ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 624, 2018-05-28 12:30

יעקב מרגי: שלום לכולם, צהריים טובים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום ה-28 במאי 2018, י"ד בסיון תשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא: הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון מס' 11) – הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יעקב מרגי: אני רוצה בהזדמנות זו לברך את ידידנו ומכובדנו, אורח מתמיד בוועדה, את מר יואב קריים לרגל יום הולדתו.

יעקב מרגי: (מחיאות כפיים)

יעקב מרגי: יואב, עומדת לך הזכות להיות לוחם למרות הברכות של היושב-ראש.

יעקב מרגי: באמת נאחל לך רק בריאות, אושר ועושר.

יעקב מרגי: אצלנו אומרים בחרוזים: עד מאה ועשרים שנה עם בריאות איתנה.

יואב קריים: תודה, תודה.

יעקב מרגי: כרגיל, חברי פרופ' יוסי יונה, בלי הצעה לסדר לא פותח את הישיבה.

יעקב מרגי: לסדר הדיון.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני גם מצטרף לברכות – יום הולדת שמח.

יעקב מרגי: רבותיי, אני פוטר אתכם.

יעקב מרגי: זאת אומרת שאני בירכתי בשם כולכם.

יעקב מרגי: בירכנו בשם כולם, נקודה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני קודם רוצה להתנצל על כך שלא הייתי אתמול בישיבה.

יוסי יונה: הבנתי שהיא הייתה די סוערת ועניינית.

יעקב מרגי: היא לא הייתה סוערת בכלל.

יעקב מרגי: היה שלב התחלתי עם הפרעה קטנה – מכה קלה בכנף – אבל אחר כך הדיון התחיל והיה יעיל, מהותי וגם משמעותי.

יוסי יונה: אני בטוח שהוא התייצב.

יוסי יונה: לך יש את הפרורגטיבה להגיד לי "לא" כי לא הייתי ולכן זו פרורגטיבה שלך להיענות או לא להיענות.

יוסי יונה: הנקודה שאני מבקש היא אם משרד החינוך יוכל להתחיל מהנקודה שהוא נמצא בה אתמול ובאופן ספציפי נקודה מאוד מאוד מרכזית.

יוסי יונה: על פניו – ככה הבנתי – כאשר ילדים עם מוגבלויות קשות ישולבו במערכת החינוך, הרי שאין לכך הקצבה או הקצאה תקציבית מעבר לכסף שמוגדר בהקצאה הסטטיסטית.

יעקב מרגי: לא, לא נכון.

יוסי יונה: יפה מאוד, אדוני.

יוסי יונה: גם אם זה לא נכון, מצידי זה יהיה חביב אם תהיה התייחסות לנקודה הזו.

יוסי יונה: לדעתי זו נקודה מאוד מאוד קריטית.

יעקב מרגי: אתם יודעים במה אני מרוצה מהדיונים האלה?

יעקב מרגי: שהתחלתי להבין שאני קצת מבין.

יעקב מרגי: תמיד חשבתי שאני לא מבין וזה גרם לי להתאמן.

יעקב מרגי: האימון הזה גרם לי להבין שלפעמים אני מבין משהו.

יעקב מרגי: לא תמיד אני מבין, לפעמים אני מבין משהו.

יעקב מרגי: הבנתי את ההצעה לסדר ונתייחס אליה בהמשך.

יעקב מרגי: גברתי, גם את רצית הצעה לסדר?

קארין אלהרר: כן, יותר ברמת ההערה הכללית.

קארין אלהרר: אני אומר לאדוני שראשית, אני מתנצלת שלא הגעתי כי זה באמת נושא שקרוב לליבי, גם אם לא תמיד יש לי ההערות הכי חכמות.

קארין אלהרר: אני רוצה לומר שני דברים.

קארין אלהרר: גם אני לפעמים חוטאת בלהיות מאוד מלחמתית, מאוד לוחמת מול פקידים שעושים עבודתה נאמנה במשרדים הממשלתיים.

קארין אלהרר: חשוב מאוד בעיניי להבין שהאנשים שיושבים בצד השני שלי הם אנשים שהם לא בצד השני הרעיוני שלי.

קארין אלהרר: אני גם מכירה את חבריי ושותפיי בעשור האחרון – אפילו למעלה מעשור – שבאמת קמים כל בוקר כדי לשפר את מערכת החינוך בכלל ואת מערכת החינוך המיוחד בפרט.

קארין אלהרר: אני מאוד מבינה את המקום שהם מגיעים ממנו.

קארין אלהרר: אמרתי את זה גם לנציגי משרד החינוך.

קארין אלהרר: אין פה טובים ורעים, אין פה אנשים שרוצים רע למישהו.

יעקב מרגי: אני מנסה להבין למה יש לך צורך להבהיר את זה.

קארין אלהרר: אני אסביר.

קארין אלהרר: שמעתי שזה עלה.

יעקב מרגי: נגמר, נגמר.

יעקב מרגי: היה.

קארין אלהרר: יהיו אי הסכמות – זה מה שאני רוצה לומר.

קארין אלהרר: יהיו אי הסכמות.

קארין אלהרר: אני קוראת לעצמי בכל פעם מחדש להנמיך את הלהבות ולא להיות עם הראש בקיר, בטח לא בשיח.

קארין אלהרר: אבל אני לא מסכימה להרבה מאוד דברים שרוצים לקדם.

קארין אלהרר: לעניין החוק, בדיונים הקודמים שהשתתפתי בהם גם כאן בוועדה וגם בדיונים שקיימתי בוועדה לביקורת המדינה, ניכר שמשרד החינוך באמת רוצה לשנות את מערכת החינוך המיוחד ולהפוך אותה ליותר משלבת.

קארין אלהרר: ועל כך הברכה.

קארין אלהרר: כמו שאמרתי בעבר אני חוזרת ואומרת גם עכשיו, שאם רוצים להפוך אותה ליותר משלבת, יש הכרח, צורך אקוטי במציאת תקציב לדבר הזה.

קארין אלהרר: המשרד אומר: בחירת הורים ואני מברכת.

קארין אלהרר: אין מי שמברך יותר ממני על בחירת הורים.

קארין אלהרר: אני חושבת שהיא נכונה, היא טובה, היא באמת מעידה על שינוי דיסקט במשרד החינוך.

קארין אלהרר: אבל כשאומרים בחירת הורים צריך גם לעמוד מאחורי האמירה הזאת.

קארין אלהרר: אם מישהו נותן לי לבחור בין חינוך מיוחד לשילוב, אז הוא צריך לתת לי באמת שילוב.

קארין אלהרר: וכאן אומרים ביושר אנשי משרד החינוך: אין לנו את הכסף לתת סל שילוב מלא.

יעקב מרגי: מהדיון הראשון אמרו את זה.

קארין אלהרר: אי אפשר להיות בלי ולהרגיש עם.

קארין אלהרר: זה לא עובד.

יעקב מרגי: תלוי מי.

יעקב מרגי: כי המשרד רוצה ללכת עם ולהרגיש בלי.

קארין אלהרר: אני אגיד עוד דבר, אדוני.

קארין אלהרר: מה שיותר מטריד אותי ויותר מפחיד אותי לפני בחירת הורים אמיתית – כן או לא – זה שאם ההורים יבחרו ויגידו: רוצה אני שילוב, ואני אעשה הכול כדי שהשילוב יצליח, הם ילכו לשילוב.

יעקב מרגי: יש לי תחושה שזה הדיון הראשון.

יעקב מרגי: קארין, אני איתך.

קארין אלהרר: התחלנו הקראה ודנו בשאלות מי יישב בוועדה ואיזה בן אדם ומה יהיו התפקידים.

קארין אלהרר: באמת ירדנו לרזולוציות אבל צריך לחזור למקרו שבעיניי הוא הכי חשוב.

קארין אלהרר: אני מסכמת ואומרת שאם המחיר הוא שיורידו את העניין של בחירת הורים – זו דעתי, וזה לא נאמר בהסכמה עם אף אחד.

קארין אלהרר: אם ירצו ההורים והארגונים, יתחשבנו איתי בחוץ.

קארין אלהרר: אם הברירה היא בין שילוב בכאילו, בחירת הורים בכאילו לבין לא לכתוב את המילים בחירת הורים, תרדו מבחירת הורים.

יעקב מרגי: תודה, אבל זה לא הדיון.

יעקב מרגי: הדברים שאמרת מהדהדים, הרחקת לכת במסקנה.

יעקב מרגי: זו נקודה לדיון ודנו בזה הרבה.

יעקב מרגי: אני חושב שהמצב הוא לא עד כדי כך.

יעקב מרגי: הפערים הם לא כאלה.

קארין אלהרר: כמה מיליארדים.

קארין אלהרר: האם אדוני יודע להביא אותם?

יעקב מרגי: אני אגיד לך את האמת, אני אתן לך וידוי של איש ציבור.

יעקב מרגי: לפעמים אנחנו דוחפים שינויים – זוכרת את מחאת הסרדינים?

יעקב מרגי: את יודעת כמה עלתה למדינה סייעת שנייה, גננת מכילה, בית הספר של החופש הגדול?

קארין אלהרר: הכול קרה, מה קרה?

קארין אלהרר: העולם קרס?

לי, ובצדק: אני אומר מה שסיימנו איתו בדיון אתמול.

לי, ובצדק: כנראה כנראה שהדגש ששמנו מההתלהבות שלנו, שהפכנו את השילוב לברירת מחדל ראשוני ובחירת ההורים, כל השינוי הזה עכשיו כאילו אני מחוקק עכשיו את חוק השילוב.

לי, ובצדק: זה לא חוק השילוב – אני מודיע בפעם השלישית ב-24 השעות האחרונות.

לי, ובצדק: התיקון לחקיקה הזאת זה לא חוק השילוב, שכולם מייחלים לו.

לי, ובצדק: המשרד אמר את זה עשרים פעם.

לי, ובצדק: זה כלי שיאפשר להם לנהל את המשאב הזה שמושקע בחינוך המיוחד בצורה נכונה יותר.

לי, ובצדק: בצורה נכונה ויעילה יותר.

לי, ובצדק: נקודה.

קארין אלהרר: בוא נקרא לילד בשמו.

יעקב מרגי: קראתי לילד בשמו ומכאן אנחנו עובדים.

יעקב מרגי: עכשיו ניכנס להקראה.

יעקב מרגי: איפה הפסקנו, גברתי?

יוסי יונה: הצהרה דרמטית, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: סיכמנו את תיקון סעיף 2, נכון?

מירב ישראלי: את סעיף המטרות החדש?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: סיימנו אותו ועכשיו אנחנו ממשיכים רק עם התיקונים.

יעקב מרגי: רבותיי, למי שלא היה כאן, בתקווה שהבאתם איתכם את המסמך מאתמול – אנחנו כנסת ירוקה – אנחנו חוזרים רק על מה שבוצע בו תיקון נוסח ומתייחסים אליו.

יוסי יונה: אדוני, מה שאמרת קצת לא מסתדר עם המטרות של החוק.

יוסי יונה: כתוב: "השתתפות פעילה בחברה בכל תחומי החיים תוך מענה הולם לצרכיו המיוחדים".

יוסי יונה: זה אשכרה שילוב.

יעקב מרגי: בסדר, בסדר.

יעקב מרגי: זה לא חוק השילוב שאתה ואני מתכוונים לו.

יעקב מרגי: בבקשה.

מירב ישראלי: אני אסביר.

מירב ישראלי: בעקבות הישיבה של אתמול ישבנו כדי לנסות לתת את הדעת על כמה דברים שעלו אתמול.

מירב ישראלי: גם הסעיף הזה שהופץ, יש בו כמה תיקונים כדי להתאים אותו לתוספות.

מירב ישראלי: לדייק אותו.

מירב ישראלי: מה שאילן מקריא הוא נוסח שהוא קצת שונה מהנוסח שיש לפניכם.

קארין אלהרר: מה הנוסח העדכני, בקיצור?

אילן שי: אני אגיד את הנוסח העדכני.

יעקב מרגי: משרד החינוך לא בקי בחקיקה, הוא לא מחוקק הרבה.

יעקב מרגי: אז תבינו אותם, לוקח להם זמן.

אילן שי: "1) בסעיף קטן (א), במקום "ואת השמתו במוסד לחינוך מיוחד" יבוא "שיש לו את אחת או יותר המוגבלויות המפורטות בתוספת הראשונה המגבילה את תפקודו באחת מרמות התפקוד המפורטות בתוספת השנייה, ואת היקף סל השירותים שיינתן לו לפי צרכיו ולרמת התפקוד שלו.

אילן שי: והכול בהתאם לפירוט הקבוע בתוספת השנייה.

אילן שי: שר החינוך רשאי לעדכן את התוספת הראשונה והשנייה בצו".

יעקב מרגי: כשכתוב "בצו" זה באישור הוועדה?

מירב ישראלי: אתה ביקשת שזה יהיה באישור הוועדה.

יעקב מרגי: כן שאלתי.

מירב ישראלי: אז אנחנו מוסיפים את זה.

הדס אגמון: ואז זה גם יהיה בהיוועצות עם הנציבות.

הדס אגמון: כך לפי הסיכום שלנו עם משרד החינוך.

יעקב מרגי: סליחה, גברתי, את לא ברשות דיבור.

מירב ישראלי: אני אסביר במה מדובר.

מירב ישראלי: בתוספת הראשונה יש רשימה של מוגבלויות שילדים שיש להם את המוגבלויות האלה בעצם זכאים לחינוך מיוחד.

מירב ישראלי: בתוספת השנייה יש גם רמות תפקוד.

מירב ישראלי: זאת אומרת, בחלק מהמוגבלויות האלה, גם ילד שיש לו את המוגבלות הזאת, אם הוא לא מגיע לרמת תפקוד 1, זאת אומרת שהוא ברמת תפקוד גבוהה – יש לו לקות ראייה שהיא משקפיים – הוא לא נכנס לרמת תפקוד 1 ולכן הוא לא זכאי לחינוך מיוחד.

יעקב מרגי: קחו בחשבון שאנחנו נדון בתוספת.

יעקב מרגי: זה לוקח אותנו לשם.

מירב ישראלי: הכוונה היא לומר שהוא גם צריך להיות עם המוגבלות שבתוספת וגם לפחות ברמת תפקוד 1 לפי התוספת השנייה.

מירב ישראלי: זאת הכוונה של החלק הראשון.

קריאה: רמת תפקוד 1 היא הגבוהה או הנמוכה?

מירב ישראלי: הגבוהה.

מירב ישראלי: כלומר, מי שגבוה מ-1 לא ייכנס לחינוך מיוחד כי הוא בתפקוד גבוה.

מירב ישראלי: זה לא שעצם זה שיש לו מוגבלות ראייה כבר נותן לו את הזכות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שכולם רוצים להיכנס לתוך החינוך המיוחד.

מירב ישראלי: חינוך מיוחד לא במובן הזה.

מירב ישראלי: שירותי חינוך מיוחד.

אורלי לוי אבקסיס: בשילוב.

יעקב מרגי: בזכאות.

יעקב מרגי: גם וגם.

מירב ישראלי: את היקף סל השירותים שיינתן לו לפי צרכיו ולפי רמת התפקוד שלו, והכול בהתאם לפירוט הקבוע בתוספת השנייה.

מירב ישראלי: בתוספת השנייה יש את סוג המוגבלות ואת רמת התפקוד ואז איזה סל יינתן לו.

אורלי לוי אבקסיס: במה זה שונה מהיום?

מירב ישראלי: שהיום אין את זה בחקיקה.

אורלי לוי אבקסיס: אין בחקיקה אבל יש בפרקטיקה.

אילן שי: ובחוזרי מנכ"ל.

קארין אלהרר: אני מנסה להבין את הנפקות.

קארין אלהרר: למיטב הבנתי דיברנו על אפיון על פי תפקוד ועכשיו זה בעצם כפול, זה גם תפקוד וגם סוג מוגבלות.

קארין אלהרר: למה שלא רק לפי תפקוד?

קארין אלהרר: יש ילדים שהם גם וגם.

קארין אלהרר: היום שואלים במשרד החינוך מה הלקות הראשית שלו ומה הלקות המשנית שלו.

קארין אלהרר: אם היינו הולכים רק לפי תפקוד, בעצם היינו רואים אותו כמכלול ולא כקוד.

קארין אלהרר: ילד הוא לא קוד.

קארין אלהרר: אני מבקשת לעשות משהו שהוא אולי מהפכני, וחשבתי שזאת הייתה הכוונה.

קארין אלהרר: ללכת רק לפי התפקוד.

יעקב מרגי: אתמול התלבטתי אם לפתוח את הדיון בשלב ההקראה או בתוספות.

יעקב מרגי: התחושה שלי שהיא שבסוף אנחנו נלקה פעמיים.

יעקב מרגי: נקיים עכשיו דיון ובתוספות עוד פעם נפתח לכם.

יעקב מרגי: אני מבקש בדברים האלה לחכות לתוספת כי שם זה מוגדר, שם נוכל לפתוח ושם תוכלי.

קארין אלהרר: זה לא עניין סמנטי.

יעקב מרגי: אני אמרתי שזה סמנטי?

יעקב מרגי: לא סמנטי.

יעקב מרגי: זה מהותי ונדון בו בתוספות.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר תמיד להכניס תפקוד במצטבר.

דודי מזרחי: ההחלטה שלנו היא בעצם לקבע בחקיקה את המצב הקיים.

דודי מזרחי: משרד המשפטים ביקש שכל הנושאים שכרגע מוסדרים בנהלים – חוזרי מנכ"ל וכולי – זאת גם הבקשה של היושב-ראש, לקבע אותם.

יעקב מרגי: מזל שהכנסת את זה בסיפה.

דודי מזרחי: רחלי תסביר באריכות בבוא העת, בתוספות, שהחזון של אגף חינוך מיוחד שונה לגמרי ומתכתב עם מה שהעלית עכשיו, אבל אנחנו לא בשלים עם זה כרגע.

דודי מזרחי: המטרה היא לא להביא את זה בשיטת הסלמי אלא קודם כל לשקף באופן סדור ושקוף מה שקורה עכשיו.

יעקב מרגי: תודה.

יואב קריים: כלומר, לקבע הפליה בחוק.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שמעתי את הצחוק של הגברת, שזה לא מכבד אותה.

יעקב מרגי: שמעתי את ההערה שלך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: כפי שאני יודע, הוא לא סיפר בדיחה.

יעקב מרגי: בפעם הבאה שתגחכי לא תעמוד לך שום זכות ואת תצאי מהדיון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש גבול.

יעקב מרגי: נתנה הקדמה חברת הכנסת לגבי עובדי משרד החינוך ובכלל.

יעקב מרגי: בבקשה, שי, אנחנו ממשיכים.

יעקב מרגי: אנחנו נקיים דיון ותרשמו לכם את ההערות.

יעקב מרגי: נעצור בהקראה ונקיים דיון.

יעקב מרגי: לא נפספס שום סעיף, שום שורה ושום מילה.

אורלי לוי אבקסיס: למה כל כך ממהרים לסיים את ההקראה?

יעקב מרגי: 15 דיונים זה ממהרים?

יעקב מרגי: קראנו כבר את כל החוק.

אורלי לוי אבקסיס: אז למה מקריאים שוב?

יעקב מרגי: יש תיקונים בגלל בקשות.

יעקב מרגי: לכן אנחנו קודם כל מקריאים את התיקונים ומסבירים אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו נתקן נצטרך בכל מקרה לעשות עוד הקראה.

יעקב מרגי: אבל אני רוצה ללמוד.

יעקב מרגי: בסוף אני מצביע על זה.

מירב ישראלי: בעמוד 4, לפני התיקון הבא, זה הנושא שתיקנו על ילדים בסל הספציפי.

מירב ישראלי: צריך להסביר את זה.

מירב ישראלי: בעמוד 4, נושא של בחירת הורים.

אילן שי: 5.

אילן שי: "קבעה ועדת זכאות ואפיון את זכאותו של ילד עם צרכים מיוחדים לשירותי חינוך מיוחד ולמענה מסל המוסד החינוכי, ילמד התלמיד בכיתה הרגילה במוסד חינוך רגיל, בהתאם להוראות פרק ד'1.

אילן שי: "

מירב ישראלי: זאת תוספת וזה לא מופיע.

מירב ישראלי: תסביר את זה.

אילן שי: התלמידים שמקבלים היום מענה מהסל הסטטיסטי, במצב הקיים הם יכולים ללמוד רק בשילוב ואין אפשרות שתלמיד שקיבל זכאות לחינוך מיוחד ומענה מהסל הסטטיסטי ילך למוסד חינוך מיוחד.

אילן שי: בעקבות הניסוח של החוק וקריאת ההורים נוצר מצב שאפשר היה להבין שהורים יכולים לקבל זכאות למענה מסל המוסד החינוכי – הכוונה למענה מהסל הסטטיסטי – ולבחור מוסד לחינוך מיוחד.

אילן שי: הסעיף הזה נועד להבהיר שתלמידים כאלה, שקיבלו זכאות גם בוועדת זכאות ואפיון, המענה - - -

יוסי יונה: שהאופציות מוציאות זו את זו.

יעקב מרגי: זה לא כפל מבצעים.

יעקב מרגי: זה מחדד את מה שהבינו כולם.

מירב ישראלי: גם בסעיף (ב1), בסעיף הבחירה, נכניס שקבעה ועדת זכאות ואפיון את הזכאות לסל אישי לתלמיד, אז תהיה בחירת הורים וסל.

מירב ישראלי: את התיקון הניסוחי כבר נעשה.

מירב ישראלי: הסעיף הבא זה (ב1), עמוד 5 למעלה.

מירב ישראלי: אלה המאפיינים המובנים ועכשיו הם מפורטים ברשימה, כפי שביקשת בעמוד 5 למעלה.

אורלי לוי אבקסיס: תסבירו לנו את זה.

קארין אלהרר: שלא יהיו בריכות הידרותרפיות בבתי ספר רגילים, ושאם יש יום לימודים ארוך או יותר ימי לימודים, לא באים עם זה.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שהאקסטרות לא ייכנסו לתוך המסגרת.

יוסי יונה: כל מסגרת והמאפיינים הפרטיקולריים שלה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הוא יכול לבחור?

קארין אלהרר: ההורים יכולים.

אורלי לוי אבקסיס: ואז בעצם הם מוותרים על חלק מהשירותים שמגיעים לילד.

אורלי לוי אבקסיס: הבנתי.

אורלי לוי אבקסיס: ברור לנו שבריכה הידרותרפית, ברור לנו שזה לא משהו שאנחנו יכולים להגיד שננגיש את זה לתלמידים בכל בתי הספר, אבל בואו לא ניקח את המקרה הקיצון.

יעקב מרגי: תני דוגמה.

אורלי לוי אבקסיס: חדר רגיעה.

יעקב מרגי: יהיה בכל בית ספר.

אורלי לוי אבקסיס: בכל בית ספר?

אורלי לוי אבקסיס: גם כאלה שלא מוגדרים?

יעקב מרגי: כן, כן.

יעקב מרגי: זה יופיע בכתוב, לא בעל פה.

אורלי לוי אבקסיס: יש רשימה מפורטת?

יוסי יונה: סליחה, אל תגידי דוגמאות.

יעקב מרגי: רציתי דוגמה למה היא מכוונת.

יעקב מרגי: יש עוד הרבה דוגמאות.

יוסי יונה: אבל היא מתכוונת לעיקרון.

יוסי יונה: היא מתכוונת לעיקרון שאומר שהיה וההורים בוחרים, נניח, שהילד ישולב בבית הספר, היא רוצה כל דבר שיכול היה להינתן לו במסגרת סגרגטיבית, שיינתן לו גם במסגרת הרגילה.

יעקב מרגי: אני חייב לשאול למה אתה מתכוון.

יעקב מרגי: כמו מה?

יוסי יונה: למה אני צריך להגיד כמו מה?

יוסי יונה: אני רוצה הגדרה כללית ולא כמו מה.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נקבל את הרשימה של מה שמופיע בחינוך המיוחד, בבתי הספר המיוחדים.

יעקב מרגי: אין רשימה, אין רשימה.

יעקב מרגי: אורלי, את יודעת מה הבעיה?

יעקב מרגי: שבחוק חינוך מיוחד לא היה כתוב כלום.

אורלי לוי אבקסיס: אבל עכשיו מסדירים.

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: סמכנו על משרד החינוך שהוא לא עושק אותנו, סמכנו על המנהל שלא לוקח את המשאבים של הילד לטובת - - - סמכנו על כולם.

יעקב מרגי: בא יעקב מרגי והתעקשתי שהאקסטרות יהיו כתובות.

יעקב מרגי: שלא יהיו עוף פורח באוויר.

יעקב מרגי: אני מתחבט עם עצמי אם עשיתי נכון כי אני גם חושב שכאשר את כותבת, יש להם עילה להגיד שזה מה שכתוב.

יעקב מרגי: באנו לכתוב ועכשיו יש שאלות ויש דיונים.

יעקב מרגי: אבל עם כל הערעור החוזר, הכפול והמשולש, אני עדיין חושב שצריך לכתוב.

יעקב מרגי: אי-ודאות שסובלים ממנה הורים לילדים עם צרכים מיוחדים, היא גם ככה גדולה.

יעקב מרגי: צריך לכתוב.

יעקב מרגי: נכון, זה טומן בחובו גם הרבה שאלות והרבה דיונים ואנחנו מתקדמים.

יעקב מרגי: לכן התעקשתי לשמוע, כדי לרדת לסוף דעתי, שתיתן דוגמה.

יעקב מרגי: כשאמרתי לה תני דוגמה – וכל הדומה לזה.

יעקב מרגי: את אמרת שאני לא יכול לחייב בריכה הידרותרפית.

יוסי יונה: למה אני צריך דוגמה?

יוסי יונה: הרי מה המחלוקת העיקרית פה?

יעקב מרגי: אין כלום בחוק חינוך מיוחד.

יוסי יונה: מה המחלוקת העיקרית?

יוסי יונה: הרי אנחנו היינו רוצים שאם הורה בחר בשילוב, נניח, והוא רצה להיות בבית הספר, הרי שתעמוד לו האופציה שכל מה שיש בחינוך במסגרת סגרגטיבית, יבוא איתו לתוך המסגרת הרגילה.

יוסי יונה: לכן, ברמה העקרונית, אתה מבקש ממני דוגמה ואני לא רוצה לתת לך דוגמה.

יוסי יונה: אני רוצה לקבוע בחקיקה האם אנחנו אומרים עכשיו בחקיקה באופן חד-משמעי כן.

קארין אלהרר: הוא אומר שלא.

יוסי יונה: ילדים יקרים, לא כל מה שתקבלו בחינוך הסגרגטיבי, אם אתם זכאים, תקבלו - - -

יעקב מרגי: בצורה מוצהרת לא.

יעקב מרגי: אורך שנת לימודים, אורך יום לימודים.

יעקב מרגי: אבל כל הטיפול האישי כן.

יעקב מרגי: הולך.

קארין אלהרר: אני רוצה לשאול לפרוטוקול את אנשי משרד החינוך, מעבר למותרות מאוד יקרות כמו בריכה הידרותרפית, מעבר לאורך ימי לימודים ולאורך שנת לימודים, מה עוד לא מקבלים בשילוב?

אורלי לוי אבקסיס: הזנה מותאמת.

דודי מזרחי: הגדרנו בתוספת השנייה לחוק אחד לאחד מה מקבל ילד בהתאם לכל מוגבלות ורמת תפקוד במסלול של שילוב ובמסלול של חינוך מיוחד.

דודי מזרחי: לטוב ולרע.

יעקב מרגי: את יודעת מה הבעיה שלי איתך?

יעקב מרגי: הרי נגענו בזה, דיברנו על זה.

יעקב מרגי: בגלל שבאנו עכשיו לחדד ולהרחיב, אבל אני אתן לך עוד שאלה.

יעקב מרגי: עכשיו אני חוזר על הדיונים מהתחלה בגלל שיפור של נוסח שאנחנו ביקשנו.

יעקב מרגי: קארין, בבקשה.

יוסי יונה: הטוב מעוגן בחוק והרע מעוגן בחוק.

קארין אלהרר: אני רק רוצה להבין, המטרה היא כרגע לקבע את המצב שקיים היום בחקיקה?

דודי מזרחי: זאת הדרישה של משרד המשפטים, שנענינו לה.

קארין אלהרר: מה המטרה שלכם?

קארין אלהרר: עזוב רגע את משרד המשפטים.

דודי מזרחי: המטרה המרכזית של משרד החינוך הייתה לטייב את מערך החינוך המיוחד, כפי שהוא נמצא היום.

דודי מזרחי: אנחנו חושבים שמנגנוני הזכאות היום לא מספיק מדויקים, יש גם משאבים שלא מנוצלים באופן המיטבי.

דודי מזרחי: דנו על כך באמת מספר רב של דיונים ותוך כדי התהליך כאן עלו הרבה הערות מהארגונים, מגורמים שונים, וגם של דרגי המקצוע במשרד.

דודי מזרחי: הוספנו תיקונים לחוק החינוך המיוחד, שאינם נוגעים במישרין לשינוי המבני, כגון בחירת הורים, כגון זה שיש היום קריטריונים מסוימים שהם לא מספיק שקופים, הם מופיעים בחוזרים כאלה ואחרים ולא מופיעים בחקיקה ואנחנו משפרים את המצב.

דודי מזרחי: להגיד שזה מצב מושלם?

דודי מזרחי: לא.

דודי מזרחי: אבל זה יהיה הרבה יותר טוב ממה שקורה היום.

יעקב מרגי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: סליחה, אדוני היושב-ראש, אם קיימתם דיונים מעמיקים ושמעתם את כל הצדדים, השאלה היא מה לדעתכם יקרה יום אחרי חקיקת החוק?

אורלי לוי אבקסיס: האם ילדים ימצאו את עצמם במסגרת שהם לא פיללו לה או שהם לא רצו בה, וחלק מההורים נאלצו להוציא אותם מתוך השגרה שלהם, מתוך החברה שלהם, מתוך מרקם חיים?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים שלילדים כאלה, כמה חשובה השגרה.

יוסי יונה: דרך אגב, זאת שאלה רטורית.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת אתכם כי אמרתם שקיימתם דיונים מעמיקים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קיבלתי הרבה פידבקים מצד הורים מאוד מודאגים.

אורלי לוי אבקסיס: הורים לילדים עם צרכים מיוחדים מודאגים בגלל שהם חוו חוויות מסוימות והם יודעים מה התהליך שצריך לעבור.

אורלי לוי אבקסיס: חוסר הוודאות הזה לא הצליח להשתיק את חששם של ההורים.

יעקב מרגי: אבל אם זאת בחירה שלהם בכל מקרה?

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני שואלת האם עשיתם איזושהי סימולציה האם חלק מהילדים נפלטים החוצה, איזה סוג של ילדים, חלק ילכו לחינוך המיוחד בעל כורחם בגלל שמסגרות יתנערו או לא ירצו להשקיע.

יעקב מרגי: זה לא תלוי בהם.

יעקב מרגי: לא היית בדיונים.

יעקב מרגי: לא יהיה דבר כזה.

יעקב מרגי: אזורי רישום.

יעקב מרגי: משפטנים, אזורי רישום.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את זה חד-משמעית.

רחל אברמזון: כתבנו את זה, זה מופיע בחוק.

קארין אלהרר: גם כשזה לא היה בחוק, גם את יודעת שזה היה קורה.

יעקב מרגי: את מדברת עכשיו על מה שהיה?

יעקב מרגי: זה נגמר, אנחנו מתקנים.

אורלי לוי אבקסיס: לא סיימתי.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא מה התמריץ לבית ספר רגיל לעשות שילוב אצלו?

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזאת מהות השאלה כי אם המנהלים יגידו שזאת הוצאה כספית או שהם מתעסקים במשהו מסוים, השירות הזה ילך ויקטן.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת האם אתם יכולים לתת הבטחה, גם לפרוטוקול, אבל הבטחה של משרד שלא ייגרעו זכויות של ילדים שנמצאים בתוך השילוב הזה ומנהלים שירצו לשלב יקבלו את הכלים והכספים כדי שיוכלו לאפשר את זה?

רחל אברמזון: הצגנו בישיבות הקודמות.

אורלי לוי אבקסיס: אז תתחייבו.

אורלי לוי אבקסיס: תוציאו לנו מכתב.

יעקב מרגי: זה יופיע בחקיקה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יכולים להוציא מכתב התחייבות?

אורלי לוי אבקסיס: ואם בחלק מהמקרים למנהל אין רצון להשקיע עכשיו כספים נוספים כדי לאפשר את זה?

יעקב מרגי: חברי הכנסת, זה לא תלוי בו.

יעקב מרגי: סליחה, סליחה, נגמר.

יעקב מרגי: אנחנו מתקדמים.

יעקב מרגי: תאמינו לי, כשההתייחסות תהיה בסבב של התייחסות, זה רק לטובתכם.

יעקב מרגי: אתם שומעים ועוד שומעים וחבל סתם.

יעקב מרגי: בוער להגיד מייד, אבל חכו, תרשמו לעצמכם את ההערות.

יעקב מרגי: בבקשה.

קריאה: אדוני אומר שבסוף נוכל להגיב?

יעקב מרגי: ודאי.

יעקב מרגי: מה נראה לך?

יעקב מרגי: שאני באתי לעשות הצגת יחיד?

יעקב מרגי: את לא מכירה את הדיונים פה?

קריאה: מכירה, מכירה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יכולים להיות שקטים כשזה אצל מרגי.

אורלי לוי אבקסיס: הוא הוגן והגון.

יעקב מרגי: מה נראה לכם?

יעקב מרגי: זה לא דיון ראשון.

יעקב מרגי: בבקשה.

מירב ישראלי: יש תיקון לגבי הזמנת איש צוות ממוסד חינוך.

אילן שי: סעיף (א2) "בדיון בעניינו של תלמיד עם צרכים מיוחדים הלומד במוסד לחינוך מוכר, למעט דיון כאמור בסעיף 10(ד), יוזמן לדיון איש צוות ממוסד החינוך בו לומד התלמיד".

מירב ישראלי: "מוכר" הכוונה לרגיל?

יעקב מרגי: זה על פי בקשה שהייתה כאן בדיון.

אילן שי: זה אומר גם רשמי וגם מוכר שאינו רשמי.

יעקב מרגי: רגיל, ודאי.

יעקב מרגי: כל מוסד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שי יודע לדבר עם מירב.

יעקב מרגי: תעזבו את מירב ושי.

מירב ישראלי: למה צריך את המילה מוכר?

מירב ישראלי: אני לא מבינה.

מירב ישראלי: מוסד חינוך.

אילן שי: זה כולל את הרשמי וגם את המוכר שאינו רשמי.

אילן שי: כל מוסד חינוך לבד ממוסדות הפטור.

מירב ישראלי: הפטור כלולים בחוק הקיים?

אילן שי: הפטור לא כלול.

מירב ישראלי: מוסד מוכר.

יעקב מרגי: תכתבי מוסד חינוך, אלא אם כן ברור לך ונהיר לך.

מירב ישראלי: זה לפי ההגדרה בחוק.

יעקב מרגי: אני חושב שההגדרה היא מוסד לחינוך מוכר.

יוסי יונה: הוא צודק.

יוסי יונה: יש כאלה שמוצאים בצדק מתוך החוק.

יעקב מרגי: מבחירה הם מוצאים.

מירב ישראלי: לחוק חינוך מיוחד יש הגדרות.

אילן שי: נכון, נכון.

אילן שי: הוא כבר מוגדר כמוסד חינוך מוכר בחוק, בסעיף ההגדרות.

מירב ישראלי: רציתי לדעת אם רציתם לעשות משהו מיוחד.

מירב ישראלי: זה כל מוסד חינוך שמוכר לפי החוק.

יוסי יונה: זה נשאר או לא נשאר?

מירב ישראלי: לא צריך.

יוסי יונה: ואם יבוא בית ספר פרטי?

מירב ישראלי: יש פרטיים בחוק.

מירב ישראלי: היום החוק חל על מוסדות רשמיים ומוכרים שאינם רשמיים.

יעקב מרגי: פרטי מתוקצב?

אילן שי: יש מוכר שאינו מתוקצב.

יעקב מרגי: אני יודע מה אני אומר.

יעקב מרגי: זה הולך להתרבות בשנים הבאות וכשמדברים על מוסד פרטי, זה לא מוכר שאינו רשמי של עמותה, דמוקרטי.

יעקב מרגי: זה הולך להתפתח פה במדינה ואני עדיין לא מגובש לגבי זה.

יעקב מרגי: אם קבוצה רוצה לממן בעצמה, שתממן.

יעקב מרגי: כל עוד היא לא בממלכתי ואני לא יוצר פערים בתוך הממלכתי, זאת דעתי.

יעקב מרגי: אפשר לקיים על זה דיון.

יעקב מרגי: אני יודע שיש לחץ על משרד החינוך למוסדות פרטיים, מאה אחוז פרטי בלי מימון ממשלתי.

יעקב מרגי: אבל זה לא הדיון ואנחנו ממשיכים.

יעקב מרגי: כן, אדוני היועץ המשפטי של משרד הרווחה.

אדוארד ווייס: אני סגן היועץ המשפטי של משרד הרווחה.

אדוארד ווייס: גמרנו את סעיף 3?

אדוארד ווייס: כבר העליתי בדיונים קודמים שבסעיף ב(1)(4), במצב של חילוקי דעות בין ההורים, רצוף גם חוות דעת של מעון יום שיקומי.

מירב ישראלי: עוד לא הגענו לזה.

רחל אברמזון: זה מופיע.

אדוארד ווייס: לא, מה שביקשתי לא מופיע.

יעקב מרגי: זה בסעיפים שכבר קראנו?

יעקב מרגי: עוד לא.

אורלי לוי אבקסיס: זה כאילו שעברנו על זה.

אורלי לוי אבקסיס: דילגתם על זה, כנראה הקראתם רק את התיקונים.

יעקב מרגי: אנחנו הקראנו עכשיו רק את התיקונים.

אדוארד ווייס: נחזור לזה?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אם עברנו על זה, דיברנו ודנו.

אורלי לוי אבקסיס: זה הזמן להעיר.

יעקב מרגי: הוא העיר, לא היינו חייבים לקבל.

אדוארד ווייס: אני אבהיר את עצמי.

אדוארד ווייס: כדי לקבל חוות דעת ממעון יום שיקומי, יש צורך להפעיל יותר את הסמכות של ועדת האפיון לקבל מידע וחוות דעת של מעון יום שיקומי, בגלל הוראות הסודיות של חוק מעון יום שיקומי.

אדוארד ווייס: הצעתי, והעברתי שוב הערות.

יעקב מרגי: הגברת מיכל מנקס, התחלתם להידבר אחרי הדיון הזה, משרד הבריאות והרווחה?

מיכל מנקס: לא, אני מחכה למשרד הבריאות.

יעקב מרגי: הוא לא עובד בלי פטישים.

מיכל מנקס: באשר למשרד הרווחה, אין לנו בעיה עם עם זה.

יעקב מרגי: אין בעיה, זה עובד.

אדוארד ווייס: רגע, סליחה, זה עניין משפטי.

מירב ישראלי: מה אתה מבקש, אדי?

אדוארד ווייס: אני מבקש להבהיר או בסעיף זה או בסעיף 9 בחוק המקורי, שיש לוועדה סמכות לקבל חוות דעת כזו ממעון יום שיקומי או כל מידע.

אדוארד ווייס: זה לא ברור כי סעיף 9, למשל, בחוק המקורי, מדבר על הסמכות לקבל חוות דעת בעניין רפואי או פסיכולוגי.

יעקב מרגי: היה פה דיון וההורים קפצו.

יעקב מרגי: הזכות לצנעת הפרט ולסודיות עומדת להורים.

יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אחייב בחוק ואני לא רוצה לחייב בחוק.

אדוארד ווייס: אבל כתבנו שצריכים לקבל חוות דעת.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: ואם ההורה לא רוצה?

קארין אלהרר: אבל מה המניעה?

יעקב מרגי: הורה לא רוצה.

יעקב מרגי: את תחייבי בחוק?

אדוארד ווייס: אנחנו יכולים להסדיר את זה.

יעקב מרגי: אם הורה לא רוצה?

קארין אלהרר: איך תיתן לו שירותים?

יעקב מרגי: הוא לא יקבל.

יעקב מרגי: הוא מוותר מדעת.

יעקב מרגי: למה לחייב בחוק?

קארין אלהרר: ועדה שמתכנסת בעניינו של ילד חייבת לקבל מסמכים כדי להבין מה המצב?

יעקב מרגי: עד כאן אנחנו מסכימים.

אדוארד ווייס: אם הורה לא רוצה, איך ועדה תתכנס?

יעקב מרגי: היא לא תתכנס.

מיכל מנקס: המעון הוא לא הגורם היחיד.

יעקב מרגי: קארין, לו יצויר שהטיפול שההורה מבקש מהוועדה או מהסל תלוי באותה חוות דעת רפואית ספציפית, הוא לא יקבל אותו כי מדעתו הוא לא רוצה.

יעקב מרגי: אבל לחייב בחוק?

יעקב מרגי: את רוצה לחייב בחוק הורה שלא רוצה לספק מידע רפואי?

קארין אלהרר: אני אגיד לך למה אני אומרת את זה.

קארין אלהרר: לא אכפת לי להגיד שההורה לא רוצה ולא צריך, אבל אחרי זה הוועדה תגיד: לא קיבלתי.

קארין אלהרר: זה לטובת הילד.

אדוארד ווייס: אני רק אבקש להעיר שההקשר פה הוא כשיש חילוקי דעות בין ההורה לבין גורמי הטיפול.

אדוארד ווייס: לכן כן חשוב שהוועדה תקבל את המידע.

מירב ישראלי: אם קוראים את סעיף 9, הוא מאוד מאוד רחב והוא לא מדבר רק על חוות דעת רפואית פסיכולוגית.

מירב ישראלי: הוא אומר כך, ואני אקרא אותו.

מירב ישראלי: אני חושבת שגם היום יכולה להיות סמכות כזאת, אלא אם כן יש חוות דעת שלא.

מירב ישראלי: "ועדת השמה רשאית לצוות על כל אדם להמציא לה כל מסמך שברשותו, וכן חוות דעת רפואית או פסיכולוגית הנוגעים לילד בעל צרכים מיוחדים, להפנות את הילד לבדיקות נוספות לפי הצורך, והכול כדרוש לה לצורך החוות דעת".

אדוארד ווייס: פה כתוב חוות דעת רפואית או פסיכולוגית.

אורלי לוי אבקסיס: זה סעיף פתוח.

יעקב מרגי: תודה, מיצינו.

יעקב מרגי: שמענו.

מירב ישראלי: עלו טענות שזה רחב מדי.

יעקב מרגי: אנחנו מתקדמים.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה, מרגי.

אורלי לוי אבקסיס: יש מצב שילד בחינוך המיוחד יקבל תקציבים כדי להתאים לו, שגבוהים יותר באופן משמעותי מהתלמידים בחינוך הרגיל, שזקוקים לחינוך מיוחד והם בשילוב?

יעקב מרגי: תחדדי את השאלה שוב.

אורלי לוי אבקסיס: האם יכול להיות מצב שבעקבות החוק, תלמיד בחינוך המיוחד יקבל לא רק שירותים, שבחלקם אנחנו יודעים שהם שירותים שמותאמים למבנים מסוימים שמוכנים לחינוך מיוחד, אבל יקבל בעצם שירותים ותקצוב גבוה הרבה יותר מאשר הילד שיהיה משולב בחינוך הרגיל?

יעקב מרגי: ודאי, ודאי.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

יעקב מרגי: אורך שנת לימודים, אורך יום לימודים, הכיתה קטנה ואובייקטיבית זה כבר משהו אחר.

אורלי לוי אבקסיס: מרגי, אנחנו לא מדברים על זה.

יעקב מרגי: אז חוץ מזה לא.

יעקב מרגי: יש לי יצר התאבדות ואני רוצה להתרסק לקיר.

אורלי לוי אבקסיס: אני מפחדת שיהיו הורים שייאלצו להוציא את הילדים שלהם מתוך המסגרות האלה לא בגלל שזה טוב לילד, אלא בגלל שאין להם אופציה להשלים לו את זה מהכיס הפרטי שלו.

אורלי לוי אבקסיס: כך, רק מי שיוכל להרשות לעצמו, רק האוכלוסיות החזקות, יהיו בשילוב.

אורלי לוי אבקסיס: יהיו שילוב לחזקים ולחלשים.

יעקב מרגי: קודם כל, החשש הזה תמיד קיים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כשאנחנו באים לחוקק משהו בכתב, כדאי לעשות את התיקונים.

יעקב מרגי: רגע, תני לי.

יעקב מרגי: קודם כל, החשש הזה תמיד קיים והוא יישאר קיים.

יוסי יונה: זו מציאות, אדוני.

יעקב מרגי: אני חושב שזה חשש.

יעקב מרגי: בסוף זאת בחירת ההורים ולא כל הורה חושב אותו דבר.

יעקב מרגי: אני אומר חד-משמעית שהייתה כוונה, והשר הסכים לבקשת הארגונים, להכניס בחקיקה את הסעיף שאומר שהתקציב הולך אחרי הילד.

יעקב מרגי: אם התיקון הזה היה מגיע לדיון בוועדה, אני, יעקב מרגי, הייתי שואל: תפרטו לי מה זה כולל.

יעקב מרגי: ואז היינו נכנסים לדיון.

יעקב מרגי: מהבהלה שרק זה יהיה, ויתרו על הדרישה הזאת.

יעקב מרגי: אבל הכוונה נאמרה לפרוטוקול עשרים פעם.

יעקב מרגי: ואני, אם תסכימו, אני מוכן להתעקש ולממש את הבטחת השר.

יוסי יונה: אבל בפעם האחרונה היה כאן דיון ונאמר שלא.

יוסי יונה: שמעבר לתקציב הסטטיסטי לא יעבור עוד תקציב.

רחל אברמזון: מי אמר?

יוסי יונה: ככה נאמר בדיון.

יעקב מרגי: יוסי, היית נותן לי לסיים.

יעקב מרגי: אורלי, התקציב הולך אחרי הילד פרט לאותם דברים שציינת.

יעקב מרגי: נקודה, מיצינו.

יעקב מרגי: אנחנו ממשיכים, בבקשה, גברתי.

מירב ישראלי: הסעיף הבא הוא פסקה 3 באותו עמוד.

קטן יבוא: (ב1) הוועדה רשאית להזמין, בהתאם לצורך, אנשי מקצוע מתחומים שונים להשתתף בדיוני הוועדה, ובין השאר, רופא מומחה או עובד סוציאלי כהגדרתו בחוק העובדים הסוציאליים, התשנ"ו-1996; הוועדה תזמין רופא מומחה או עובד סוציאלי כאמור לדיון, אם ביקשו זאת הורי התלמיד עם הצרכים המיוחדים.

קטן יבוא: "

מירב ישראלי: זה בעקבות בקשה שעלתה בדיון הקודם.

מירב ישראלי: סעיף 13, תיקון סעיף 20ד – זה הנושא של הצוות הרב-מקצועי.

אילן שי: החלפת כותרת סעיף 20ד.

אילן שי: 13.

אילן שי: "בכותרת סעיף 20ד לחוק העיקרי, במקום "ועדת שילוב", יבוא "צוות רב-מקצועי".

אילן שי: תיקון סעיף 20ד.

אילן שי: 14.

אילן שי: "במקום האמור בסעיף 20ד לחוק, יבוא: (א) במוסד חינוך רגיל יפעל צוות רב-מקצועי שתפקידיו יהיו: (1) לקבוע את הזכאות של תלמיד במוסד החינוך הרגיל שהוא ילד עם צרכים מיוחדים, למענה פרטני או קבוצתי מסל המוסד החינוכי, כמפורט בתוספות הראשונה והשנייה לחוק.

אילן שי: (2) לתכנן ולהחליט על חלוקת סל השירותים לתלמיד הזכאי למענה פרטני או קבוצתי בלבד וזכאותו נקבעה בצוות הרב-מקצועי, כמפורט בתוספות הראשונה והשנייה לחוק.

אילן שי: (3) לתכנן ולהחליט על חלוקת סל השירותים שנקבע בוועדת זכאות ואפיון, כמפורט בתוספת השנייה לחוק, בהתאם לצרכיו של התלמיד.

אילן שי: "

אורלי לוי אבקסיס: סל המוסד החינוכי הוא סל קבוע, ומתוך זה בעצם המוסד צריך, או שביחס לילדים עם הצרכים המיוחדים, הסל הזה גדל?

אילן שי: סל המוסד החינוכי זה מה שנקרא היום הסל הסטטיסטי.

רחל אברמזון: אבל יש עוד סל, שהוא סל לילדים בנפרד.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שהתקציב שלהם הוא בנוסף לזה, או שאתם אומרים: אנחנו גילמנו בתוך סל המוסד החינוכי גם תקציב מסוים לצרכים מיוחדים?

אורלי לוי אבקסיס: כי פה כתוב "מתוך הסל של המוסד החינוכי".

אילן שי: סל המוסד החינוכי הוא סל שנקבע לפי נוסחה שמבוססת על מספר התלמידים ומשתנה ממוסד למוסד בהתאם לכמות התלמידים שיש באותו מוסד.

אילן שי: את הסל הזה הוועדה הרב-מקצועית תחליט איך לחלק אותו בין התלמידים.

יעקב מרגי: שי, לא היית בדיון אתמול.

יעקב מרגי: דודי, אתה מסביר עכשיו.

יעקב מרגי: תתייחס גם לגבי מה שהתעקשנו אתמול בדיון, שזה לא יהיה סל.

יעקב מרגי: לכל ילד זה יגיע שמית, קבוע, על שם הילדים.

יוסי יונה: סליחה, הסל הזה הוא רק הסטטיסטי, נכון?

רחל אברמזון: יש גם סל תוספתי.

יעקב מרגי: יש גם תוספתי.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: לא יכול להיות שהוא רק הסל הסטטיסטי כי אם יש לך יותר ילדים עם חינוך מיוחד, יש לך יותר תקציב.

אילן שי: סעיף קטן 3 מדבר על הסל האישי שנקבע בוועדת זכאות.

אילן שי: הסעיפים הקטנים 1 ו-2 מדברים על הסל המוסדי.

מירב ישראלי: צריך להגיד, קודם כל, שמה שהיה ועדת שילוב, בוטל לכאורה.

מירב ישראלי: בחוק הקיים יש ועדת שילוב בבית הספר, כך שהילד לא הולך לוועדת השמה אלא מקבל את הזכאות שלו ישירות בבית הספר.

מירב ישראלי: הדבר הזה בוטל בהצעת החוק המקורית של הממשלה ועלו פה קולות שדווקא הוועדה הבית-ספרית מכירה את הילד הכי טוב וכולי.

מירב ישראלי: יש פה מהלך של החזרת הוועדה הזאת, וקודם כל צריך להגיד את זה, והחזרת קביעת הזכאות לבית הספר.

מירב ישראלי: זה משהו שהרבה מאוד מהדוברים דיברו עליו.

מירב ישראלי: את זה קודם כל צריך להגיד כי זה תיקון.

מירב ישראלי: חוץ מזה יש גם פירוט איך הוועדה הזאת פועלת ומה היא נותנת.

מירב ישראלי: הסל הסטטיסטי הוא בעצם סל בית ספרי, כפי שאילן הסביר, ובתוספת יש הבחנה בין ילדים שהם במוגבלויות מסוימות בתפקוד גבוה – הם הולכים ישר לשילוב ואז הם מקבלים את הסל הסטטיסטי – לבין ילדים שהמוגבלות שלהם גבוהה יותר ואז הם זכאים לסל שירותים אישי.

מירב ישראלי: זאת המסגרת ואני רק מסבירה את המסגרת.

מירב ישראלי: פה אנחנו עומדים.

יוסי יונה: שאלת הבהרה, לגבי התקציב הזה, מה היקפו וכיצד הוא נקבע?

יוסי יונה: למוגבלויות שהן מעבר לאלה שכלולות בסל הסטטיסטי, איך נקבע התקציב הזה?

יוסי יונה: הוא פרטני לכל בית ספר?

אילן שי: הסל הסטטיסטי או האישי?

יוסי יונה: האישי.

אילן שי: בתוספת יש פירוט בדיוק.

קארין אלהרר: אני רוצה שאלה תקציבית, דודי.

קארין אלהרר: כמה כסף בשקלים - - -

יעקב מרגי: אני לא מרשה לך לענות.

קארין אלהרר: למה?

יעקב מרגי: ככה.

קארין אלהרר: סליחה?

יעקב מרגי: נגיע לתוספת.

קארין אלהרר: אדוני יושב-הראש, זה לב ליבו של העניין.

יעקב מרגי: בתוספת נדון.

יעקב מרגי: אני לא רוצה פעמיים.

יעקב מרגי: את מתכוננת להבריז לי בדיון על התוספת?

יעקב מרגי: זה לא יהיה היום, אל תדאגי.

קארין אלהרר: אני לא יודעת.

קארין אלהרר: מתי נגיע לתוספת?

יעקב מרגי: כשתיתנו לנו להגיע לזה.

קארין אלהרר: אני רק רוצה להגיד שאתה עושה טיזינג מאוד רציני לתוספת.

יעקב מרגי: תסיים לקרוא את הסעיף.

הצוות הרב-מקצועי: (א) מנהל מוסד החינוך הרגיל או נציג במתי"א בדיון בגני ילדים; (ב) מחנך הכיתה של התלמיד או מנהלת הגן; (ג) רכז ההשתלבות בית ספרי במוסדות החינוך בהם מונה רכז כזה; (ד) פסיכולוג חינוכי או יועץ חינוכי; (ה) עובד הוראה מתחום החינוך המיוחד או איש מקצועי מוסמך מהמתי"א אשר מומחה למוגבלות; (ו) הורי התלמיד; (2) זימון התלמיד לדיוני הצוות הרב-מקצועי, לרבות אופן הזימון, ייקבע בשיתוף הורי התלמיד.

הצוות הרב-מקצועי: (ג) בחילוקי דעות מקצועיים יש לזמן לצורך קבלת החלטה את הפיקוח על מוסד החינוך או את מנהלת המתי"א; הורה רשאי לפנות לוועדת הזכאות והאפיון בכל שלב של דיון.

הצוות הרב-מקצועי: (ד) במידה ולא היה למוסד החינוכי גורם מקצועי, כאמור בסעיפים ב(1)(ג)-ב(1)(ה), יפנה המוסד לפקח הכולל כהגדרתו בתקנות חינוך ממלכתי (סדרי פיקוח), התשי"ז-1956, בבקשה להפנות גורם מקצועי כאמור, במידת הצורך".

יעקב מרגי: תסבירו לנוכחים סביב השולחן איך זה הולך לעבוד.

יעקב מרגי: לכן ביקשנו את התרשים הזה ואת תהליך העבודה.

רחל אברמזון: ראשית אני רוצה לסבר את האוזן ולומר לחברת הכנסת ששאלה על הילדים המשתלבים.

יעקב מרגי: קוראים לה חברת הכנסת החרוצה אורלי לוי.

יעקב מרגי: שעוברת אותנו הרבה פעמים במדדים החברתיים

רחל אברמזון: כן.

רחל אברמזון: אני רוצה קודם כל לסבר את האוזן ולומר שכבר היום, לא בסל הסטטיסטי – אני מדברת על תלמידים עם רמות תפקוד מורכבות – יושבים היום 19,128 תלמידים בתוך המערכת.

רחל אברמזון: הם משתלבים בתוך בית הספר, בתוך המסגרות החינוכיות.

יוסי יונה: השאלה שלי היא מה ההתפלגות המעמדית שלהם ועד כמה ממקומות שבהם אכן משולבים, ההורים משלמים עבור ההשתלבות.

יעקב מרגי: יוסי, תודה.

יעקב מרגי: השאלה במקום, חזקה, אין תשובה עכשיו.

רחל אברמזון: אני לא אשלוף תשובה במקום.

אורלי לוי אבקסיס: את אומרת שבעתיד נהיה עם אותו מספר של תלמידים בתוך המערכת?

רחל אברמזון: אנחנו נהיה יותר.

רחל אברמזון: עם כל הרעשים שמתנהלים כיום, נכון לרגע זה במערכות יש 3,500 תלמידים חדשים שהולכים להצטרף למערך הזה.

יואב קריים: על אף המערכת.

רחל אברמזון: ואני רוצה לומר שהמערך הזה רק ילך ויגדל.

רחל אברמזון: אני רוצה גם לקוות.

רחל אברמזון: עם זאת, לשאלתך מה ישנה החוק, אז כן, ניהול פדגוגי מדויק יותר לגבי מתן הזכאויות לפי רמות תפקוד וצרכים.

יעקב מרגי: מי שזקוק באמת – יקבל.

יעקב מרגי: ומי שלא – לא.

יעקב מרגי: לא בושה לומר את זה.

אורלי לוי אבקסיס: היום, מי שלא זקוק מקבל?

יעקב מרגי: ההערכה שלנו היא שכן.

יעקב מרגי: כשמערכת עובדת בצעטלך בגלל שאנחנו לא - - -

אורלי לוי אבקסיס: על פי המלצה של המוסד החינוכי, אין מצב כזה שזה קורה.

יעקב מרגי: כשמערכת החינוך המיוחד לא התנהלה בצורה מערכתית, בתכנון מראש ובהגדרה מסודרת, באו ב-1 בספטמבר ופתאום מתחילים לפתור בעיות, ייתכן מאוד שיש כאלה שלא היו צריכים לקבל את המענים.

יעקב מרגי: אני אומר "ייתכן" בצניעות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מדברים על אבחונים.

יעקב מרגי: לא, לא, לא.

יעקב מרגי: בחוק, בהשמה.

יעקב מרגי: היית פעם בוועדת השמה?

אורלי לוי אבקסיס: כן.

יעקב מרגי: אז תתחברי למה שאני אומר.

אורלי לוי אבקסיס: בית הספר ממליץ על כאלה שלא צריכים?

יעקב מרגי: העירייה, לא בית הספר.

רחל אברמזון: חלק מהמהלך הזה אומר לתת מערכת לתוך מערכת החינוך הרגילה כדי לתת לה בדיוק את אותם כלים להתמודדות.

רחל אברמזון: הפניית היתר לחינוך המיוחד לא באה מפני שמישהו רוצה לסלק את הילד.

רחל אברמזון: אדרבה, אלא כי אולי אין לו כלים להתמודד בצורה מקצועית יותר עם הבעייתיות או עם האתגרים.

יוסי יונה: היו מקרים, רחל.

יוסי יונה: את יודעת.

רחל אברמזון: ולכן מה שאנחנו רוצים לעשות זה קודם כל לחזק את מערכת החינוך הרגילה ולאפשר לה להתמודד.

רחל אברמזון: אז כן, פיתוח מקצועי והכשרת הצוותים; חדרי הכנה כמו אותו חדר רגיעה שדיברת עליו בכל בתי הספר; לתת עוד תקציב תוספתי לבתי הספר כדי שיוכלו להכיל את האתגרים הרבים שעומדים בפניהם; שעות ההכלה שייכנסו לתוך המערכת.

רחל אברמזון: אנחנו מדברים עכשיו על דיוק יותר של מכוונים לרמות התפקוד לגבי התלמידים בחינוך המיוחד.

רחל אברמזון: צוות רב-מקצועי יעבוד ויפעל בתוך בית הספר.

רחל אברמזון: הוא יקבע את הזכאות לקבלת המענה הפרטני או הקבוצתי לאותם תלמידים שנמצאים במוגבלויות שהן זכאיות לקבל תמיכה, אבל רמות התפקוד די גבוהות ואפשר לתת את זה מהסל הבית ספרי, מה שהיה פעם הסל הסטטיסטי.

רחל אברמזון: שנית, הוועדה הזאת גם תיתן את חלוקת המשאבים יחד עם ההורים לאותם תלמידים שיקבלו זכאות לתקציב אישי.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה יחד עם ההורים?

רחל אברמזון: ההורים הם חברים בוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: חשבתי שאת מדברת על התקציב.

רחל אברמזון: תכף נדבר גם על אופן חלוקת התקציב.

רחל אברמזון: אחד התפקידים הנוספים הוא באמת לקבוע איך תהיה חלוקת המשאבים בתוך בית הספר, כשמגיע ילד עם תקצוב אישי שהוא לא הסל הסטטיסטי.

רחל אברמזון: פעם אחת הם מנהלים דיון לגבי אותם ילדים שאנחנו ציינו מי הם ברמות התפקודיות הגבוהות, ועם זאת הם נותנים את המענה בתוך בית הספר מהסל המוסדי.

רחל אברמזון: ופעם שנייה עומדת לוועדה הזכות להגיד כך: לפי המסמכים שאנחנו רואים, לפי המקרה, לפי ההכרות שלנו עם התלמיד, גם לפי מה שההורים מביאים בפנינו, נראה לנו שיש מקום להפנות אותו לוועדת הזכאות והאפיון.

רחל אברמזון: אז המקרה יכול לעבור אל ועדת הזכאות והאפיון.

רחל אברמזון: דבר אחד אני רוצה לומר ולהדגיש, שגם במקרה הזה, להורים יש זכות לאורך כל הדרך לפנות מעצמם לדיון בוועדת זכאות ואפיון.

רחל אברמזון: הם לא חייבים להסתפק במה שאומר בית הספר.

רחל אברמזון: הם לא צריכים להגיש ערר, הם לא צריכים להגיש השגה.

רחל אברמזון: הם יכולים, וזאת זכותם לגשת אם הם רוצים דיון בוועדת זכאות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בדרך כלל בית הספר יבוא ויטען טענות למה לא הוא הפנה אותם לשם.

רחל אברמזון: זה לא משנה.

רחל אברמזון: עומדת הזכות להורה מתוקף חוק לפנות, ככל שהוא מבקש, לדיון יותר מעמיק מחוץ לבית הספר, אבל הדיון בעצם מתחיל בבית הספר.

רחל אברמזון: זה לגבי הצוות הרב-מקצועי.

אורלי לוי אבקסיס: כמה פעמים אמור לשבת הצוות הרב-מקצועי?

רחל אברמזון: ככל שיידרש.

רחל אברמזון: הוא לא מוגבל.

רחל אברמזון: הוא בתוך בית הספר ועומדת לו הזכות.

יעקב מרגי: קראנו עד עכשיו את התיקונים.

יעקב מרגי: אחרי שסיימנו לקרוא את התיקונים הבטחתי דיון ותזכרו שיש לנו לקרוא את התוספות ודיון על התוספות.

יעקב מרגי: אני אעשה עכשיו סבב התייחסויות, למרות שזה גולש מעבר לשעה שתיים.

יעקב מרגי: אנחנו נעשה סבב התייחסויות ואני אהיה קפדן וקנאי.

יעקב מרגי: למרות שמעירים לי שאני נשמע אגרסיבי, אל תיקחו אותי.

יעקב מרגי: אחרי הדיונים האלה אני האדם הכי חביב, נכון?

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להעיד.

יעקב מרגי: אני אומר את זה לטובת העניין.

יעקב מרגי: לפעמים אני נוקשה כי יש לכם נטייה לחזור לדיון הראשון על העקרונות והדיון הפילוסופי.

יעקב מרגי: זה לא יהיה.

יעקב מרגי: כל מי שמדבר ומתייחס, יצביע על עמוד וסעיף ויתייחס לעניין שתוקן.

יעקב מרגי: לא לחזור אליי כי אני לא אתן.

יעקב מרגי: יכול להיות שאני אפספס, אירדם בשמירה ואחד או אחת יגנבו אותי, אבל לא נורא.

יעקב מרגי: אני לוקח את זה בחשבון כטעות סטטיסטית.

יעקב מרגי: אבל בעיקרון אני חוזר, שאני פותח עכשיו שוב דיון מימין לשמאל.

יעקב מרגי: כל פניותיו של האדם יהיו בצד הימין.

יעקב מרגי: בבקשה.

כרמית פולק כהן: אני היועצת המשפטית של המועצה לשלום הילד.

כרמית פולק כהן: אני רוצה לדבר על תיקון סעיף 7 בעמוד 4, סעיף 4.

יעקב מרגי: משרד החינוך, תגיבו בסוף לכן תרשמו את ההערות.

יעקב מרגי: בבקשה.

כרמית פולק כהן: הסעיף קובע כי קיים חשש ממשי ש"השמתו של הילד במסגרת חינוכית, בהתאם לבחירת ההורים לפי פסקה 1, תביא לסיכון או לפגיעה ממשית בשלומו של הילד, או לסיכון או לפגיעה בשלומם של אחרים".

יעקב מרגי: יש לי חשש שכבר מיצינו את הסעיף, אבל דברי.

יעקב מרגי: לא היית בדיון, הייתה רחלי הכהן.

כרמית פולק כהן: נכון.

כרמית פולק כהן: אדוני, אני חייבת לומר שאנחנו חייבים להתנגד לסעיף באופן שבו הוא כתוב, כך שהילד בחינוך המיוחד הוא ילד מסוכן.

יעקב מרגי: אני איתך, אני איתך.

יעקב מרגי: מעבר לסמנטיקה, איך היית רוצה לנסח את זה?

מירב ישראלי: לדעתי אפשר להוריד את המילים "לפגיעה ממשית".

כרמית פולק כהן: אנחנו העברנו נוסח שהוא בלי המילים "בלי סיכון לאחרים".

יעקב מרגי: את סומכת על שיקול הדעת של הוועדה?

כרמית פולק כהן: אבל אני עונה לך.

יעקב מרגי: אני חושב שבגלל רגישות סמנטית, שיש לה מקום, אני אתן חופש פעולה לוועדת הזכאות והאפיון.

יעקב מרגי: פגיעה ממשית זה דבר מאוד מופשט.

יעקב מרגי: סיכון הוא דבר מוגדר.

כרמית פולק כהן: אני מדברת על פגיעה ממשית בטובתו של הילד.

כרמית פולק כהן: מבחינתי, היה מקרה והילד מסוכן לסביבתו, זה גם יפגע בו להישאר במסגרת שבה הוא נמצא.

כרמית פולק כהן: לכן, מבחינתי, אני לא רוצה להגדיר את זה כך.

יעקב מרגי: מה הנוסח?

כרמית פולק כהן: העברנו את הנוסח הזה בעבר גם ליועצת המשפטית של הוועדה.

כרמית פולק כהן: הנוסח הוא: פגיעה ממשית בטובתו של הילד.

מירב ישראלי: של הילד, לא של אחרים.

כרמית פולק כהן: גם בהקשר של נוער עובר חוק, אנחנו שומעים את המילה "מסוכנות" בהקשר של אשפוז כפוי, בהקשר של אשפוז פסיכיאטרי.

כרמית פולק כהן: אפילו בהקשר של נוער עובר חוק, בהקשר של קטינים פוגעים מינית אנחנו לא שומעים את המילה "מסוכנות".

יעקב מרגי: פגיעה ממשית.

יעקב מרגי: ואל תגבילי את זה לטובתו של הילד.

יעקב מרגי: נקודה.

מירב ישראלי: אני מורידה את הסיכון.

מירב ישראלי: "תביא לפגיעה ממשית".

יעקב מרגי: משרד החינוך, הכרעתי.

יעקב מרגי: לא שאלתי אם אתם מסכימים.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שאני הכרעתי ואני הקרבתי לטובת הסמנטיקה במהות.

יעקב מרגי: ואל תתלוננו אחר כך.

יעקב מרגי: אנחנו נתכנס פה ואני אקבל פניות אישיות של הורים שהחליטו בצורה סתמית שיש פה פגיעה ממשית.

יעקב מרגי: סיכון הוא דבר יותר מוגדר, אבל אתם רוצים להרחיב?

יעקב מרגי: לכן קפצתי ואישרתי, אני חושב שאתם טועים.

יעקב מרגי: בבקשה.

כרמית פולק כהן: זה לא מה שביקשתי.

יעקב מרגי: אני יודע שרק החבר'ה החרדים הקיצונים משקיעים 80% בסמנטיקה ו-20% במהות.

יעקב מרגי: אני רואה שיש עוד קבוצות.

כרמית פולק כהן: הסמנטיקה פה היא משמעותית.

כרמית פולק כהן: משמעותית ומתייגת.

יעקב מרגי: הפלג הירושלמי והעדה החרדית.

יעקב מרגי: בבקשה.

שחר פרנקל: אני מ"משתלבים ברצף".

שחר פרנקל: קודם כל, אם תרשה לי להיות אבשלום קור, בחוק כתוב "במידה", וזאת שגיאה כפולה שצורמת לי מאוד בעין.

שחר פרנקל: בעברית, הצירוף היחיד שהולך עם "ו" זה הואיל.

שחר פרנקל: אם רוצים תנאי, הצירוף היחיד של תנאי הוא "אם".

שחר פרנקל: אין "במידה ש".

שחר פרנקל: במידה ש, זה רק במידה שתשתכר.

יהודית גידלי: צודק.

יעקב מרגי: עשית לה את היום, עשית לה את היום.

מירב ישראלי: אני יכולה להגיד בהערה כללית שכל הנוסח הזה עובר לנסחית שלנו ולכן אין טעם להעיר.

אורלי לוי אבקסיס: ואיך מרגי אומר?

אורלי לוי אבקסיס: ועכשיו למהות.

שחר פרנקל: למרות שהזכרת מספר פעמים, אני חושב שמתוך שלא לשמה, בא לשמה.

שחר פרנקל: בא משרד החינוך ואמר שהדבר היחיד שהוא רוצה זה לשנות את הרכב הוועדות כדי לקחת שליטה על הוועדות, ולהפוך אותן מוועדות השמה וועדות זכאות - - -

יעקב מרגי: הוא לא אמר, פירשנו אותו.

שחר פרנקל: אבל אחר כך הם הודו בזה בפה מלא פה בוועדה, ולפרוטוקול.

שחר פרנקל: אני חושב שאם אנחנו כבר מתקנים אחרי עשרים שנה, אם אנחנו לא ניתן את התקציבים לילדים לשילוב ואנחנו ניצור אי-שוויון בחוק, החוק הזה לא יעבור.

יעקב מרגי: הבחירה עקרה.

יעקב מרגי: עיקרנו את הבחירה.

שחר פרנקל: אני הייתי הורה לילד בגן.

שחר פרנקל: כדי שהוא ישתלב שילמתי 9,000 שקל לחודש מכיסי כדי שזה יקרה.

שחר פרנקל: לא כולם יכולים להרשות לעצמם.

שחר פרנקל: וגם אני עשיתי את זה בעזרת ההורים שלי, כי לא יכולתי להרשות לעצמי את זה.

שחר פרנקל: החוק הזה אומר שהורים אחרים יצטרכו להמשיך ולעשות את זה ושמי שלא יוכל להרשות לעצמו, לא יוכל להשתלב.

יעקב מרגי: תודה.

ולרי זילכה: אני מבית איזי שפירא.

ולרי זילכה: יש לי ארבע הערות.

ולרי זילכה: הסעיף הראשון, אני לא יודעת מה הוא, כי משרד החינוך הביא אותו היום אז אני לא יודעת להגיד, אבל זה לגבי העניין הסטטיסטי.

ולרי זילכה: אדוני דיבר איתם כרגע וגם בישיבה הקודמת על הנושא הזה, שהחלוקה הסטטיסטית תהיה לפי שם.

ולרי זילכה: איפה זה יבוא לידי ביטוי בעיגון החוקי?

יעקב מרגי: תתייחסו לזה, דודי.

ולרי זילכה: הערה שנייה לגבי סעיף המסוכנות שהמועצה לשלום הילד התייחסה אליו.

ולרי זילכה: אנחנו הבאנו בפני אדוני הצעה לוועדה חיצונית.

ולרי זילכה: לפני שתי ישיבות משרד החינוך סירב ואדוני פנה למשרד החינוך ואמר: רבותי, ההצעה הזאת מקובלת עליי, בואו תחשבו עוד פעם.

ולרי זילכה: בעצם הם חזרו עם אותו דבר, בלי איזושהי מחשבה לגבי ועדה חיצונית.

יעקב מרגי: דנו בזה.

יעקב מרגי: לא בדיון שהתקיים אתמול אלא בדיון שלפניו הכרענו בזה.

יעקב מרגי: לפני שני דיונים מאתמול הסכמתי וקיבלנו את הנוסח, והעברנו להתייחסות.

יעקב מרגי: לאחר מכן התבררה בעיה משפטית והיה איזשהו אלתור, אם אני לא טועה.

יעקב מרגי: אמרנו שמרגע שיש מציאות שההורה דורש, בוחר מסגרת ובאה הוועדה ואומרת במקרה של פגיעה ממשית, לא סיכון, צריך אינסטציית ערר עליו והיא ישנה.

יעקב מרגי: מיצינו את זה.

יעקב מרגי: אנחנו רצינו להקים עוד אינסטנציה אחרת, חיצונית.

יעקב מרגי: מסתבר שיש.

יעקב מרגי: אתה רוצה להזכיר לנו מה היא?

אילן שי: יש ועדת השגה, שהיא ועדה שהיא דרג יותר בכיר בתוך משרד החינוך, שיש לה יכולת לשנות כל החלטה מיסודה.

יעקב מרגי: תודה, מיצינו.

יעקב מרגי: להערה הבאה.

ולרי זילכה: אני רוצה להעיר לגבי התרשים.

יעקב מרגי: אתם זוכרים שהיושב-ראש ביקש תרשים, כדי שתהיה לנו תמונה?

ולרי זילכה: אנחנו זוכרים היטב ותודה, אדוני.

אורלי לוי אבקסיס: זה מאוד מקל.

ולרי זילכה: יש את המסלול של ועדת זכאות ואפיון.

ולרי זילכה: כשהיא פונה ימינה, מדובר בילד שעומד בקריטריונים לקבלת מענה פרטני קבוצתי מסל המוסד החינוכי.

ולרי זילכה: להבנתי, הקריטריון של הילד הזה לא נמצא בתוספת הראשונה.

אילן שי: הוא נמצא.

אילן שי: גם בראשונה וגם בשנייה.

ולרי זילכה: תודה.

ולרי זילכה: הערה אחרונה, ואדוני לא יכעס עליי על ההערה האחרונה.

יעקב מרגי: מבטיח לך שלא כועס.

יעקב מרגי: הנה, לקחתי אוויר.

ולרי זילכה: טוב שנתתי הקדמה.

ולרי זילכה: יואב העיר באחת הישיבות הקודמות, וזה שוב חוזר לעניין של התקציב שהולך אחרי הילד.

ולרי זילכה: בא משרד החינוך ואומר: יש דברים מובנים, מוסדיים שאני לא יכול לתת במקומות אחרים, אבל דובר לא פעם על כך שמה שהילד צריך בשביל להשתלב יכול להיות שווה ערך תקציבי יותר גדול ממה שנותנים לו, גם אם הוא לא שווה ערך תקציבי.

ולרי זילכה: לכן, האם אפשר לייצר איזשהו אומדן שהוא לא שווה ערך לחלוטין, אבל שהוא מצמצם את הפער הזה של הרכיבים?

יעקב מרגי: אני אומר במילים אחרות מה שעלה בדיונים.

יעקב מרגי: את רואה, לא הייתי צריך לכעוס ואפילו ההקדמה הייתה מיותרת.

יעקב מרגי: אם הבנתי, ואני מנסה לרדת לסוף דעתך ולומר את זה במילים פשוטות יותר, מאחר ואנחנו מעבירים אותו למסגרת שילוב ואנחנו כבר מכירים בזה שיש דברים שאני לא יכול לתת, הדברים האלה שאני לא נותן, הם שווי ערך משהו.

יעקב מרגי: בואו נעריך אותם וניתן אותם לילד בתוספת.

יעקב מרגי: אם מישהו חושב שאחרי שהתיקון הזה יחוקק אני עם החינוך המיוחד סיימתי – טועה.

יעקב מרגי: ואמרתי זאת למשרד עשרים פעם.

אורלי לוי אבקסיס: זאת תהיה בעיה לפתוח את זה שוב.

יעקב מרגי: לא, לא, סליחה.

יעקב מרגי: לא הבנת אותי.

יעקב מרגי: קודם כל, זו בקשה לגיטימית.

יעקב מרגי: היא לא עומדת כרגע.

יעקב מרגי: גם משרד החינוך אמר ביושר: אני לא יודע להביא היום תקציבית את כל ההסטה הזאת.

יעקב מרגי: הרי הוא לא הולך לקחת את הכסף הזה לקייטנות או לארגוני הנוער או לחינוך הבלתי פורמלי.

יעקב מרגי: הוא הולך לאגם אותו בתוך החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: לכן, התוספת שהוא מסוגל להביא, בכמה הערכת אותה?

דודי מזרחי: כמיליארד שקל.

יעקב מרגי: מה אתה מביא?

דודי מזרחי: אנחנו מוסיפים כ-300 מיליון שקל.

יעקב מרגי: ויש מחלוקת.

יעקב מרגי: הוא מביא 300 מיליון והוא אומר ביושר: זה מה שאני מסוגל להביא היום בתוספת.

יעקב מרגי: יש כל מיני הערכות ואני כופר במיליארד שקל כי אני לא מעביר מחר את כולם.

יעקב מרגי: זה נושא בבדיקה וביקשתי מה-מ.מ.מ להכין לי.

יעקב מרגי: אין לי את הנתון הזה פה היום ואני לא הולך לשבת על זרי הדפנה.

יעקב מרגי: התחלתי כבר לעבוד.

יעקב מרגי: אנחנו נעבוד ונזיע עוד קצת.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני גם לא רואה בשנה הקרובה השקעה מסיבית כמו זאת שהייתה בשנה האחרונה בתקציבי החינוך.

יעקב מרגי: הסיטו מיליארדים.

יעקב מרגי: כמעט שני מיליארד שקלים תוספת רק בשנה האחרונה, בדיונים שהוועדה הייתה שותפה להם.

יעקב מרגי: ובצדק.

יעקב מרגי: לכן קשה לי היום לבוא ולהגיד: גם זה וגם זה וגם זה ותשלומי הורים.

יעקב מרגי: יש לי שנה ואני מתחיל לעבוד מחר.

יעקב מרגי: אנחנו לא הולכים הביתה, וזה מה שאני אומר לארגונים.

יעקב מרגי: אדרבה, תבואו עם התיקונים שאתם חושבים שעוד צריך לתקן ונעבוד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אם יש משפחה שיש לה את הזכאות ללכת לחינוך המיוחד - - -

יעקב מרגי: תהיה לה דילמה.

יעקב מרגי: אני לא מסתתר, תהיה לה דילמה.

אורלי לוי אבקסיס: הרי אנחנו יודעים שיש לה זכות.

אורלי לוי אבקסיס: אם היא תמצה את הזכות הזו, המדינה תצטרך לשלם את כל הסכום של האחזקה בחינוך מיוחד.

אורלי לוי אבקסיס: היא אומרת: אני לא אקח אותו לחינוך מיוחד, אבל אני רוצה לפחות חלק מתוך הדברים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נתפור לו את החליפה שמתאימה לו בתוך המסגרת, בלי לשנות לו את המסגרת.

יעקב מרגי: תופרים לו את החליפה.

רחל אברמזון: יש, יש.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא תופרים לו.

יעקב מרגי: אתם יודעים מה קרה עכשיו?

יעקב מרגי: זאת הבניית מחשבה, ואני לא למדתי פסיכולוגיה.

יעקב מרגי: באה גברת ולרי זילכה ואומרת: נביא את האקסטרה הזאת, נוסיף לו את זה לחליפה.

יעקב מרגי: כבר האמנו שהחליפה חסרה ועכשיו אנחנו רוצים - - -

אורלי לוי אבקסיס: מרגי, אני אקח אותך לדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: יש דירה מעל הגג, אז הדירה מעל הגג ואתה לא צריך להוסיף עוד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כשאתה אומר שאתה תלך לחלופה אחרת כי הדירה הזאת לא מתאימה או שהיא באזור שלא מתאים או שאין דירה כזו, אנחנו נותנים השתתפות בשכר דירה.

אורלי לוי אבקסיס: וההשתתפות הזאת בשכר הדירה אומרת: ניתן לך את זה בשוק החופשי.

אורלי לוי אבקסיס: אומנם זה עולה לי פחות כמדינה.

יעקב מרגי: פה הסל הולך אחרי הילד פרט ל-א', ב', ג', ד'.

אורלי לוי אבקסיס: מה הוצאנו?

אורלי לוי אבקסיס: מה החרגנו?

אורלי לוי אבקסיס: עזבו את הבריכה, בריכה זה הגיוני.

אורלי לוי אבקסיס: זה רציונלי.

יעקב מרגי: נגיע לתוספות ותראי מה החרגנו.

יעקב מרגי: עכשיו אנחנו רוצים להביא את האקסטרה הזאת?

יעקב מרגי: אני שואף להביא אותה, אני לא מסוגל להביא אותה היום.

יעקב מרגי: השאלה היא האם עוצרים או מתקדמים?

יעקב מרגי: אני חושב שמתקדמים.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: יואב קריים, בבקשה.

יואב קריים: אני מבית איזי שפירא.

יואב קריים: ראשית, סל הולך אחרי הילד כפי שהוא מוצג היום – זאת אחיזת עיניים ותו לא.

יואב קריים: מכיוון שכאשר מורידים את כל מה שהורידו, בעצם ילד שבוחר את האפשרות של השתתפות בחינוך רגיל, מקבל סל תקציבים מאוד מאוד קטן, שלא תואם את צרכיו ולא מאפשר את השתתפותו.

יואב קריים: אם לא די בכך, הדבר נכון גם לגבי הילדים הסטטיסטיים, שמתייחסים אליהם כאילו הם סוג של גנבים.

יואב קריים: אני רוצה לומר כך, מחקרים מראים ש-70% מהאסירים במדינת ישראל הם לקויי למידה.

יואב קריים: זאת תעודת העניות הגדולה ביותר של מערכת החינוך.

יואב קריים: ולכן, אם כבר מייצרים תיקון, צריך לייצר תיקון הגון שמה שהוא עושה, זה מייצר שירותי חינוך מיוחד שמאפשרים השתתפות שוויונית ומכובדת של ילדים.

יואב קריים: כל עוד אנחנו לוקחים את המצב הקיים ומכשירים את השרץ, אנחנו קובעים בחוק שמותר להפלות ילדים ולפגוע בעתידם.

יואב קריים: ובאשר לתקציב, השנה קיבלנו 300 מיליון.

יואב קריים: ומה יקרה בשנה הבאה?

יואב קריים: הרי התקציב לא כתוב, הוא לא בבסיס התקציב.

יואב קריים: זה לא יהיה לנו כל שנה.

יעקב מרגי: הוא בבסיס.

יעקב מרגי: הוא בבסיס.

יעקב מרגי: לא רק שהוא בבסיס, הוא גם תקציב ללא תקרה.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד למה שאומרים, 300, ואם צריך זה יהיה גם 400 או 500.

יעקב מרגי: זה ככה בפרקטיקה וזאת תקנה שלא נעצרת.

יעקב מרגי: כל התסכול של משרד החינוך, שזה האגף היחיד שאין לו תוכנית עבודה תקציבית.

דודי מזרחי: אני חייב להבהיר לגבי ה-300, זה מעבר לגידול הטבעי והוא תוספת לבסיס.

יעקב מרגי: ברור, ברור.

יעקב מרגי: יואב, אני חושב שהנאום שלך יותר מתאים במהותו כשנדון בתוספת.

יואב קריים: לא, אני אשלים רק בדבר אחד.

יואב קריים: דבר אחרון שאני רוצה לומר, הדבר היחיד החיובי שאנחנו באמת מקבלים בחוק הזה הוא בחירת ההורים.

יעקב מרגי: חשבתי שאין שום דבר חיובי.

יעקב מרגי: סוף סוף אתה נותן לי אחד.

יעקב מרגי: יואב, חסד אתה עושה איתי.

יואב קריים: רגע, מייד אני אעשה דבר הפוך.

יואב קריים: בחירת הורים זה הדבר החיובי היחיד.

יואב קריים: בחירת הורים לילדים הסטטיסטיים שכרגע דיברתי עליהם, לא ניתנת.

יואב קריים: אומרים להם: אתם הולכים רק למקום מסוים עם תקציבים מוגדלים.

יואב קריים: לגבי הילדים הדיפרנציאלים, בנוסח שנבחר עכשיו, פגיעה ממשית בילד יכולה להיות גם על פי המחשבה של אנשי החינוך, שהשילוב יפגע בילד פגיעה ממשית.

יואב קריים: אפשר לפרש את זה כך.

יואב קריים: ואז בעצם מצאו את הדרך לשלול את בחירת ההורים.

יעקב מרגי: תשאיר את המילה סיכון.

יואב קריים: לא רק סיכון.

יואב קריים: צריך להיות מצב שבו בחירת ההורים היא הדבר הקובע.

יואב קריים: ואם משרד החינוך רוצה לערער עליה, שהוא יערער לוועדה חיצונית.

יעקב מרגי: אני מרוצה מאוד כי אמרת את זה פעם ושמעתי את זה גם מאחרים.

יעקב מרגי: בסדר.

יואב קריים: לכן, הוועדה החיצונית, שמשרד החינוך יתכבד וילך אליה, חשובה מאוד מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: ילד עם הפרעות קשב וריכוז שנמצא בסיטואציות מסוימות, לפעמים יש לו קושי להתמודד ולהגיב לאירועים מסוימים, בעיקר אם יש מחסור של כוח אדם מבוגר שיכול לתווך את האירועים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: בהתפרצות מסוימת, אם הוא טרק את הדלת או שהוא קם בעצבים, יגידו שיש פה סכנה ממשית.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני מאוד מפחדת שתהיה סיבה למערכת, שגם ככה לא קל להתמודד עם הילדים האלה, וגם ככה לא נעים לה שיש לה הפרעות קשב בכיתה כי זה מצריך יותר התמודדות, תגיד: הוא מסוכן.

אורלי לוי אבקסיס: הוא זורק דברים, הוא מפיל את הכיסא, הוא יכול היה להעיף אותו על ילד.

יעקב מרגי: זה קיצוני.

יעקב מרגי: זאת לא הכוונה של המשרד.

יעקב מרגי: איך תגדירי?

אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה שנחשוב על הגדרה?

אורלי לוי אבקסיס: נחשוב ונביא לך.

יעקב מרגי: יש כאן דיור ציבורי.

יעקב מרגי: ננטרל את זה?

יעקב מרגי: נשאיר בחירת הורים מוחלטת?

יעקב מרגי: בואו נראה אתכם, תהיו אמיצים.

יעקב מרגי: אני מבקש להביא לי נוסח אחר.

יעקב מרגי: תביאו לי נוסח.

יעקב מרגי: אני עדיין טוען שהמילה סיכון היא אומנם פוגענית, אבל היא לא תפגע בילד כי אף אחד לא ימצא לו חופש לקבל החלטות על מה שאמרה - - -

יעקב מרגי: אוקיי, תבדקו.

יעקב מרגי: מיצינו.

יעקב מרגי: בבקשה.

אסתר קרמר: אני מתייחסת לעמוד 5 למעלה.

אסתר קרמר: היות וזה קיבוע של החוק הקיים היום, רציתי להגיד שמאפיינים מובנים לא קיימים היום.

אסתר קרמר: אין ריפוי בעיסוק ואין טיפולים פרה-רפואיים לילדים בשילוב יחידני.

אסתר קרמר: אני אימא לשלושה ילדים בשילוב יחידני ובת אחת בחינוך מיוחד.

יעקב מרגי: היום לא קיים.

אסתר קרמר: אני יודעת על מה שאני מדברת.

יעקב מרגי: לא כתוב, לא מוגדר.

רחל אברמזון: כתוב, כתוב.

יעקב מרגי: יהיה כתוב.

אורלי לוי אבקסיס: תשים לב לעניין הסמנטיקה.

אורלי לוי אבקסיס: אמרת שבעיקר בשילוב הפרטני.

רחל אברמזון: לא.

רחל אברמזון: גם בשילוב הפרטני.

רחל אברמזון: חוק חינוך מיוחד מדבר על זכאות לשירותי חינוך מיוחד.

רחל אברמזון: הוא לא מפריד בין ילד שיושב כאן לילד שיושב שם בעניין זה.

רחל אברמזון: לכן זה קיים גם בשילוב הפרטני וגם בכיתת חינוך מיוחד.

אסתר קרמר: זה לא.

יעקב מרגי: מאחר ואני עוסק בעתיד ולא בעבר, זה יופיע גם אחרי התיקון?

אילן שי: זה מופיע, וגם ילד בשילוב זכאי לשירותים הפרה-רפואיים.

אילן שי: זה כתוב בחוק.

קריאה: אבל עד היום זה לא קיים והם הולכים לקופת חולים לקבל את כל השירותים האלה.

קריאה: מתרוצצים אחרי הצהריים.

אסתר קרמר: בוועדת ערר היום, הרבה פעמים יושבים שם אותם אנשים שישבו בוועדת ההשמה.

אסתר קרמר: קרה לי לא פעם ולא פעמיים להגיע עם הורים לוועדת ערר וישבו שם אותם אנשי צוות.

דודי מזרחי: שינינו את הרכב הוועדה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

גדי כהן: אני מפורום ועדי ההורים היישוביים.

גדי כהן: אני מדבר על עמוד 5, סעיף 3.

גדי כהן: נאמר שם שהוועדה תזמין רופא מומחה או עובד סוציאלי כאמור לדיון.

גדי כהן: בעקבות הבקשות של הארגונים לתקן, אם ביקשו זאת הורי התלמיד.

גדי כהן: קודם כל, חלק מהילדים בעלי צרכים מיוחדים לא מוכרים לרווחה ובכלל לא נמצאים בטיפול של עובדת סוציאלית.

גדי כהן: יש גורמים מטפלים נוספים שמטפלים בילדים, כמו, למשל מנתחת התנהגות או מנתח התנהגות, שממש מרכז טיפול בילד.

גדי כהן: גורם כזה בהחלט יכול לבוא לוועדה ולתת חוות דעת מאוד מקצועית, שאותה עובד סוציאלי או רופא לא ייתן.

גדי כהן: למה לצמצם רק לעובד סוציאלי ורופא?

מירב ישראלי: יש הוראה שההורים יכולים להזמין אנשי מקצוע מתחומים שונים.

יעקב מרגי: זה נאמר כבר ארבע פעמים בדיונים.

יעקב מרגי: תודה, מיצינו.

גדי כהן: הערה נוספת, בהרכב של הצוות הרב-מקצועי יש רשימה של גורמים.

גדי כהן: נמצאים שם גם הורי התלמיד.

גדי כהן: הצוות הזה אמור לתת מענה לשעות שהתלמיד מקבל מהסל הסטטיסטי.

אילן שי: גם, וגם מהסל האישי.

גדי כהן: גם מהסל הסטטיסטי וגם מהסל האישי.

גדי כהן: במה שנוגע לסל האישי, זה מגיע עם השם של התלמיד ולכאורה אין עם זה בעיה.

גדי כהן: אבל סל סטטיסטי זה סל שנוגע לכל בית הספר.

גדי כהן: בסופו של דבר, אתה מתעדף ילד אחד או כמה ילדים על פני כל שאר הילדים.

יעקב מרגי: אבל דיברנו על זה שהתעקשנו ובסוף זה יהיה צבוע.

גדי כהן: למה מי שיושב שם זה הורי התלמיד ולא נציג של ועד בית הספר, שבעצם מייצג את כלל ההורים?

יעקב מרגי: שמעתי ואפילו זה לא עבר לי.

יעקב מרגי: אתה יודע למה?

יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר לך למה כי אני אתבטא בצורה בוטה.

יעקב מרגי: תחסוך לי את זה.

יעקב מרגי: גם התייחסנו לזה, גם מיצינו את זה, גם לעסנו את זה.

יעקב מרגי: תחליטו מה אתם רוצים.

מיכל בן דוד: אני יועצת חינוך מיוחד, הסתדרות המורים.

מיכל בן דוד: אני חושבת שחברת הכנסת אורלי לוי מיצתה את הדיון בהתחלה.

מיכל בן דוד: אני מנהלת בית ספר להפרעות התנהגות כבר 12 שנה ומעורה בחינוך.

מיכל בן דוד: אני חייבת להגיד שחברת הכנסת אורלי תמצתה את זה.

מיכל בן דוד: כלים ותמריצים.

מיכל בן דוד: אם בתי הספר לא יקבלו את הכלים כדי להסתכל על ההתנהגות של הילד הזה שטורק את הדלת, בצורה המתאימה והנכונה, השילוב הזה לא יצלח.

יעקב מרגי: אני נרדם בשמירה ואני לא אומר עמוד וסעיף, אבל תקשיבו טוב טוב.

יעקב מרגי: כל הדיון התחיל בזה שהולך להיות שינוי בתפיסה, ולכן לא מחילים את זה מייד מחר.

יעקב מרגי: שינוי תפיסה זה השתלמויות וזה אפילו תוכנית להכשרת מורים עתידיים, שכל מורה יהיה לו פרק בחינוך מיוחד, חדר הכלה וכל התפיסה הולכת להשתנות.

יעקב מרגי: אז ודאי שאנחנו רוצים לתת כלים.

מיכל בן דוד: דוח אביעד מ-2009 לא יושם בשום מכללה וסמינר, והוא דיבר על הכשרה מתאימה למורים.

מיכל בן דוד: אני עובדת היום עם כמה מכללות ובונים את ההכשרה המתאימה, אבל רחוק היום ואי אפשר לקחת את ההכשרה הזאת ולהגיד שבקורס אחד מורים יוכלו להתמודד עם קשת הילדים בחינוך המיוחד.

מיכל בן דוד: מי שלומד חינוך מיוחד ומי שלומד חינוך רגיל, ההכשרות שונות לחלוטין.

יעקב מרגי: הרי אנחנו שילבנו אותו כדי להוציא אותו מהחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: תעשו לכם את האיזונים.

אורלי לוי אבקסיס: מה שד"ר מיכל מנסה להגיד - - -

יעקב מרגי: אם אני הייתי אומר "מה שד"ר מיכל בן דוד אמרה עכשיו", נציגי הסתדרות המורים היו קופצים ובולעים אותי – איך אתה - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא מעניינים אותי, לא ועד ההורים ולא נציגי ההסתדרות.

אורלי לוי אבקסיס: מעניין אותי הילד.

אורלי לוי אבקסיס: היא באה לכאן בשני כובעים ויפה לשמוע את הקול הצלול הזה, שאומר: עזבו לרגע את המנגנון ואת המערכת.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נדבר על הדברים איך הם קורים בפרקטיקה.

אורלי לוי אבקסיס: אם אותו בית ספר, אותה ועדה שחלק ממנה בעצם הם האנשים שאחראים על התפקוד של בית הספר, וכן, גם על חלוקת המשאבים שלו, אומרים: יש לנו ילד אחד ועוד ילד ועוד ילד והסל הסטטיסטי הולך ומצטמצם, ויש לנו את ועד ההורים על הראש, שאומר לנו שאנחנו מבזבזים את הכסף של בית הספר, הם יתחילו לנפות ילדים החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שלא ייתכן שהסל הסטטיסטי יהיה אמורפי.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר צריך להבין שמספר הילדים צריך להכתיב גם את גודל הסל הסטטיסטי, מעבר לעניין.

יעקב מרגי: הוא מכתיב, הוא מכתיב.

אורלי לוי אבקסיס: אבל ברמה שתשקף את ההוצאה הבית ספרית בעבור התאמתו של המקום לדברים של הילד.

אורלי לוי אבקסיס: זה משהו שחייב להיות בתיאום מטורף, כי אם לא, לא יהיה תמריץ לבתי הספר בכלל לשלב.

יעקב מרגי: אין ספק.

יעקב מרגי: תודה, הערתך נרשמה.

מאיר אסרף: אני מהסתדרות המורים.

מאיר אסרף: עמוד 2, תיקון סעיף 6.

מאיר אסרף: בדיונים הקודמים השתתפה פה מזכ"לית הסתדרות המורים, יפה בן דוד, והעירה שגם במסמכים של הוועדה, של תשובות משרד החינוך, לא מצאנו להם מענה.

מאיר אסרף: היא העירה שיושב-ראש הוועדה, בגלל האופי המיוחד ובגלל שהוועדה צריכה להיות ועדת זכאות, חייב להיות אדם בלתי תלוי כדי שהוא יהיה חף משיקולים שהם לא ענייניים.

יעקב מרגי: מי אתה רוצה שישלם לו את השכר?

יעקב מרגי: בית הדין הבין-לאומי בהאג?

יעקב מרגי: שאני אבין.

מאיר אסרף: זה לא עניין של שכר.

יעקב מרגי: מה זה בלתי תלוי?

יעקב מרגי: רשות מקומית נוגעת בדבר, משרד החינוך נוגע בדבר.

יעקב מרגי: אז מי?

יעקב מרגי: בית הדין הבין-לאומי בהאג?

יעקב מרגי: מי?

מאיר אסרף: לא.

מאיר אסרף: אי התלות לא אומר שמשרד החינוך לא ישלם את השכר שלו.

מאיר אסרף: הוא רק אומר שתקופת הכהונה שלו תהיה קצובה, שהוא יסור למרות הדין ולא למרות פקיד, עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: כל עובד מדינה כפוף למרות הדין.

מאיר אסרף: לפי דוח מבקר המדינה, שגם ציטטנו, פשוט לא קיבלנו מענה לזה ולכן אני מעורר את הנושא.

מאיר אסרף: בדוח מבקר המדינה וגם בהערות של בג"ץ, נקבע שיש חובה שוועדה שקובעת זכאות תהיה בלתי תלויה.

מאיר אסרף: זה נקבע הן לגבי המוסד לביטוח לאומי והן לגבי ועדות של משרד הביטחון.

מאיר אסרף: לגבי עמוד 8, נציג ההורים דיבר כאן על הוועדה שמחלקת את אותה עוגה שנקראת סל סטטיסטי.

מאיר אסרף: אנחנו בעד השתתפות של ההורים בתהליכים שנוגעים לילדים שלהם, וכבר דיברנו על זה.

מאיר אסרף: אנחנו לא מתנגדים לבחירת הורים.

מאיר אסרף: אלא שוועדה שדנה בחלוקת העוגה, שנקראת סל סטטיסטי, איזה מהורי התלמידים היא תזמן כשהיא דנה בחלוקת העוגה?

מאיר אסרף: הרי כתוב פה "הורי התלמיד" וזה תלמיד אחד.

מאיר אסרף: ואנחנו מדברים על סל סטטיסטי, לא על הסל הפרסונלי.

יעקב מרגי: גם הסטטיסטי הופך להיות אישי.

מאיר אסרף: נכון מאוד, נכון מאוד.

מאיר אסרף: לגבי סעיף ג בעמוד 8, כתוב שהורה רשאי לפנות לוועדת הזכאות והאפיון בל שלב של דיון.

מאיר אסרף: הצוות החינוכי גם צריך להיות מסוגל לפנות לוועדה על מנת לתת סיוע נוסף.

מאיר אסרף: הם זקוקים לזה.

יעקב מרגי: עומדת לו הזכות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיצינו, דיברנו, זה קיים.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

יעל ניר: אני מוועד ההורים המשלבים לילדים עם אוטיזם.

יעל ניר: אני מבקשת לדעת אם אפשר לקבל את הגרסה המלאה של החוק, כי מרוב גרסאות אני כבר לא - - -

יעקב מרגי: בסוף הדיון.

יעל ניר: לא.

יעל ניר: אני מבקשת שזה יהיה לקראת הדיון הבא כי אני כבר לא יודעת מה ירד ומה נשאר.

יעקב מרגי: סליחה, סליחה.

יעקב מרגי: אין נוסח מתוקן?

אילן שי: אני מבין שהיא רוצה שאנחנו נכין נוסח משולב, שנשלב את התיקון בתוך הנוסח הקיים בחוק.

מירב ישראלי: אני ניסיתי לעשות את זה בהתחלה.

מירב ישראלי: בגלל התיקונים התכופים, זה בלתי אפשרי בשלב הזה.

מירב ישראלי: כשנתכנס למשהו סופי יותר, אני יכולה לעשות.

יעקב מרגי: יש שתי אפשרויות, או לאמץ את הנוסח הראשוני או להיות קשוב לבקשות שלכם ושלנו ולתקן מידי פעם.

יעקב מרגי: נשתדל לסייע בידך.

יעקב מרגי: אביבית, בבקשה.

- אהרונוף: ראשית, לגבי סעיף המטרות, סעיף 3, תיקון סעיף.

- אהרונוף: לבקשתך, אדוני, העברנו אתמול נוסח למשרד החינוך והוא היה צריך להידרש אליו ולתת תשובות האם הוא מוכן לקבל את הנוסח המקובל על כל הארגונים, עם התוספות שלנו.

- אהרונוף: משרד החינוך לא נתן על כך תשובה.

יעקב מרגי: התשובה היא חיובית או שלילית, דודי?

יעקב מרגי: שי?

אילן שי: אנחנו לא רוצים לשנות את סעיף המטרות כפי שהוא מנוסח עכשיו.

אילן שי: אנחנו חושבים שסעיף המטרות, כפי שמוצע בתיקון לחוק, הוא מאוזן וראוי.

יעקב מרגי: תודה, הוכרע.

מירב ישראלי: אבל הסכמנו להכניס את המילה "שוויוני".

רחל אברמזון: לא.

מירב ישראלי: זה הוסכם אתמול.

מירב ישראלי: אתה אמרת שהמילה הזאת תיכנס.

יעקב מרגי: תהיתי אם נכון להוסיף את המילה שוויוני.

יעקב מרגי: בחנתם את זה?

דודי מזרחי: כן.

דודי מזרחי: והחלטנו שאנחנו רוצים להישאר בנוסח, כפי שהבאנו אותו אתמול.

הדס אגמון: אבל למה?

יעקב מרגי: אחרי הדיון תשאלי אותו למה.

- אהרונוף: רק לציין שהנוסח לא תואם את סעיף 24 לאמנת האו"ם בדבר זכויות אנשים עם מוגבלויות.

יואב קריים: סותר אותו, סותר אותו ממש.

- אהרונוף: הערה שנייה לגבי סעיף 6 להצעת החוק, תיקון סעיף 7, שמדבר על כך שהשר יוכל לעדכן בצו את התוספת הראשונה והשנייה.

- אהרונוף: על פי מה שנאמר לנו, ואם לא, בכל מקרה אנחנו מבקשים שזה לא יהיה לעדכן אלא להרחיב בלבד.

מירב ישראלי: אני לא בטוחה.

מירב ישראלי: לדעתי זה צריך להיות לשנות והביטחון שלך זה אישור הוועדה.

מירב ישראלי: אני לא חושבת שאפשר להגיד רק להוסיף.

יעקב מרגי: יש פה הבהרה.

יעקב מרגי: מה שהסכמתי שלא יהיה באישור הוועדה זה התקנות, כדי לא להכביד.

יעקב מרגי: אבל הצו?

יעקב מרגי: הצו חייב להיות.

מירב ישראלי: הצו זה הזכויות.

דודי מזרחי: זה בעייתי.

יעקב מרגי: למה?

- אהרונוף: כי אפשר לקצץ זכויות.

מירב ישראלי: בגלל שיש בתוספות דברים שיכולים להיות דינמיים, זה צריך להיות "לשנות" וזה צריך לבוא לכאן לדיון ציבורי.

דודי מזרחי: אנחנו נבחן את זה.

יעקב מרגי: תבדקו ותחזרו עם תשובה.

יעקב מרגי: לא מדלג על הוועדה.

יעקב מרגי: התקנות כן, כי זה עלול לסבך ולסרבל ולא רוצים להקשות.

יעקב מרגי: אבל אם הולכים לשנות במהות, בתוספת בצו, זה צריך להיות באישור הוועדה.

- אהרונוף: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: גם בהתייעצות יש דיון ציבורי.

דודי מזרחי: אנחנו לא מתחמקים מהדיון הציבורי.

יעקב מרגי: תבדקו ותבחנו את זה.

יעקב מרגי: אם זו משקולת, תשכנעו אותי שזו משקולת בעייתית.

יעקב מרגי: אני לא יודע אם יהיה לכם קל לשכנע אותי, אבל תנסו לשכנע אותי.

יעקב מרגי: בבקשה.

- אהרונוף: לגבי סעיף 5, שהוקרא כאן היום.

מירב ישראלי: בסעיף 6, בתיקון סעיף 7, בעצם הפנינו למה שקורה בתוספות.

- אהרונוף: ילדים עם מוגבלויות מסוימות, מוגבלויות שנחשבות קלות, למעשה, יקבלו אומנם זכאות, אבל הם יקבלו רק תמיכה מהסל הבית ספרי ולא תהיה להורים שלהם זכות בחירה.

- אהרונוף: אני רוצה רק לשאול את משרד החינוך, אדוני היושב-ראש, האם זה אומר שילדים שנמצאים כבר היום, ילדים עם אותן מוגבלויות שלומדים היום בכיתות חינוך מיוחד, חלקם אפילו במסגרות חינוך מיוחד, האם זה אומר שתינתן להם זכאות אבל לא תהיה בחירה להורים?

- אהרונוף: גם הם, אותם 40,000 ילדים שנמצאים היום בכיתות חינוך מיוחד, יועברו לבתי ספר רגילים רק עם התמיכה הבית ספרית?

יעקב מרגי: אביבית, אפשר להרחיק לכת עד אוגנדה כי יש לנו ממש על מה להסתמך, על חוזה המדינה.

יעקב מרגי: אבל אנא, אני מתאפק.

- אהרונוף: אדוני, אנחנו מדברים על ילדים עם מוגבלות.

- אהרונוף: אנחנו לא מדברים על ילדים סטטיסטיים.

אילן שי: ילדים עם מוגבלויות פחות מורכבות, ברמות התפקוד האלה, לא נמצאים היום במוסדות לחינוך מיוחד ובכיתות לחינוך מיוחד.

- אהרונוף: אין כיתות רגשיות?

- אהרונוף: אין כיתות לקויי למידה?

אילן שי: יש, אבל לא ברמות התפקוד האלה.

יעקב מרגי: תודה, מיצינו.

- אהרונוף: הערה נוספת לגבי סעיף 7 – המאפיינים המובנים של המסגרת החינוכית.

- אהרונוף: אדוני, אני רוצה רק לציין שכותרת לסעיף הזה, שהתקציב ילך אחרי הילד, לא תהפוך את התקציב ללכת אחרי הילד.

- אהרונוף: בדיוק באותה מידה ניתן לומר שאם התקציב הולך אחרי המסגרת, נקרא לסעיף הזה תמרוץ השילוב.

- אהרונוף: זה לא אומר שהסעיף הזה יתמרץ לשילוב.

אילן שי: לא הבנתי.

יעקב מרגי: אם לא הבנת, סימן שלא צריך להתייחס לזה.

יעקב מרגי: אביבית, את רוצה עכשיו דיון פילוסופי?

יעקב מרגי: אנחנו חוזרים להתחלה?

יעקב מרגי: תדברי למהות של הדברים, מה הבעיה בתיקון שנכנס.

- אהרונוף: הבעיה היא שברגע שמחריגים את כל הדברים שהם הפער התקציבי שיש היום בין החינוך המיוחד לשילוב, לא עשינו שום דבר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיצינו את הדיון הזה.

יעקב מרגי: מהדיון הראשון זה חוזר על עצמו מאה פעם.

יעקב מרגי: הפער קיים, ההורים יבחרו מה הם רוצים.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: מחזירים אותנו לדיון כל פעם מחדש.

יעקב מרגי: זה לא הוגן, זה לא הוגן.

יעקב מרגי: ואתם אחר כך שואלים למה קוצר הרוח.

יעקב מרגי: זה לא קוצר רוח, זה פשוט – אני אחסוך לעצמי את המילים.

- אהרונוף: אדוני, זאת המהות.

יעקב מרגי: דיברנו עליה.

יעקב מרגי: אני יכול לדבר עליה כל דיון?

יעקב מרגי: לא הייתם בהליכי חקיקה בכנסת?

יעקב מרגי: חוק תיקון של שלושה דיונים, עשיתי אותו 15 דיונים.

- אהרונוף: זה אולי יוקרא במסמך של ה-מ.מ.מ, אבל רק לתשומת לב הוועדה, אדוני, הנושא של יום לימודים ארוך ניתן היום רק לילדים עם אוטיזם ולילדים עם מוגבלות נפשית.

- אהרונוף: מדובר על 10,000 ילדים ולכן גם התקציב עבור זה הוא בהתאם.

- אהרונוף: שנת לימודים ארוכה היא רק לילדים עם מוגבלויות מורכבות ולכן התקציב לזה הוא בהתאם.

- אהרונוף: לכן, לומר שהפער התקציבי עומד על מיליארד שקלים?

יעקב מרגי: אמרתי שאני כופר בהערכה.

יעקב מרגי: בשעה שתיים ושלושים אני נועל את הדיון ומיצינו את הדיון על תיקונים.

יעקב מרגי: לא כתוב בחוק שאני חייב לשמוע את כל האפשרויות של כל העולם.

יעקב מרגי: שמענו דיון רחב על פי כל אמת מידה של סבירות, אבל תמשיכו.

יעקב מרגי: אין בעיה.

יעקב מרגי: נתתי עוד חצי שעה אחרי הזמן המיועד.

- אהרונוף: יש פה תיקונים חדשים.

- אהרונוף: סעיף 7, תיקון סעיף 9 – זה שאיש החינוך יוזמן לוועדה.

- אהרונוף: על פי מה שנאמר כאן, ואני חושבת שזה עלה גם מהסתדרות המורים, שתהיה נוכחות בוועדה ולא רק יוזמן.

- אהרונוף: כבר היום ניתן דין וחשבון של הצוות החינוכי לוועדה.

יעקב מרגי: מה את רוצה?

- אהרונוף: שאיש החינוך שמכיר את הילד יהיה נוכח בוועדה ולא רק יוזמן.

יעקב מרגי: מה זה נוכח?

יעקב מרגי: אני לא מבין.

יעקב מרגי: אני מנסה להבין אותך מה זה נוכח.

יעקב מרגי: חבר מן המניין הוא לא יהיה.

יעקב מרגי: יוזמן.

- אהרונוף: אני יודעת שהוא לא יהיה חבר מן המניין.

יעקב מרגי: ואם הוא לא יכול להגיע והוא ישלח חוות דעת מקצועית?

יעקב מרגי: דנו בזה כבר וכילינו רבע שעה על הסעיף הזה.

יעקב מרגי: למרות שהשעה מאוחרת אני עדיין מרוכז.

- אהרונוף: גם היום ניתנת חוות דעת מקצועית.

יעקב מרגי: אם יחליטו היועצת החינוכית ומנהלת בית הספר ומפקחת חינוך מיוחד שחוות הדעת ממצה וזה סתם יעכב את ההכרעה ואת דיון הוועדה, לא תחוסי על הילד ועל ההורים האלה?

- אהרונוף: אני חושבת שיש עדיין ערך מוסף לכך שהאיש שמכיר את הילד נמצא בוועדה.

יעקב מרגי: אני גם אבא וחבר כנסת והכרעתי שלא.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: מיצינו את זה כבר בדיונים הקודמים.

- אהרונוף: הערה אחרונה לגבי הצוות הרב-מקצועי.

- אהרונוף: ביקשנו בתיקונים ששלחנו שהצוות הרב-מקצועי יוכל לפנות לוועדת הזכאות.

- אהרונוף: זה לא נכתב היום.

רחל אברמזון: איך זה לא נכתב?

רחל אברמזון: זה כתוב בתרשים.

- אהרונוף: אנחנו מבקשים תיקון בחקיקה.

- אהרונוף: שיהיה כתוב במפורש בסעיף החוק, ולא רק בתרשים שלא מופיע בחוק ולא מופיע כנספח לחוק, שהצוות הרב-מקצועי יוכל לפנות לוועדת הזכאות במקרה שהצרכים של הילד משתנים.

יעקב מרגי: עומדת הזכות להורה.

יעקב מרגי: אמרנו הורה, אמרנו מורה, אמרנו מנהל בית ספר.

יעקב מרגי: עכשיו יש מושג חדש: צוות רב-מקצועי, אז גם הוא צריך להיות כתוב בחוק.

יעקב מרגי: לא, אין, נקודה.

יעקב מרגי: אביבית, תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

דוד גולנזר: אני מנהל תיכון רנה קסן ואבא.

דוד גולנזר: אני מסתכל על עמוד 3 למטה, סעיף 5 שהוקרא היום, שזה תיקון סעיף 7.

דוד גולנזר: אני מבין שילד צריך לענות על שני קריטריונים.

דוד גולנזר: האחד, הוא צריך להיות זכאי על ידי הגורם המאבחן והשני, הוא צריך להיות זכאי על פי רמת התפקוד שלו.

דוד גולנזר: אני רואה כאן בעיה מאוד גדולה.

דוד גולנזר: יש לי ילדה כזאת, אגב, והיא לא מומצאת.

דוד גולנזר: היא אמיתית.

דוד גולנזר: ילד עם הפרעות חרדה וניסיונות אובדניים, שהוא תלמיד מצטיין בתפקוד גבוה, והיום מוחזק על ידי דורנר, לא יענה על הקריטריונים האלה.

דוד גולנזר: התפקוד של הילדה שלי הוא גבוה.

דוד גולנזר: היא התלמידה הכי טובה בכיתה.

אילן שי: זה לא רק התפקוד הלימודי.

יעקב מרגי: תודה, אני איתך.

יעקב מרגי: ישבה פה חברת הכנסת קארין אלהרר והיא חששה בדיוק ההפך ממה שאתה מבקש.

יעקב מרגי: אתה מבקש שיהיו שניהם.

דוד גולנזר: לא, אחד מהם.

דוד גולנזר: זה עונה גם על בקשתה של קארין אלהרר וגם על בקשתי.

יעקב מרגי: אבל אם תשאיר רק תפקוד גבוה, הבת שלך נופלת מהקריטריון.

רחל אברמזון: זה ישנו בסוף, בתוספת השנייה.

מירב ישראלי: תשמרו את כל ההערות לתוספות.

בועז אחד העם: אני מהמרכז הישראלי ללימודי חירשות.

בועז אחד העם: קודם כל, אני כן מבקש שהמטרות - - -

יעקב מרגי: אמרת בפעם השביעית.

יעקב מרגי: תודה, מותר לך.

בועז אחד העם: לגבי עמוד 3, סעיף 6, תיקון סעיף 7.

בועז אחד העם: כתוב: "בתוספת הראשונה המגבילה את תפקודו".

בועז אחד העם: מוגבלות מוגדרת כמשהו שמגביל תפקיד.

בועז אחד העם: אין סיבה לעשות את זה פעמיים, זה רק יוצר מכשול.

יעקב מרגי: אני אוהב את הדקויות שלך.

בועז אחד העם: נשמח בהמשך להצעה של הוועדה.

בועז אחד העם: לגבי עמוד 4, סעיף 4, לגבי הסיכון אני מבקש שני דברים.

בועז אחד העם: או להחליף את המילה "להחליט" במילה להמליץ.

בועז אחד העם: ואם כן מאמצים, בית המשפט כבר התייחס לעניין.

יעקב מרגי: הוועדה לא ממליצה, היא מחליטה.

בועז אחד העם: כשהורים תבעו את בית הספר על פגיעה אמר בית המשפט: האיזון בין החובה להגן על תלמידים מפני פגיעה לבין החובה לחנך תלמידים שפגעו בחבריהם באופן שישיא את פוטנציאל שיקומם, מעצב את הסיכון שחברה או מוסד חינוכי אמורים לקבל כסיכון קביל.

בועז אחד העם: סיכון שהוקטן עד לרמה שהוגדרה כקבילה בידי המחזיק במקום העבודה, בהתחשב בחובותיו לפי דין ובמדיניות הפתיחות של מקום העבודה".

בועז אחד העם: הרי ההורים לא טיפשים ואם אתם מאפשרים להם בחירה, תמליצו להם, תגידו להם.

בועז אחד העם: אם לא, תעשו את זה לפי סדר.

יעקב מרגי: אני מסכים איתך, אבל חבריי לשולחן חששו שהוועדה הזו כולה נגועה.

יעקב מרגי: היא מטעם.

יעקב מרגי: איך אתה סומך על ההמלצה שלהם?

יעקב מרגי: אמרתי את זה בשביל האיזונים.

בועז אחד העם: אני איתך.

בועז אחד העם: אני רק אומר או להמליץ, לאפשר להם, או - - -

יעקב מרגי: אני לא הייתי רוצה שהוועדה תמליץ להורים.

יעקב מרגי: יש אנשי מקצוע שבאים לוועדה.

רחל אברמזון: כתוב לפי.

יעקב מרגי: גולדין, אני חייב לך הבהרה.

יעקב מרגי: הבנתי שהמחמאה שנתתי לך, שאתה יכול לשחק בזירה הפוליטית, מישהו ניסה להבין את זה אחרת.

יעקב מרגי: אז מראש לא היה ולא נברא.

מנחם גולדין: אין לי כוונות כאלה.

יעקב מרגי: זה יכול להשתנות.

יעקב מרגי: זה נזיל.

יעקב מרגי: אתה יודע, גם לי לא היו כוונות כאלה.

מנחם גולדין: בעמוד 5, אני כן מזכיר נשכחות אבל אני רוצה להגיד שאם אורך יום לימודים ואורך שנת לימודים יהיו בחריג שקיים היום, שבו השר יכול להחליט שכן והוא יכול להחליט שלא, בהתאם לתקציב, פה הוא בעצם יכול להחליט רק שלא.

מנחם גולדין: לכן אני חושב שראוי שזה יהיה שם ולא פה, כי ממה שאני מבין, גם אם יהיה תקציב, זה לא יוכל להיות ויש מנגנון כזה.

מנחם גולדין: מספר התלמידים בכיתה – זאת בעצם הבחירה בכיתה קטנה וכולי, אז אני לא מבין למה פה זאת הבחירה.

מנחם גולדין: הזנה במתקנים מיוחדים – לי עצוב מאוד, ואני אגיד את זה גם כרגש, שילד שיכול להיות חברותי וכולי, רק בגלל עניין של הזנה, ימצא את עצמו לא בשילוב אלא במקומות אחרים.

מנחם גולדין: מתקנים ייחודיים – זאת הגדרה מאוד רחבה.

מנחם גולדין: אם אנחנו מדברים על נושאים כגון הנשמה וכולי, אפשר לעשות פה איזשהו חיבור לנושא של רגישות.

יעקב מרגי: תקשיב, מזרק אפיפן, להכניס בבתי ספר, יושבים שבעה נקיים, חוזר לוועדת שרים.

יעקב מרגי: זה מחסל לו איזה איבר בגוף.

יעקב מרגי: אתה רוצה בית ספר רב-תכליתי כזה?

יעקב מרגי: בוא שב איתי אחרי זה, ונתחיל לחשוב איך אנחנו עושים את זה אולי לא פה.

יעקב מרגי: מסכים איתך, אבל בוא נחשוב על משהו.

יעקב מרגי: אתה רואה שאני יורד לסוף דעתך למרות שאתה מדבר גבוה.

מנחם גולדין: לגבי עמוד 3, סעיף 7, אנחנו מדברים על סוגי מוגבלויות.

מנחם גולדין: פה אני מקדים את המאוחר ואומר שאי אפשר לעשות רשימה סגורה של מצבים רפואיים ולקרוא להם מגבלות.

מנחם גולדין: זה מה שקורה.

יעקב מרגי: מסכים איתך.

יעקב מרגי: כשניכנס לתוספת נדון בזה.

יעקב מרגי: נדבר בתוספות.

מנחם גולדין: אפשר להשאיר איזה מנגנון רחב ובתוספות לראות שהוא לא מצטמצם.

יעקב מרגי: נדבר בתוספות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שלטון מקומי.

מיכל מנקס: רק להדגיש שבנוגע לסל הסטטיסטי, דיברנו אתמול שיהיה שוויוני ושווה בין כל מוסדות החינוך, ומה שמוסיפים יהיה דיפרנציאלי, גם לבקשת היושב-ראש.

מיכל מנקס: רק להדגיש את זה.

ולרי זילכה: אדוני, אתה יכול להסביר את ההערה?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: עברתי את הזמן ועוד נחזור לזה עשרים פעם בדיונים.

הדס אגמון: אני מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

הדס אגמון: שני דברים שקרו פה במהלך תהליך החקיקה, ואנחנו מברכים עליהם.

הדס אגמון: ראשית, ועדת השילוב שבוטלה לרגע, משרד החינוך השתכנע שיש לה מקום.

יעקב מרגי: את זוכרת את המטוטלת ששיחקתם איתי עם ועדת השילוב?

הדס אגמון: אנחנו מברכים על זה.

יעקב מרגי: אם אין מחמאות, אני נותן לעצמי.

יעקב מרגי: אני מנסה לסחוט, לא הולך.

הדס אגמון: נתתי מחמאה אז גם היא לא נרשמה?

הדס אגמון: גם ועדות השילוב וגם העובדה שיש עיגון מפורש בחקיקה לזה שהזכאים לסל הסטטיסטי הם זכאים מכוח חוק חינוך מיוחד.

הדס אגמון: זה גם תיקון מבורך.

הדס אגמון: כמו שנאמר פה קודם, הסל הסטטיסטי צריך להיות מספר ששמור לילד והוא לא תלוי המשאבים של בית הספר.

הדס אגמון: בנוסף, לסוגיית רמת התפקוד צריכה להיות איזושהי אמירה בחוק, מה הם הפרמטרים.

יעקב מרגי: ממילא אני אדון בהם בתוספות.

הדס אגמון: דבר אחרון, עדכון התוספת.

הדס אגמון: הצו הזה צריך להיות בהיוועצות עם הנציבות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד המשפטים, בבקשה.

דן אורן: יש לי שלוש הערות.

דן אורן: קודם כל, להערה לגבי הקושי לעקוב אחרי התיקונים.

דן אורן: מאוד חשוב שהחוק יהיה נגיש לאזרח.

דן אורן: ההצעה הפרקטית שלי היא להקיש בגוגל חוק חינוך מיוחד – נבו או משהו דומה.

דן אורן: אסור לי לפרסם אתר כזה או אחר, אבל משהו דומה לזה – ואז יופיע כל החוק הקיים.

דן אורן: זה חשוב כי באמת קשה לעקוב אחרי זה.

דן אורן: אני, שמנוסה 25 שנה, מוציא את העיניים עם הדבר הזה.

דן אורן: אבל אני גם מבין את הקושי.

יעקב מרגי: אני שמח שאתה מזדהה עם הסבל שלי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו נמליץ לדיון הבא שהנוסח יהיה כמה שיותר משולב.

דן אורן: נקודה שנייה, להערה של אביבית מארגון "בזכות".

דן אורן: לא הייתי ער ואולי הייתי צריך להיות ער לטענה שסעיף המטרות הנוכחי סועף את סעיף 24 לאמנה.

דן אורן: זה לא אומר שכל מה שכתוב באמנה צריך לכתוב בחוק, אבל אנחנו מאוד מכבדים את האמנה.

דן אורן: מדינת ישראל אישרה את האמנה ואני לוקח על עצמי לבדוק את זה לקראת הדיון מחר בבוקר, וכן לדבר עם משרד החינוך, אם צריך.

דן אורן: הערה שלישית בקשר לנושא של הצו.

דן אורן: העמדה של משרד החינוך היא שלא צריך להיות אישור ועדה.

דן אורן: אדוני ביקש והסיכום אצל המשנה הוא שאם הוועדה תבקש ותתעקש על אישור הוועדה, אנחנו נבקש להוסיף שבנוסף לאישור ועדה תהיה חובת היוועצות בחוק עם הנציבות.

יעקב מרגי: הרשה לי לא להתייחס.

יעקב מרגי: למה קמה הנציבות?

יעקב מרגי: מכוח מה היא פועלת?

יעקב מרגי: תודה, הישיבה נעולה.