלאלוף: למה לא?

אורית להב: ההבדל הוא שבמסגרות ניצוץ א' החניכים לא צריכים-.

אורית להב: ההבדל הוא שמסגרות ניצוץ מיועדות יותר לקצה הרצף, חלקם קיבלו כבר פטור מגיוס מכל מיני סיבות ואמורות באמת לתת לנוער במצבי סיכון ומצוקה אפשרות להשתלב במכינות ללא עלות כספית בכלל, עם הכרה בביטוח לאומי.

אורית להב: זאת אומרת לקבל קצבה נוספת, כדי שיוכלו גם לקבל כסף עם הכשרה מקצועית, כל מכינה בהתאם להכשרה שלה ועם אפשרות ללינה סביב כל ימות השבוע, מה שהרבה פעמים במכינות אחרות אין.

אורית להב: זאת אומרת הן מיועדות באמת לקצה רצף הסיכון, כדי שיוכלו אחר כך לשפר את הנתונים שלהם וגם להתגייס לצבא.

אלי אלאלוף: מה גודל של מחזור?

אורית להב: גודל של מחזור – יש חמש מכינות שאמורות להיפתח בספטמבר הקרוב.

אלי אלאלוף: כמה זה יוצא?

אורית להב: כל מכינה היא 25 משתתפים.

אורית להב: יש מכינה עבור מגזרים שונים.

אורית להב: יש מכינה אחת לבנות וארבע מכינות לבנים.

אורית להב: הן אמורות להיפתח בספטמבר הקרוב ונמצאות כרגע בפיתוח מאד מאד מואץ.

אלי אלאלוף: מה, מכינות נוספות

אורית להב: זה לא נחשב מכינות, כי זה לא עומד בחוק המכינות, אבל זה מסגרות, אנחנו קוראים לזה מסגרות ניצוץ – נוער, צעירים וצבא – ראשי תיבות של ניצוץ.

אורית להב: המטרה היא באמת לשפר את הסיכויים של אלה שנמצאים בקצה הרצף להתגייס לצבא.

אלי אלאלוף: האחריות של זה זה משרד הרווחה?

אורית להב: זה משרד העבודה והרווחה בשיתוף עם הביטוח הלאומי, בשיתוף עם הצבא.

אלעזר שטרן: כמה זמן זה יהיה?

אלי אלאלוף: התכנון של זה.

אורית להב: תכנון המכינה, המכינה היא מכינה שנתית.

אורית להב: אנחנו מאמינים שבעבודה עם נוער בסיכון צריך זמן ארוך יותר.

אורית להב: לחלקם בכלל אין נתוני גיוס או שהצבא החליט לא לגייס אותם מכל מיני סיבות.

אלי אלאלוף: ולמה זה לא יכול להשתלב למשל בשירות האזרחי?

אורית להב: חד משמעית הפרויקט בסופו של דבר יביא, אנחנו מעריכים, שוב פעם, אנחנו פותחים את זה בספטמבר.

אורית להב: אנחנו מעריכים שחלק מאלה שלא השתלבו בסופו של דבר בצבא, המטרה היא לשלב אותם בסופו של דבר כאזרחים.

אורית להב: זאת אומרת או שירות לאומי או שירות אזרחי.

אורית להב: יש לנו שירות לאומי מותאם.

אלי אלאלוף: אין יותר שירות לאומי, זה נקרא רק שירות אזרחי.

אלי אלאלוף: החוק היה פה.

אלי אלאלוף: אין מילה שירות לאומי.

אלי אלאלוף: שירות אזרחי.

אורית להב: סליחה.

אורית להב: שירות אזרחי.

אורית להב: אני לא מספיק בוועדות.

אורית להב: שירות אזרחי.

אורית להב: יש לנו שירות אזרחי מותאם היום במשרד העבודה והרווחה עבור נוער באמת בקצה.

אורית להב: המטרה היא בסופו של דבר אזרחים.

אלי אלאלוף: אוקיי, זהו?

אורית להב: כן.

אלי אלאלוף: אני רק מזכיר לחברים, אלעזר, אני פתחתי בזה שהזכרתי את המעורבות של רש"י אז בנושא של מצוינות מהפריפריה.

אלי אלאלוף: אם זה היה עתידים ואם זה היה מגשימים לפני מספר מועט של שנים יחסית, 5 שנים אחרונות ואני אמרתי שהדגש הוא – אתם שמים לב, בלי לפגוע במה שהצגתם חס וחלילה.

אלי אלאלוף: הצגתם אנשים זה פריפריה, זה רווחה.

אלי אלאלוף: ואני אומר שם, איתם – תשימו לב – יכולים למצוא מצוינות.

אריאלה איטח: אז ממש לא - - -

אלי אלאלוף: את זה צה"ל צריך להבין.

אלי אלאלוף: הוא זקוק לזה.

אלי אלאלוף: אין לו ברירה.

אלי אלאלוף: הוא חייב יותר מצוינים.

אלי אלאלוף: זה לא בא פה לחייב אותו לעשות מה שהוא לא זקוק לו, אבל הוא להיות מצוינות.

אריאלה איטח: אז ממש לא, אם זה מה שהשתמע.

אלי אלאלוף: כי לא ראיתי תכניות.

אריאלה איטח: אז הנה, אני אראה לך.

אריאלה איטח: אולי לא הדגשתי את זה מספיק ברור, אבל למשל אנחנו נוקטים בצה"ל בחוות השומר הכשרה לאוכלוסיות במיקוד.

אריאלה איטח: לא קראתי להן ייחודיות, במיקוד.

אריאלה איטח: למשל קורס איתן זה קורס ששינינו את הגדרת האוכלוסייה שלו לפני שנה.

אריאלה איטח: אתה יכול לראות שם איזה שהם פרמטרים שפיתחנו לזיהוי קושי בשירות.

אריאלה איטח: אתה יכול לראות שם – ואני נוסעת ומבקרת שם בקורסים ומשוחחת עם החיילים – אתה יכול לראות שם, סליחה, לשם הדוגמא, בת של תת אלוף מכהן מתל אביב ועל ידה בת, ילדת פריפריה.

אריאלה איטח: ממש אין קשר.

אריאלה איטח: אנחנו ממש לא במקום הזה.

אלי אלאלוף: טוב, הכוונה של להביא את הצעירים והצעירות האלה לשירות משמעותי, ללא סבל וכו', אבל לכיוון המצוינות.

אלי אלאלוף: אין לי שום דבר נגד תכניות הרווחה, זה אפילו המומחיות שלי.

אריאלה איטח: זה למי שיש קושי בשירות, זה לא קשור.

אריאלה איטח: זה ממש לא - - -

אלי אלאלוף: אבל תכוונו אותם אחר כך.

אלי אלאלוף: כחלק מההדרכה שלכם תציגו להם את הפוטנציאל שיש במצוינות.

אלי אלאלוף: כי לפעמים הם אומרים שמים פס, מצוין, זה לא בשבילי.

אלי אלאלוף: זה לא בשביל העיר שלי, זה לא בשביל האזור שלי וזו הנקודה שאני אומר לכם – אתם יכולים לשנות, כי אתם בעלי השפעה אדירה ברגע המתאים ביותר לשנות את תפיסת העולם של הילד והילדה.

אלי אלאלוף: תחשבו על זה.

מורן טפירו: חבר הכנסת, שמי מורן טפירו, אני מפקד עתידים ו - - -

אלי אלאלוף: גם אתה טפירו?

מורן טפירו: אני טפירו.

אלי אלאלוף: השכנים שלי מפאז.

מורן טפירו: אבי הגיע מפאז.

אלי אלאלוף: אה, אתה רואה, לא טעיתי.

מורן טפירו: במקור הורי מטירת הכרמל.

מורן טפירו: אנחנו תיכף נציג את עתידים בצה"ל, מספרים עדכניים ותוכל להתרשם ממצוינות מרשימה מאד.

אלי אלאלוף: אז בואו נמשיך איתך.

אלי אלאלוף: זה בסדר, המפקדת?

אלי אלאלוף: כי יש לנו בעיית זמן.

אריאלה איטח: אין בעיה.

אלי אלאלוף: בעשר וחצי אני חייב לסיים.

אלעזר שטרן: טפירו, התחלת ב-81?

אלעזר שטרן: איפה התחלת?

מורן טפירו: התחלתי בחיל הקשר והאלקטרוניקה כקצין קשר גדודי, משם התפתחתי לקצין קשר של הסיירת ומהסיירת לחיל המודיעין.

מורן טפירו: התפקידים האחרונים באמת היו ב-81 ומתוך 81 לעתידים.

אלעזר שטרן: עתידים זה 81, אתה יודע.

אלעזר שטרן: שם התחלתי.

מורן טפירו: שם הכל התחיל.

מורן טפירו: שם זה נולד.

אריאלה איטח: אני אסיים רק בשקף אחד שמפרט את סל הכלים שאנחנו נותנים היום למפקדים כדי להתמודד עם כל אוכלוסייה שנדרשת מיקוד והכוונה.

אריאלה איטח: אנחנו מבצעים גם הכשרות לחיילים עצמם, סדנאות העצמה על ידי חיל החינוך.

אריאלה איטח: גם סדנאות למפקדים, כלים להתמודד.

אריאלה איטח: אנחנו פתחנו בצבא אינדיקציה שיודעת לזהות כ-10 חודשים לפני שחייל נופל.

אלי אלאלוף: אוקיי, בואי נקצר, אריאלה.

אלי אלאלוף: לא נוכל להחליף אותך, חלק מהידע יישאר רק אצלך.

אריאלה איטח: אין בעיה, אבל באמת אנחנו כל היום עסוקים בלתת כלים לשמר את האוכלוסיות האלה.

אלי אלאלוף: יופי.

אריאלה איטח: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: אם המפקדת מרשה.

מורן טפירו: המפקדת?

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

אלי אלאלוף: עוד פעם את שמך ותפקידך.

מורן טפירו: שמי מורן טפירו, אני מפקד עתידים בצה"ל מאוקטובר שנה שעברה.

מורן טפירו: באמת עתידים בצה"ל, כמו שתיארת ברקע, הוקמה קודם כל מבעיה.

מורן טפירו: לא הגיעו מספיק עתודאים לצה"ל ובאמת המקימים והמייסדים הסתכלו על רשימת העתודאים שכן מגיעה וראו שהם מגיעים בעיקר מהמרכז ומשנת 1999 בעצם המחזור הראשון שנפתח עם 94 עתודאים מהפריפריה, אחרי שצה"ל ו-81 - - -

אלי אלאלוף: מתוך ה-800 שהיו בעתודה.

מורן טפירו: נכון, אתה זוכר מצוין.

מורן טפירו: 800 עתודאים, מתוכם 94 פתחו מחזור ראשון.

מורן טפירו: 18 שנים כבר עברו ואנחנו בעצם בעתידים ממשיכים בשיתוף פעולה מרתק בין עמותת קדם עתידים, שקמה כדי בעצם להגדיל את כמות הפוטנציאל בתיכונים - - - משרד החינוך ואנחנו מקיימים אחת לרבעון ועדת היגוי.

מורן טפירו: ביחד איתם בעצם אנחנו מנהלים את הפרויקט הנפלא הזה.

מורן טפירו: אני אדבר על עתידים בצה"ל בעיקר, שמטרתו, כמו שפרטת בהתחלה, אנחנו רוצים לשלב כמה שיותר מצטיינים, מצוינים מהפריפריה, אוכלוסיות ייחודיות, פריפריה גיאוגרפית, גם חברתית.

מורן טפירו: בקצונה האקדמית בצה"ל זה המסלול העיקרי שלנו, העתודה.

מורן טפירו: יש עוד כמה תכניות, אני מיד אסביר.

מורן טפירו: איך אנחנו עושים את זה?

מורן טפירו: אנחנו מגיעים ליישובים, לבתי הספר.

מורן טפירו: אנחנו פוגשים את התלמידים ומכינים אותם לצו ראשון, מכינים אותם לאקדמיה.

מורן טפירו: הם מכינים את עצמם למשימה הזאת שנקראת אקדמיה בגיל 18 וכשהם כבר בלימודים, באוניברסיטה, אנחנו בעצם מכינים אותם גם לשירות בצה"ל.

מורן טפירו: אז באמת אנחנו עושים – אנחנו קוראים לזה עבודת שטח – השטח שלנו הוא לא השטח של לוחם קרבי, אבל השטח שלנו הוא באמת היישובים בפריפריה ואנחנו ממש שותפים לתהליך קבלת החלטה של התלמיד.

מורן טפירו: תהליך קבלת ההחלטה הוא תהליך קשה.

מורן טפירו: הוא צריך להחליט עכשיו ש-10 שנים קדימה הוא הולך להיות 4 שנים בלימודים, 3 שנים בחובה ו-3 שנים בקבע.

מורן טפירו: מה שאנחנו מעניקים למשתייכים לתכנית עתידים זה בעצם סיוע כלכלי, סיוע חברתי.

מורן טפירו: אנחנו רואים שהם צריכים אח גדול, מישהו שיגיד להם שהם מסוגלים.

מורן טפירו: מישהו כמוהם, שלפני שנה בחר בתכנית הזאת, אנחנו מביאים אותו אליהם לבית הספר והוא מסביר להם שהם יכולים וכדאי להם.

מורן טפירו: כנ"ל באקדמיה.

מורן טפירו: גם באקדמיה הם מקבלים סטודנט קצת יותר בוגר, שפשוט לוקח אותם יד ביד ועוזר להם להסתדר עם החיים החדשים באקדמיה.

מורן טפירו: הם מקבלים מחשב נייד, הם מקבלים מלגות קיום והם באמת צריכים את זה כדי להצליח.

מורן טפירו: עדיין אחוז הנשר יחסית גבוה בלימודים במשתייכים לעתידים בקרב בני הפריפריה, למרות המעטפת שהם מקבלים.

מורן טפירו: אפשר לראות קצת במספרים, באמת להתרשם.

מורן טפירו: יש פה השנה, בשנה הנוכחית, תשע"ח, 360 עתודאים מתוך כמעט 1,000.

מורן טפירו: הם סטודנטים במסלול הקצונה האקדמית בצה"ל, המסלול היוקרתי, שהגיעו מיישובי עתידים.

מורן טפירו: מספר מאד מאד מרשים, 36% בעצם מכלל העתודה בצה"ל.

מורן טפירו: המספר הזה כבר נשמר לאורך שנים.

מורן טפירו: 36% מכלל העתודאים מגיעים מהפריפריה.

מורן טפירו: אפשר להתרשם מהתכניות שלנו.

מורן טפירו: יש לנו בעצם את תכנית המכינה הקדם אקדמית, תכנית שנותנת הזדמנות נוספת למי שלא הצליח להגיע בכיתה י"ב לרף הקבלה לאקדמיה.

מורן טפירו: מקבלים הזדמנות נוספת ו-80 - - -

אלי אלאלוף: המכינה היא גם במסגרת העתודה?

מורן טפירו: המכינה היא בעצם לפני העתודה.

מורן טפירו: היא במסגרת שלנו, של עתידים.

מורן טפירו: עוד לפני שהוא נכנס לעתודה הוא עובר או בטכניון או בעברית או בבאר שבע.

מורן טפירו: שנה שלמה שבה יש לו זמן לשפר בגרויות ולעשות את הפסיכומטרי.

מורן טפירו: 80 חברה כאלה היום כבר נמצאים, התקבלו לעתודה בזכות המכינה הזאת, בזכות העזרה השם קיבלו.

מורן טפירו: מסלולי הצטיינות ומצוינות – יש את מסלולי המצוינות פסגות, ברקים.

מורן טפירו: אנחנו נמצאים גם שם.

מורן טפירו: צריך להבין שבתוך העתודה יש עוד שכבת מצוינות.

מורן טפירו: 40 חברה מהפריפריה נמצאים שם במסלולים האלה ומצליחים.

מורן טפירו: תארים כפולים, תארים של דו חוגי, כולם שם.

מורן טפירו: כוכבי עתידים זו תכנית שאנחנו מלווים תלמידי י"ב מצטיינים מהפריפריה, ובעצם חושפים אותם גם לאקדמיה וגם לצה"ל עוד כשהם בכיתה י"ב ודרך התכנית הזאת הם באמת מתקבלים לתכניות המצוינות בעתודה.

מורן טפירו: 30 חברה כל שנה, אפילו קצת יותר.

מורן טפירו: אפשר להתרשם ממוצע הפסיכומטרי הגבוה של החברה שלנו – 640, זה ממוצע גבוה.

מורן טפירו: רף הקבלה לעתודה היום הוא 570.

מורן טפירו: אפשר לראות שהם מגיעים לציוני פסיכומטרי גבוהים מאד וזה מאד מאד מרשים.

מורן טפירו: הצבא צריך בעיקר מהנדסים ואפשר לראות את החברה מהפריפריה מבינים את שהצבא צריך והולכים לשם.

מורן טפירו: הולכים למקצועות ההנדסה, הולכים למקצועות המדעים, לומדים בטכניון, לומדים באוניברסיטאות הנחשבות, שם נמצאים החברה שלנו, החברה מהפריפריה.

אלי אלאלוף: יש גם כאלה במכללות?

מורן טפירו: יש גם קצת במכללות.

מורן טפירו: הרוב, מעל 60%, לומדים באוניברסיטאות, שוב, מהפריפריה.

מורן טפירו: שילוב נשים – אנחנו במספרים גבוהים ביחס לעתודה בצה"ל.

מורן טפירו: 30% מהמשתייכים לעתידים הם נשים.

מורן טפירו: על מסלולי המצוינות דיברתי.

מורן טפירו: יש לנו עוד מסלול שלא דיברתי עליו, מסלול שנקרא פעמי עתידים, גם אליו מגיעים נערים שלא הצליחו להתקבל לעתודה ואנחנו פה משלבים אותם בתפקידי הנדסאי לצד מהנדס.

מורן טפירו: בעצם אנחנו מבינים שגם מי שלא הצליח להגיע להישג הגבוה, עדיין יכול להשתלב ביחידות הכי מיוחדות, יחידות טכנולוגיות, 8200, יחידות לפיתוח טנקים.

מורן טפירו: הנדסאים שלנו, שהם בעצם עובדים כתף אל כתף עם מהנדסים.

מורן טפירו: מסלול מצוינות לכל דבר.

מורן טפירו: אוכלוסיות ייחודיות – אנחנו פועלים בתיאום מלא עם מינהל אוכלוסיות באכ"א.

מורן טפירו: אפשר לראות פה הישגים יפיפיים בקרב העדה הדרוזית.

מורן טפירו: אנחנו צריכים מאד מאד להשתפר לדעתי בקרב יוצאי אתיופיה.

מורן טפירו: אנחנו לא מצליחים להגיע לכולם.

מורן טפירו: אנחנו יודעים שיש עוד יוצאי אתיופיה מצוינים שלא מצליחים להגיע אליהם.

מורן טפירו: ברגע שאנחנו מצליחים להגיע אליהם הם מגיעים ויש לנו 48 כאלה.

מורן טפירו: יש לנו 13 נערים עולים חדשים ללא הורים, בעצם חיילים בודדים, חרדים ובדואים וגם פה אני חושב שיש לנו עוד הרבה מקום להשתפר וכבר השנה רואים שיפור גם בבדואים שמגיעים מהצפון והשנה גם כנראה נראה בדואים מהדרום שהצטרפו למסלול העתודה.

מורן טפירו: יש עוד עבודה.

מורן טפירו: לסיכום, אנחנו בעתידים באמת גאים להיות חלק מהמאמץ הזה לשלב בני פריפריה בתכנית של מצוינות.

מורן טפירו: זה עובד.

מורן טפירו: זה עובד.

מורן טפירו: רק צריך להגיד להם שזה קיים.

מורן טפירו: צריך להגיד להם שהם מסוגלים, צריך ללוות אותם בצורה קצת שונה והם מצליחים.

מורן טפירו: וצה"ל היום יש בתוכו עתודאים, מהנדסים, מפקדים שהם בוגרים שת התכנית.

מורן טפירו: עשינו כנס רק השנה, באמת גאווה גדולה לראות, שלושה סגני אלופים בוגרי המסלול הזה.

מורן טפירו: שלושה סגני אלופים שכבר הגיעו, רבי סרנים כבר מעל 100 ועוד היד נטויה.

מורן טפירו: תכנית מדהימה.

מורן טפירו: כל הכבוד למי שייסד אותה ורק שתישאר כזאת.

אלי אלאלוף: להגיד לך שזה לא מרגש?

מורן טפירו: מאד.

אלי אלאלוף: בראבו, בראבו לכם.

אלי אלאלוף: רק תתמידו.

אלי אלאלוף: שגרה זה סכנה להמשך הצלחה.

אלי אלאלוף: נשארו לנו 10 דקות.

אלי אלאלוף: סליחה שאני אפגע קצת באנשי צה"ל ואני אבקש מהאזרחים, גם בזה יש מסר לא קטן.

אלי אלאלוף: אז בואו נתחיל עם אדון בוכריס.

אלי אלאלוף: מחצור?

זוהר בוכריס: מחצור הגלילית.

זוהר בוכריס: אז עד שנתחיל את הסרטון אני אספר על עצמי בשתי דקות.

זוהר בוכריס: קוראים לי זוהר בוכריס, אני בן 24, אני מחצור הגלילית.

זוהר בוכריס: היום אני הייטקיסט.

זוהר בוכריס: הייתי כמעט 6 שנים ב-8200, הייתי קצין, הייתי ראש צוות, הייתי הכל ובזמן האחרון אני עובד בדיוק על מה שאמרת.

זוהר בוכריס: כשהייתי ביחידה וראיתי בודדים, אני חושב שאני הראשון שהגיע לתפקיד טכנולוגי מחצור הגלילית בכלל.

זוהר בוכריס: ככה לפחות ראש המועצה אמר לי.

זוהר בוכריס: האחים שלי לוחמים, יש לי אח בצנחנים, אח בגולני, אבל אמרתי וואלה, צריך יותר אנשים שיש להם פוטנציאל פשוט לא ממוש.

אלי אלאלוף: אתה למדת באורט בחצור?

זוהר בוכריס: אז אני למדתי באמ"ית.

זוהר בוכריס: מורה שהיה איתי, הייתי בפוקס כשזה קרה.

אלי אלאלוף: חצור זה לא קשה.

אלי אלאלוף: חצי זה אמ"ית, חצי זה - - -

זוהר בוכריס: תימני או דתי זו החלוקה היחידה.

זוהר בוכריס: ואז למדתי בפנימייה.

זוהר בוכריס: אני מגיל 12 בפנימייה.

זוהר בוכריס: אמא שלי פה בקהל, היא התנגדה לזה לחלוטין, אבל אמרתי - - -

אלי אלאלוף: שלום אמא, בראבו לך.

ציפי בוכריס מימון: תודה.

אלי אלאלוף: איזו פנימייה היית?

זוהר בוכריס: הייתי בכפר סבא, פנימייה שנקראת שטיינברג.

זוהר בוכריס: אבא שלי היה עם נערי רפול ומאז שאני מכיר את עצמי, אני גדל עם האנשים האלה.

זוהר בוכריס: ואז כשאתה רואה שיש כל כך הרבה אנשים שאתה יכול לשנות להם את החיים אם רק תיתן להם פוטנציאל ותן להם את ההזדמנות השווה.

זוהר בוכריס: אני חושב שזה מה שאני בא להגיד.

זוהר בוכריס: יש לי סרטון של שתי דקות שהכנתי בתאגיד השידור הציבורי כאן.

זוהר בוכריס: הייתי שמח שתראה, אם זה בסדר.

אלי אלאלוף: ואם אני אקח אותו הביתה, תסמוך עלי שאני אראה אותו, כדי שנרוויח זמן?

זוהר בוכריס: זה שתי דקות.

זוהר בוכריס: אם לא אני יכול גם - - -

אלי אלאלוף: תשאיר לנו ונעביר אותו לאתר של הוועדה.

אלי אלאלוף: זה בסדר?

אלי אלאלוף: אז תמשיך.

אלי אלאלוף: יש לך נציג בכיר בממשלה היום.

אלי אלאלוף: מנכ"ל משרד הפנים מחצור.

אלי אלאלוף: הוא גם מבית הספר שלך.

זוהר בוכריס: אני רוצה אפילו יותר.

אלי אלאלוף: מרדכי כהן.

זוהר בוכריס: אני רוצה אפילו יותר.

זוהר בוכריס: אני רוצה עוד אנשים שיישבו בוועדות ויגידו אני באתי ממרוקו.

זוהר בוכריס: אני רוצה עוד אנשים שיישבו בוועדות ויגידו אני באתי מחצור הגלילית ואני רוצה עוד אנשים שיגיעו ויגידו וואלה, אני שר אוצר ואני רוצה-.

זוהר בוכריס: תחשוב כמה אנשים - - -

אלי אלאלוף: הוא טריפוליטאי.

זוהר בוכריס: יש גם כאלה.

זוהר בוכריס: אתה אומר יש כל כך הרבה אנשים שיכולים לעשות בדיוק את אותם דברים ואנשים עושים.

זוהר בוכריס: אם פעם הפנתרים השחורים היה משהו שנתפס כאלים, היום הפנתרים השחורים של שנת 2018 זה אנשים שעושים דברים גדולים.

אלי אלאלוף: הם לא רצו להיות אלימים.

זוהר בוכריס: נכון.

אלי אלאלוף: המשטרה עשתה אותם כאלה.

זוהר בוכריס: בדיוק.

זוהר בוכריס: אתה רואה פשוט, אנשים אמרו אה, הם פרימיטיביים, אה, זו הדרך שלהם להתנגד.

קריאה: הם לא נחמדים.

זוהר בוכריס: והרעיון הוא שהיום אנשים הבינו שאם האנשים האחרים רוצים להגיד עליך דברים אחרים, מנשקי מזוזות, שיגידו מה שהם רוצים, הדרך שלך להראות להם שאתה יותר טוב מהם או שאתה לפחות שווה להם, זה להצליח ולהראות להם שהצלחת עם הכלים שהיו לך.

אלי אלאלוף: אז עכשיו יש לי רק דבר שאני רוצה לדעת.

אלי אלאלוף: איפה אתה גר?

זוהר בוכריס: היום?

אלי אלאלוף: כן.

זוהר בוכריס: - - - אני - - - מאד, באמת, אני גר בתל אביב, כי זה - - - כסף ואני אגיד לך יותר מזה.

זוהר בוכריס: אם אני יכול היום - - -

אלי אלאלוף: אין לי טענות אליך.

אלי אלאלוף: אני רק אומר שזה לצערי מחזק את הניתוח שלי לגבי המוצלחים שלנו.

זוהר בוכריס: נכון, אבל כך אתה יכול להתקדם.

זוהר בוכריס: מה שאני הייתי רוצה זה שבסופו של אנשים, אם קצת אנשים יעזבו את הפריפריה, הקצת האלה גם לא יחזרו, אבל אם הרבה אנשים יתקדמו ויהיו מצליחים, אז קצת מהם יחזור ואז הם יקימו סטרטאפים בדרום.

אלי אלאלוף: אנחנו נראה את המפעל הבא של בהייטק איפה יהיה.

אלי אלאלוף: אני בטוח איפה הוא יהיה.

זוהר בוכריס: אז באמת, אמיתי, אני מדבר וגם - - - יש פה אנשים מעתידים ומגשימים, החלום שלי שכל האנשים בהייטק שלי יהיו אנשים מחצור ומעפולה ומירוחם ומבאר שבע ומהמקומות האלה.

אלי אלאלוף: כי הם יהיו הכי טובים.

זוהר בוכריס: זה אנשים שיודעים - - -

אלי אלאלוף: תדע לך, כי הם יהיו הכי טובים.

זוהר בוכריס: נכון, זה אנשים שיודעים מה זה לרדוף אחרי החלומות שלך.

אלי אלאלוף: יפה.

אלי אלאלוף: בראבו.

אלי אלאלוף: בראבו לגברת בוכריס.

ציפי בוכריס מימון: תודה רבה.

אלי אלאלוף: בראבו, איזה יופי.

מאור אפרים: אני אשמח להתייחסות קטנה, אם אפשר.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: עוד שנייה אני אחזור אליכם.

מאור אפרים: שמי מאור אפרים.

מאור אפרים: אני ממנהלת עתידים בצה"ל, אחראי על המועמדים בצפון.

מאור אפרים: אני אתחיל ואומר שאני בעצמי בוגר עתידים ואני - - -

אלי אלאלוף: מאיפה?

מאור אפרים: מעפולה.

מאור אפרים: אני במקור מעפולה.

מאור אפרים: אני שרתי כל שירות החובה שלי ביחידה ביחד עם זוהר בוכריס, דווקא חברות טובה מאד.

מאור אפרים: אני יכול לספר שהיום בפריפריה אנחנו רואים את זה שכבר זה לא בושה להגיד מצוינות, ואנחנו רואים את זה ומנסים כמה שיותר לבוא ולהביא דוגמא אישית.

מאור אפרים: זו אחת הסיבות שאני בעצמי החלטתי לעזוב את ה - - -

אלי אלאלוף: היית באורט עפולה?

מאור אפרים: הייתי באורט עפולה, בדיוק.

מאור אפרים: ואחת הסיבות שהחלטתי לעבור לעתידים, בדיוק כדי לחזק ולהגיד לחברה מהפריפריה, אני בא אליכם כדי להגיד לכם שזה אפשרי.

מאור אפרים: אני בא אליכם כדי להראות לכם שזה קורה.

מאור אפרים: אחד הדברים שאנחנו עושים בכל תיכון ותיכון ובכל עיר ועיר, זה בעצם להגיע ולהראות להם דמויות לחיקוי כמו זוהר וכמו קצינים אחרים שנמצאים אצלנו ועשו את השירות בעיר שלהם, כדי לבוא ולחזק את זה.

מאור אפרים: אני שמח שיצא לנו להיפגש גם כאן ואנחנו ממשיכים את היוזמה- - -

אלי אלאלוף: ידעתי ששעה לא תספיק לנו, אבל זה מה שהקציבו לנו היום.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה, בקיצור.

גלעד ברגיל: בקיצור.

גלעד ברגיל: אני - - - תודה, באמת, אנחנו שומעים טובים, אני חושב שאנחנו פה גם כדי לתקן.

גלעד ברגיל: אני חושב שעתידים והסייבר זה לא המאסות הגדולות.

גלעד ברגיל: חברה, המאסות זה בתפקידי לוחמה והדרכה ופיקוד.

גלעד ברגיל: אני לא מדבר על מאות בשנה בסייבר במודיעין, אני מדבר על אלפים וזה הסיפור שאנחנו נמצאים פה.

גלעד ברגיל: - - - מכינה לבני העדה האתיופית, השיבוצים לא טובים.

גלעד ברגיל: הנתונים שלהם לא טובים, למרות מוטיבציית על.

גלעד ברגיל: אני רוצה שבר תדבר, היא בחורה שהגיעה מבית דתי עם מוטיבציה מאד מאד גבוהה.

גלעד ברגיל: היא חניכה מאד בולטת במכינה.

גלעד ברגיל: אני נותן לה לדבר ושננסה להביא את השינוי ביחד.

אלי אלאלוף: יש לך דקה, חמודה.

בר אברהמוב: נעים מאד.

בר אברהמוב: קוראים לי בר, אני בת 19 וגדלתי ב - - -

אלי אלאלוף: בר מה?

בר אברהמוב: אברהמוב, בוכרית.

אלי אלאלוף: איזה סגנון תפסנו היום בוועדה.

אלי אלאלוף: איזה ייחוד יש לנו.

בר אברהמוב: גדלתי בבית דתי ותמיד הכווינו אותי לשירות אזרחי, זה מה שמקובל, מה שכולם עשו.

בר אברהמוב: בכיתה י"א נחשפתי לפעילות אחרי, ששם הבנתי שלעלות על מדים ולעשות צבא זה אחרת.

בר אברהמוב: אתה נקשר יותר למדינה שלך.

בר אברהמוב: מפה לשם הגעתי למכינת ארז לוד והחלטתי ששם אני אוכל לרכוש כלים טובים יותר ולעשות את השירות הצבאי שלי הכי טוב, שאני אקבל כלים טובים.

בר אברהמוב: אז הלכתי למכינה וביקשתי מהצבא מיונים לתפקידים שאני אוכל למצות את הכישורים שלי בהם, אבל כל פעם המענה שלי היה שלילי, כי הנתונים שלי לא מתאימים.

בר אברהמוב: למרות הערעורים והבקשות התשובה תמיד הייתה שלילית, לא משנה ההמלצות, לא משנה כלום.

בר אברהמוב: איך זה הגיוני שחברה – ואני לא היחידה, יש עוד עשרות, מאות ואני יכולה להגיד אפילו אלפים – חברה שנופלים בין הכיסאות.

בר אברהמוב: חברה שלמדו לאהוב את הארץ דרך הרגליים, שלמדו על הארץ שלהם, שרוצים לשרת בצבא, שלמדו מה היא חברות ואחריות ומנהיגות.

בר אברהמוב: חברה שהתנסו בהדרכה והתנדבויות.

בר אברהמוב: כאילו, אין יותר מזה.

בר אברהמוב: ועדיין הם מקבלים תשובה שלילית.

בר אברהמוב: ופה בדיוק זה נכנס הילד א' והילד ד' שכולכם מדברים עליו מנסים לצמצם את הפערים.

בר אברהמוב: כי לילד א' יהיה את הכלים והוא יקבל את כל ההכוונה מהבית ומהמורים, ללכת לצו ראשון ולעשות את הדברים בצורה הכי טובה וילד ב', מה לעשות, הוא עסוק בלעבוד במלצרות בלילה, כי מה לעשות, אלה החיים.

בר אברהמוב: וככה אנחנו נדפקים – סליחה – כל פעם, פעם אחר פעם.

בר אברהמוב: והיום, למרות שאני מאד רוצה להיות מדריכה, לעשות משהו משמעותי, אני משרתת במחנה סירקין, אולי אתה מכיר אותו.

בר אברהמוב: אנחנו עובדים שם עם יחידות מודיעיניות ואני מאבטחת מתקנים.

בר אברהמוב: אני עושה שבוע-שבוע, אני עושה שירות מקוצר.

בר אברהמוב: כביכול יש לי את ההכי טוב, אני צריכה לשבת בשקט, להגיד תודה, סבבה, אבל זו הנקודה.

בר אברהמוב: אנחנו לא חברה שמחפשים את הקל.

בר אברהמוב: אנחנו רוצים לצאת מאזור הנוחות.

בר אברהמוב: אנחנו רוצים לשרת בצה"ל ולתרום ולצאת לקצונה וכל פעם הדלת נחסמת בפנינו וזה מצב שהוא מתסכל וזה פספוס עצום לנו, אבל זה פספוס גדול גם לצה"ל, כי יש פה חברה שרוצים.

אלי אלאלוף: אבל אתה שמעת שיש פה נכונות ומערך אדיר שרוצה לענות למה שאת קוראת היום המחסום.

אלי אלאלוף: אז כדאי שבאמת, למרות כל מה שנעשה, הם ימשיכו לעשות, יגיעו לבתי הספר, יסבירו.

אלי אלאלוף: אני חושב שבאמת צה"ל עושה הרבה.

אלי אלאלוף: אני בטוח שהם יוכלו לעשות.

אלי אלאלוף: כמו כל מערכת יכולה לעשות יותר.

אלי אלאלוף: אז קודם כל אני מחויב לפי הפרוטוקול להציג את החברים שלי שהצטרפו לדיון הבא.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת מוטי יוגב, חבר הכנסת מוסי רז, שהצטרפו כבר לדיון הבא.

אלי אלאלוף: זה רק אומר לי שיש לי דקה כדי לסיים.

אלי אלאלוף: הצטרף חבר הכנסת מאיר כהן.

אלי אלאלוף: בבקשה יו"ר נתי ביאליסטוק, תסביר.

נתי ביאליסטוק כהן: נתי ביאליסטוק - - -

אלי אלאלוף: אלוף נוסף, כשבאים לנושא הבריאות בצפון ובדרום, חבר הכנסת איל בן ראובן.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה, נתי.

נתי ביאליסטוק כהן: נתי ביאליסטוק כהן, מנכ"ל המרכז לעיוור.

נתי ביאליסטוק כהן: יש לי מעט מאד זמן, אז אני אשתדל להיות מאד מאד תמציתי, כי אני רוצה לדבר על פריפריה מסוג אחר.

נתי ביאליסטוק כהן: שילובם של אנשים עם מוגבלות בכלל ומבחינתי אני מכיר יותר טוב את האנשים עם עיוורון בשירות צבאי.

נתי ביאליסטוק כהן: אז אני אפתח ואומר שקודם כל יש לנו שיתוף פעולה מצוין עם הצבא ועם ביטוח לאומי ומשרד הרווחה, ואתה בטח תשמח לשמוע שבמסגרת עמותת מגדלור יעדים לצפון, מתנהל פיילוט לשילוב של אנשים עם עיוורון בצבא, שכרגע מכיתה י"א עד ממש שלבי גיוס ראשונים יש פה כ-40 משתתפים.

נתי ביאליסטוק כהן: הפוטנציאל הוא בערך 50 איש לשנה.

אלי אלאלוף: כן?

אלי אלאלוף: מה אתה אומר.

נתי ביאליסטוק כהן: כן.

נתי ביאליסטוק כהן: יש עוד כאלה שמתגייסים באופן עצמוני, בלי המעטפת של מגדלור ושל השירותים.

נתי ביאליסטוק כהן: כרגע המדינה מממנת רק 50% מהעניין, אבל הובטח שיהיה עוד.

אלי אלאלוף: הנושא הזה ביחידה שלכם?

אלי אלאלוף: של החיילים עם צרכים מיוחדים?

אריאלה איטח: כן.

נתי ביאליסטוק כהן: אז הנה, אתה יכול להיות בקשר ישיר עם הגברת איטח.

נתי ביאליסטוק כהן: אנחנו בקשר מצוין, לא עם גברת איטח, עם - - -

אלי אלאלוף: סגן אלוף.

נתי ביאליסטוק כהן: עם יעל בן ארצי, אנחנו בקשר מצוין ובשיתוף פעולה.

נתי ביאליסטוק כהן: עדיין צריך לקצר טווחים מכיוון שהטווח של קבלת ההחלטות לפעמים לוקח חודשים ארוכים וגורם לנשירה מהתהליך.

נתי ביאליסטוק כהן: זה חייב להיות מטופל.

נתי ביאליסטוק כהן: אבל אני רוצה לומר לך למה זה חשוב.

נתי ביאליסטוק כהן: אתה יודע שאני נמנע מלדבר עלי באופן אישי, כי אני מייצג ציבור, אבל אני אומר לך שאני חושב שאחד מימי המשבר הגדולים ביותר בחיי היה אותו יום שקיבלתי תעודה כחולה שכתוב עליה פטור משירות בגיל 17 בערך.

נתי ביאליסטוק כהן: לי היה מאד ברור שאם אני רוצה להשתלב בחברה בישראל, בתעסוקה בעתיד ולהיות בן אדם שעומד על שתי רגליו, למרות לקות הראייה שלי, אני חייב לעבור את המסלול של צה"ל.

נתי ביאליסטוק כהן: אני מוכרח לומר שבאותו רגע זה היה לי יחסית קל להיכנס למסלול הזה ותוך חודשים ספורים חוילתי.

נתי ביאליסטוק כהן: היום התהליך הרבה יותר מורכב, אבל באותו רגע הייתי צריך להילחם בביטוח הלאומי, במשרד הרווחה ובכל רשות אחרת של המדינה.

נתי ביאליסטוק כהן: החשיבות בעיני לשילוב של אנשים עם מוגבלות ובעיקר של אנשים עם עיוורון בשירות צבאי, קודם כל ברמה האישית מדובר במסלול הנורמטיבי של אדם בישראל ואם אתה רוצה להשתלב בצורה נורמטיבית בחברה בישראל, אז אתה חייב לעבור אותו.

נתי ביאליסטוק כהן: ברמה האישית הנוספת, זה עוד שורה ב - - - שמאד מאד חשובה במדינת ישראל.

נתי ביאליסטוק כהן: מבחינת החברה, החברה רואה אנשים עם עיוורון משתלבים בשירות צבאי ומכירה ביכולות שלהם בעתיד גם בקבלה לעבודה וגם בקבלה למסגרות אחרות בחברה ולכן זה חשוב מאד ובזאת אני אסיים.

אלי אלאלוף: תודה רבה נתי, אני רוצה לסכם.

אלי אלאלוף: לפני שאני אסכם אני אגיד שהצטרפו אלינו חברי הכנסת ואאל יונס וסעיד אלחרומי וד"ר אחמד טיבי, שנכנס אחרון.

אלי אלאלוף: זה אומר שאנחנו כבר בדיון הבא, עוד שנייה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לסכם ולהגיד שזה באמת דיון שהיה קצר מדי לאור מה שלמדנו ועודכנו.

אלי אלאלוף: אני ממשיך להאמין ותומך בכל פעולה שצה"ל עושה למען, לא רק כצה"ל, כצבא, אלא כגוף המדינה שמעצב ובונה את העתיד של הצעירים, במיוחד אני חוזר ואומר של הפריפריה.

אלי אלאלוף: למדנו וגם אני לחברים שלי, מהמגזר הבדואי בדרום, שיש מועמדים לעתידים מהמגזר וזה נפלא לשמוע על דברים כאלה ואני באמת מברך אתכם.

אלי אלאלוף: מברך את כל מי שעושה כדי לתת את ההזדמנות האמיתית לצעירים, שכרגע לא תמיד זכו לזה.

אלי אלאלוף: שיהיה לכם המשך מוצלח וכל טוב.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אנחנו עוברים לדיון הבא.