ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 651, 2018-07-02 11:30

יעל גרמן: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.

יעל גרמן: על סדר-היום: הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 20) (תיקון מס' 2).

יעל גרמן: דנו בזה בפעם הקודמת לפני ההצבעה לקריאה ראשונה.

יעל גרמן: אין ספק, שזו הצעה יוצאת דופן.

יעל גרמן: אין חולק על כך.

יעל גרמן: אבל גם בבג"ץ, שהגישו פעמיים, בג"ץ הביע את דעתו ואמר שנכון שזה יוצא דופן, אבל גם המקרה עצמו של נכי רדיפות הנאצים, לרבות אלה שנוספו להם, גם מלוב וגם ממחנות העבודה בגטו, הם מקרה יוצא דופן, שהולך ונעלם.

יעל גרמן: לכן אני חושבת, שנכון עושה מדינת ישראל, ונכון עושים המציעים, שבאים ואומרים שאם באמת עד היום אותם נכים, שאינם צעירים, ולא בריאים, לא עלה בידם, ולא הספיקו לבקש את המגיע להם, יש לתת להם גרייס של תקופה נוספת כדי שכל אחד, ואפילו אם נשארו כמה עשרות – אני חייבת להעיר בהערת סוגריים, שביקשתי לדעת אם קיבלנו את הנתונים שביקשתי בפעם הקודמת – כי בפעם הקודמת ביקשתי מספר נתונים – לדאבוני הרב, ולא בלתי-צפוי – אני לא מתפלאת על כך - לא הגיע אף נתון.

יעל גרמן: אז בהיעדר נתונים אנחנו יוצאים מתוך הנחה שיש עדיין אנשים שלא הספיקו לקבל את המגיע להם, ואנחנו ואנו מושיטים את היד להם, וזו הצעת החוק.

יעל גרמן: אני מבקשת מאלעזר שטרן, מהייעוץ המשפטי, לומר מספר דברים, ואחר כך מאלעזר שטרן, חבר הכנסת, ואז נשמע את הערות הסובבים.

אלעזר שטרן: אני רק רציתי להעיר הערה אחת.

אלעזר שטרן: בגלל שמדובר בהצעת חוק חריגה, הייתי מציע לוועדה לשקול מבחינת פרק הזמן שמוארכת האפשרות להגיש בקשה להחזרת עודף שכר טרחה, הייתי מציע לוועדה לשקול את אורך התקופה.

אלעזר שטרן: בהצעת החוק מדובר על שנתיים וחצי, כלומר עד סוף 2020.

אלעזר שטרן: הייתי מציע לוועדה לחשוב אם התקופה תהיה קצרה יותר, 2019, משהו כזה, כי בכל זאת אנחנו מדברים על הצעת חוק עם אלמנטים רטרואקטיביים.

יעל גרמן: בהחלט.

יעל גרמן: אני כן רוצה כבר לומר שגם דיברתי אתך על זה, ואני מבינה את הבקשה, אבל לאור הניסיון הקודם, שכל פעם קיצרנו, ונתנו שנה, ואז נאלצנו שוב לבוא ושוב להאריך, אני חוששת שאם ניתן תקופה קצרה – נאמר עד 2019, סוף 2019, אנחנו כבר בעוד שנה וחצי – אני חוששת ששוב נמצא עצמנו, אנחנו או מי שיבוא אחרינו, מבקש שוב הארכה, וזה כבר יהיה זילות של החוק.

יעל גרמן: אז דווקא מתוך רצון להגן על כבודו של החוק, ולא לאלץ את ועדת החוקה כל פעם לבוא ולהאריך, אני מעדיפה שזה יהיה עד 2020, ומי יודע, אולי עד 2019 כבר לא תהיינה עוד תביעות, עדיף שלא תהיינה תביעות וזה יהיה עד 2020, מאשר שזה יהיה עד 2019 ותהיינה תביעות שתאלצנה אותנו להאריך את זה עד 2020.

יעל גרמן: אלעזר שטרן.

אלעזר שטרן: אני מצטרף לדעתך.

אלעזר שטרן: אלעזר דיבר אתי, ואני מודה שיש בהיגיון במה שהוא אומר.

יעל גרמן: מסכימה.

אלעזר שטרן: כבר בחוק הקודם שאלתי, למה הזמן כל כך מוגבל.

אלעזר שטרן: כנראה שאז זה היה, מצוות חכמים מלומדה.

אלעזר שטרן: גם אז היה חלק, פרט אחד מתוך רשימה של ריכוכים שהוועדה עשתה, בגלל האלמנט הרטרואקטיבי.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: אני חושב, שהעובדה שאנחנו באים פעם שנייה לחוק הזה, זה אומר שזה לא הספיק.

אלעזר שטרן: גם לפי מה שנשמע פה בעיקר על-ידי חבר הכנסת איציק שמולי, שניסו לעשות כל מיני דברים ומשיכות בהינתן בזה שכאילו נגמר התוקף אחרי שנה.

אלעזר שטרן: אני חושב שעצם זה שצריך לבוא עכשיו עם עוד חוק, גם בג"ץ כמונו, לא היה רוצה שבכלל החוק הזה יבוא; שהבעיות ייפתרו קודם.

אלעזר שטרן: עצם זה שצריך לבוא עכשיו עם עוד חוק, זה אומר שמישהו, ששמת לו שנה, כנראה שיש מישהו שחיכה ייגמר הזמן ההוא.

אלעזר שטרן: לכן אני חושב, שההיגיון של בג"ץ יישאר, אבל אם זה יגיע לבג"ץ, אז תהיה הבנה משמעותית יותר, אותה הבנה בדיוק, אבל יבינו למה גם אנחנו, שהיינו שמחים להסתפק אז בשנה, וחשבנו שכולם יבינו את זה, אבל כנראה שלא כולם הבינו, לכן אני מקבל את מה שאמרה היושבת בראש בהקשר הזה.

יעל גרמן: תודה רבה.

יעל גרמן: כל מי שיושב פה סביב השולחן, יקב את זמנו, אבל אני מבקשת לא יותר משתיים-שלוש דקות.

יעל גרמן: שי, בבקשה.

שי סומך: שי סומך, משרד המשפטים.

שי סומך: רק רציתי לומר ששתי החלופות עומדות במבחן חוקתי.

שי סומך: אמרתי את זה גם בדיון הקודם.

שי סומך: יכול להיות שזה לא הריכוך המרכזי שהיה בחוק – היו ריכוכים יותר חשובים.

יעל גרמן: תודה רבה.

יעל גרמן: פנטסטי.

יעל גרמן: שרי ורדי, הסיוע המשפטי.

שרי ורדי: אנחנו לא יודעים כמה אנשים יבואו – אנחנו משערים שלא הרבה, שלא נשארו הרבה אנשים שעדיין ירצו.

שרי ורדי: אני יכול לומר שההתמודדות בבית משפט, כפי שאמרנו בפעם הקודמת, אינה קלה.

שרי ורדי: היא ארוכה.

שרי ורדי: אנחנו ציפינו - היתה ציפייה, לאחר שחוקק החוק, שעורכי הדין ואחרים, שתהיה להם אפשרות והם ייקחו את האפשרות בשתי ידיים ויחזירו את ה-25%.

שרי ורדי: ויש כאלה שלא החזירו, ולא היו מוכנים.

שרי ורדי: הם מוכנים רק לאחר שמוגשת תביעה, להחזיר 25%.

שרי ורדי: נכון שאז הסיוע המשפטי אומר: הגשנו תביעות, ניהלנו הליכים, אז עכשיו אנחנו לא מוכנים ל-25%.

שרי ורדי: היינו רוצים מהוועדה, שתקבעו אולי משהו שיקל על הניצולים את ההתייצבות בבית משפט, כי הדרישה של להתייצב בבית משפט היא מאוד קשה, והרבה מהניצולים פשוט מוותרים על התביעות, כי הם מבינים שהם יצטרכו להגיע לבית משפט, וזה גורם להם ללחץ.

שרי ורדי: אני לא מדברת על כאלה שבכלל לא יכולים להגיע לבית משפט.

שרי ורדי: בדרך לכאן התקשרה אליי עורכת דין שהיא מייצגת מטעמנו.

שרי ורדי: היא אמרה: אני מייצגת ניצולת שואה.

שרי ורדי: היא חולת אלצהיימר, היא נמצאת בבית עם סיעודי, ובית משפט אומר שהיא צריכה להגיע לדיון.

שרי ורדי: אז בואו נחשוב, איך אפשר את הנקודה הזאת לקדם.

יעל גרמן: זאת נקודה שעלתה גם לפני הקריאה הראשונה, וחשבנו על כך, אבל האמת היא שלא מצאנו פתרון, כי אמרנו: בכל זאת, הולכים לקראת הניצולים, ויש לכל אחד מהם סיוע משפטי ללא תמורה כמובן, בהתאם לסיוע המשפטי, אז זה קצת קשה.

יעל גרמן: אני משערת, שבבתי משפט יש בכל זאת האפשרות, במקרים יוצאי דופן, כן לקבל את היעדר התובע.

יעל גרמן: אני מאמינה.

יעל גרמן: אבל לא נצליח כרגע – אנחנו רוצים להעלות את זה.

יעל גרמן: אנחנו נמצאים בסוף המושב.

יעל גרמן: אנחנו רוצים לעשות צדק.

יעל גרמן: אנחנו נלחמים נגד גלגלי השעון ונגד גלגלי הגוף.

יעל גרמן: לכן אין לנו האפשרות והלוקסוס לשבת על המדוכה ולחשוב עוד הרבה זמן על החוק הזה – אנחנו כרגע נעביר אותו כמו שהוא, אבל אם תחשבי על דרך שאפשר לשנות את החוק, נעשה לו שינוי במושב הבא, במושב החורף.

יעל גרמן: אני מאוד מודה לך.

יעל גרמן: בר גבסו, גם כן מהסיוע המשפטי.

יעל גרמן: אני משערת לעצמי שאת חוזרת על דבריה.

יעל גרמן: אליהו ובר, עו"ד, שדיבר גם בפעם הקודם.

אליהו ובר: מבחינתנו, מי שפנה, קיבל את כספו.

יעל גרמן: מאוד התפעלנו מהיחס שלכם.

אליהו ובר: אנחנו מוכנים הלאה לשלם.

יעל גרמן: שתהוו דוגמה, וגם בפעם הקודמת אמרנו יישר כוח גדול.

אליהו ובר: ואגב, ב-2016 כמעט לא פנו אנשים.

יעל גרמן: אסף, אני מבינה שזה הג'וניור.

יעל גרמן: עו"ד ויינברג.

תיאודור ויינברג: אין לי מה להוסיף.

יעל גרמן: מאוד מודה לך.

יעל גרמן: בבקשה.

אדם ידיד: אין לי מה להוסיף.

יעל גרמן: בבקשה, סם, ידידנו.

סם בן שטרית: אני רוצה לתת עדות נאמנה, שעורכי הדין, שטיפלו בניצולי שואה, ובראשם דוד יידי – לא הם חיפשו אותנו אלא אנחנו חיפשנו אותם.

סם בן שטרית: אני יכול להעיד, שהם עשו דבר גדול מאוד במאבק שלהם להכרה, בעיקר יהודי מרוקו, שאני מדבר בשמם, בכל הקשור לרווחתם הכספית ולתרופות חינם ועוד ועוד.

סם בן שטרית: אני בעד, לבי עם ניצולי שואה, אבל אי-אפשר לעשות רטרואקטיבית הפחתה כזו.

סם בן שטרית: היא בבחינת ניגוד.

סם בן שטרית: גם אם מדובר – לדעתי, הם היו סבירים בכל הקשור, ואני יכול להעיד, כמה אנשים באמת מאושרים ממה שנעשה להם ומה שהשיגו.

סם בן שטרית: לכן על הוועדה לא לקבל הצעה להפחית דרסטית את השכר, ועוד רטרואקטיבית.

סם בן שטרית: פשוט אנשים לא היו מוכנים.

סם בן שטרית: אנחנו פנינו לעורכי דין.

סם בן שטרית: רק אלה הסכימו.

סם בן שטרית: לכן לא צריך לקפח אותם.

יעל גרמן: תודה.

יעל גרמן: יעל גויסקי, לשכת עורכי הדין.

יעל גויסקי: לשכת עורכי הדין בדרך כלל מתנגדת לחקיקה רטרואקטיבית – קל וחומר שזה בא להאריך חקיקה קודמת רטרואקטיבית.

יעל גויסקי: יחד עם זאת, מאחר שמדובר בניצולי שואה, ונוכח הרגישות החברתית והרגישות האישית האנושית, אנחנו תומכים בהצעת החוק בנוסח הנוכחי – רק מבקשים שאכן זה יהיה הנוסח – אחרת יצטרך לחזור לדיון.

יעל גרמן: מאוד מודה לך.

יעל גרמן: אשר פדלון, עו"ד.

יעל גרמן: גם כן נשמע קודם.

יעל גרמן: נשאר באותו צד?

פדלון: נכון.

פדלון: גברתי, אני דווקא מתנגד לחוק, מן הסתם.

יעל גרמן: זכותך המלאה.

פדלון: שמעתי בפעם הקודמת את חברי הכנסת שטרן ושמולי, ובאמת לא הבנתי – כשקראתי אתמול את דברי ההסבר לקראת הדיון היום, דובר שם על משהו אחר ממה שהציג חבר הכנסת שטרן.

פדלון: חבר הכנסת שטרן הציג סיטואציה של עשינו חוק, ואנשים לא למדו.

פדלון: אני לא יודע למה הוא מתכוון.

פדלון: הרי החוק הזה – הארכתו – אני חוזר על דבריי, וחבר הכנסת שטרן יסלח לי, כי לא קיבלתי את ההסבר פעם קודמת – לא שהוא חייב לי, אבל סתם שנדע – יוצא שמטרת החוק היא so called להעניש.

פדלון: זאת לא המטרה.

יעל גרמן: ודאי לא.

פדלון: כך יוצא.

פדלון: כך לפחות אני מבין את זה.

פדלון: לא חייבים לקבל את הדעה שלי.

פדלון: מאחר שמטרת החוק אינה להעניש – אני גם רואה איזו תועלת יכולה לצמוח, כשאנחנו עושים תועלת מול נזק – רק אסבר את האוזן בנתונים מספריים.

פדלון: יהודי מלוב שזכה בהכרה מינהלית, רובם ככולם קיבלו סכומים של כ-200,000 שקלים עד היום.

פדלון: יש שאפילו יותר – 240,000, אבל הממוצע הוא בין 200,000 ל-220,000 שקל.

פדלון: סכום יפה וטוב.

פדלון: אני לא רואה איזו תועלת יכולה לצמוח לאדם בעוד בין 800 ל-2,000 שקל, כי יש הרי מדרוג, לעומת הנזק שיכול להיווצר לנו ככאלה שצריכים להחזיר, כי מדובר בכמויות.

פדלון: ליהודי הבודד הזה, לאותו עולה מלוב, מדובר בין 800 ל-2,000 שקל, לפעמים פחות, לפעמים מעט יותר, אבל לנו, שמדובר בכמויות, הנזק הוא בלתי-הפיך.

פדלון: דווקא בעניין הזה אני רוצה להפנות למה שאמר חבר הכנסת שטרן בדיון הקודם.

פדלון: הוא אמר בחוכמה רבה: כשאנחנו צריכים לשנות חוק, אנחנו משנים אותו לפעמים גם עבור אדם אחד.

פדלון: הדברים ידועים, ולטובה.

פדלון: אבל גברתי, כשהכנסת באה לחוקק את החוק הזה, היא צריכה לעשות את התועלת מול הנזק.

פדלון: 800 שקל לאדם שקיבל 200,000 שקל, לא ישנו לו את החיים.

פדלון: אבל לנו 800 שקל בגלים כאלה, מפרקים אותנו.

פדלון: אלה דבריי.

יעל גרמן: כן.

יעל גרמן: לידו עו"ד דואני.

יעל גרמן: תודה.

עמרם דואני: מעבר לזה שאני מייצג בעצמי ניצולי שואה, הן בוועדות ערר והן מול הרשות, אני מייצג מול הסיוע המשפטי את הגב' רחל דואני, נגדה הוגשו רובן של התביעות להשבת שכר הטרחה.

עמרם דואני: אני רוצה להסב את חברי הוועדה לכמה דברים מאוד מהותיים.

עמרם דואני: אני מנסה לעשות את זה הכי עדיין, אבל אני חושב שכל האנרגיה של הוועדה צריכה להיות למען ניצולי השואה, וכל החוקים האלה, וכפי שאוכיח זאת מייד – אתם פוגעים בזכותם הדיונית החוקתית של ניצולי השואה.

עמרם דואני: אם הרי שכר הטרחה עבור ניצול שואה שבא ומבקש הכרה לפי החלטה מינהלית יהיה לכל יותר 340 שקלים.

יעל גרמן: 347, נדמה לי.

עמרם דואני: זה לא משנה.

עמרם דואני: הסכום הוא מאוד קטן, כי הרשות לזכויות ניצולי השואה דוחה תביעות או בקשות שאנשים הגישו תביעות לפי החלטה מינהלית.

עמרם דואני: אני מחזיק פה בידי דחייה כזאת של אדם, שהגיש תביעה, והוא אומר לי: דחו אותי.

עמרם דואני: לא מוכנים לתת לי על אף – והוא מספר – הוא ואחותו היו אצלי ביום ששי וסיפרו לי סיפור מדהים – איך היא היתה יושבת בשדות כשאמא היתה ברובע רוסטה.

עמרם דואני: היא היתה יושבת בשדות, והיתה נותנת, ילדה בת 3, חיתול עם סוכר לאחיה הפעוט, ואז הוא אומר: דחו אותי.

עמרם דואני: עכשיו אני רוצה לייצג אותו בשביל 340 שקל, אני צריך להגיש ערר – אגב, הגשתי ואני לא לוקח כסף, אבל זו בדיוק הנקודה, כי באים אחר כך הרבה מאוד ניצולי שואה, והרשות דוחה החלטה מינהלית.

עמרם דואני: ומה הרעיון של ההחלטה המינהלית?

עמרם דואני: הרי הכנסת פרסמה את זה - על-מנת שלא יצטרכו להוכיח את טענותיהם.

עמרם דואני: רבותיי, הם צריכים להוכיח את טענותיהם.

עמרם דואני: אבל בלי עורך דין הם לא יכולים להוכיח את הטענות שלהם.

עמרם דואני: ניצולי השואה האלה לא יוכלו לעמוד בבית המשפט.

עמרם דואני: נכון, יש להם דף שאומר להם: לכו לסיוע המשפטי.

עמרם דואני: אני אגלה לוועדה הנכבדה: התקשרו אליי שני עורכי דין שמייצגים ניצולי השואה, וביקשו ממני ייעוץ.

עמרם דואני: אמרתי: למה שאעזור?

עמרם דואני: ביקשו ממני ייעוץ, איך לייצג את ניצול השואה בדקויות האלה.

עמרם דואני: אני רוצה לומר משהו שיישמע אולי בוטה.

יעל גרמן: אולי לא כדאי לומר אותו.

עמרם דואני: לא, הוא לא כזה בוטה.

עמרם דואני: הוא מדויק וכדאי שהוועדה תדע אותו.

עמרם דואני: הרי רוב-רובו של כל העניין הזה – מדובר בתביעות של יוצאי לוב.

עמרם דואני: הטפסים של יוצאי לוב זה בדיוק אותם טפסים של כל ניצול שואה אחר.

עמרם דואני: הם לא צריכים להוכיח כלום.

עמרם דואני: גם ניצול שואה מפולין כלום.

עמרם דואני: וראו זה פלא, ניצול שואה מפולין, מלב-ליבה של אירופה ישלם 7,000 שכר טרחה, בעוד ניצול שואה מלוב, מטריפולי, והאמינו לי – אני מכיר היטב את ההיסטוריה של טריפולי, ויש הרבה כאלה שלא ראו ולו חייל גרמני - ישלמו בסך הכול את אותו סכום מזערי על אותה פעולה בדיוק, ואני שואל, אתם מחטיאים, את פוגעים בניצולי השואה, ויש קשר ישיר בין זה שמי שמקבל את היחס המיוחד מחברי הכנסת הם יוצאי לוב – אני לא מבין, מה פשעו ניצולי השואה האשכנזים, שעברו הכול.

עמרם דואני: אולי יש קשר בכך שהמחוקק הוא יוצא לוב.

עמרם דואני: יותר מזה, המחוקק, הוא חבר הכנסת יצחק כהן.

עמרם דואני: הוא זה שהרים את הצעת החוק.

עמרם דואני: הוא יוצא לוב.

עמרם דואני: הוא דאג לעדה שלו.

עמרם דואני: מי בא ולחץ ושידל את חבר הכנסת יצחק כהן בפעולה הספציפית הזאת?

עמרם דואני: הכול כדי לצבור הון פוליטי?

עמרם דואני: ארגון יהדות לוב, שהיו פה.

עמרם דואני: אני מחזיק אצלי ביד, חברי הכנסת, מסמכים רשמיים, ואמסור את זה לחברי הוועדה.

עמרם דואני: הבאתי את זה כדי למסור.

עמרם דואני: הארגון העולמי של יוצאי לוב לקח בזמנו מסמכים, העביר את כולם לאחד מעורכי הדין, עוד לפני 2010 – אני מדבר על 2008, 2009 – ארגון יהדות לוב.

עמרם דואני: הוא זה שרדף אחרי החוק הזה.

עמרם דואני: נמצאת פה הגברת אריאלה מלכה.

עמרם דואני: היא היתה יושבת-ראש העמותה הפרלמנטרית.

עמרם דואני: פה יש לי הפניה של ארגון יהדות לוב למשרד עורכי דין, שלא אומר את שמו, אבל אתם תדעו.

עמרם דואני: ארגון יהדות לוב, אז.

עמרם דואני: מפנה אותו תמורת שכר טרחה יותר גבוה ממה שהיה קבוע בחוק המקורי.

עמרם דואני: מטעים אתכם.

עמרם דואני: עובדים עליכם בעיניים כדי ליצור הון פוליטי על חשבונם של ניצולי השואה.

עמרם דואני: יש ניצולי שואה היום שלא יוכלו לקבל.

עמרם דואני: בא שר האוצר, ונותן החלטה מינהלית.

עמרם דואני: ההחלטה המינהלית הזאת לא יוצאת לפועל.

עמרם דואני: עניינם של ניצולי השואה הוא בנפשנו.

עמרם דואני: לא יכול להיות מצב שיתייחסו אלינו כאילו אנחנו מתעמרים בניצולי השואה.

עמרם דואני: משפט אחרון.

עמרם דואני: הסיוע לניצולי השואה – ועדת חקירה ממלכתית.

עמרם דואני: כבוד השופטת דורנר, ועדת חקירה ממלכתית על כל המשמעויות של זה כתבה: ממשלת ישראל, אתם לא עושים כלום.

עמרם דואני: בגללכם קמו אנשים פרטיים, שקמים ועושים משהו.

עמרם דואני: אז עכשיו חברי הכנסת מוסיפים לא לעשות כלום.

עמרם דואני: במי אתם נלחמים?

עמרם דואני: בנו?

עמרם דואני: אנחנו, שבאים לנסות ולהילחם למען ניצולי השואה?

עמרם דואני: אילו ויכוחים אנחנו מנהלים עם פקידי הרשות – הולכים לוועדות ערר, על מה?

עמרם דואני: על 340 שקל.

עמרם דואני: אני נוסע לחיפה, אני אנהל שם הליך, כי האדם הזה, יגיע לו.

יעל גרמן: תודה.

יעל גרמן: דיברת מדם לבך, ואנסה לענות לך ככל יכולתי – לא שיש לי המידע.

יעל גרמן: בבקשה.

שרי ורדי: אני רק רוצה לציין שהסיוע המשפטי, לפני שתוקן החוק בעניין השבת שכר טרחה לעורכי דין, ולפני שנקבע השכר לגבי החלטות מינהליות, תוקן החוק של הסיוע המשפטי, והסיוע המשפטי מעניק היום סיוע לניצולי שואה, ואם יש ניצולי שואה שזקוקים – ויש כאלה.

יעל גרמן: גם אם הם יוצאי פולין ואוקראינה.

עמרם דואני: הם ישלמו 7,000 שקל.

עמרם דואני: זה ההבדל.

עמרם דואני: לא נתעלם מזה.

שרי ורדי: הם לא ישלמו דבר.

עמרם דואני: למה לא?

שרי ורדי: כי הסיוע המשפטי הוא בחינם.

שרי ורדי: משרד המשפטים, המדינה מממנת את הסיוע ואת הייצוג בהליכים לניצולי שואה.

שרי ורדי: אנחנו מייצגים בהליכים משפטיים מול הרשות.

שרי ורדי: מה שאנחנו מגיעים להסכמות, אנחנו מגישים בקשות ותביעות.

שרי ורדי: מה שמצליח בדרך הקלה, ומקבלים, כמובן, מה טוב.

שרי ורדי: לפעמים אנחנו נאלצים על-ידי פניות, ומגיעים לפשרה, ומה שלא מצליח, זה מגיע לבתי המשפט, כך שיש מאוקטובר 2013 פתרון לניצולי שואה, שהוא בחינם, עם עורכי דין מקצועיים שקיבלו הכשרה בתחום.

יעל גרמן: זאת היתה הבהרה מאוד חשובה.

עמרם דואני: - - -

יעל גרמן: אני מבקשת לומר לך משהו, ומבקשת שתקשיב.

יעל גרמן: אתה האשמת כאן סגן שר בהאשמה מאוד חמורה.

עמרם דואני: אין לי בעיה.

עמרם דואני: זו עובדה.

יעל גרמן: אני נותנת לך הזדמנות לקחת בחזרה את דבריך ולהתנצל, כי אם לא – אתה מתנצל בשמו?

יעל גרמן: זה לא מספיק.

יעל גרמן: הוא צריך להתנצל.

יעל גרמן: לא מקובל עליי בכלל להאשים בצורה כזו, ובוודאי כשאדם לא נמצא פה, ולא יכול להשיב, אז אני מבקשת לשמוע התנצלות בקול רם.

עמרם דואני: אני מתנצל, אבל- - -

יעל גרמן: זה מספיק.

יעל גרמן: התנצלות עם "אבל" זה לא התנצלות.

יעל גרמן: התנצלת, אני מקבלת.

יעל גרמן: תודה.

יעל גרמן: חברים יקרים, אין חוק שהוא מושלם, ולעולם אנחנו לא יכולים לדעת מה תהיה התוצאה – האם מחר, בעקבות החוק שלנו יבואו עשרות, בודדים או מאות של ניצולי שואה מלוב או מכל מקום אחר, מגטאות בפולין, ובאמת יבקשו את מה שאנחנו מאפשרים להם לבקש, או שמא לא יגיעו, אבל דבר אחד בטוח – הכוונה של המחוקקים היא כוונה טובה.

יעל גרמן: היא כוונה להיטיב.

יעל גרמן: אתה לא חייב להסכים אתי.

עמרם דואני: מה התוצאה?

יעל גרמן: אני לא רוצה להוציא אותך.

עמרם דואני: גם אני לא רוצה לצאת.

עמרם דואני: אני רוצה שיהיה פתרון טוב.

יעל גרמן: אני לא נותנת לך את רשות הדיבור, ואני מסכמת את הדברים.

יעל גרמן: הכוונה שלנו היא ללכת למען ניצולי השואה.

יעל גרמן: גם היינו מצפים, כמו ששמענו מעו"ד ובר ומבנו, שחלק מהדברים ייעשו פרו בונו, ובוודאי שללכת ולהסכים ל-25% בכלל בלי לערער על כך ובלי להרהר ובלי לחשוב.

יעל גרמן: כעת נקרא ונצביע, ונקווה שבאמת הצעת החוק הזו תביא לכך שיהיו לנו רבים שיבואו וידרשו את מה שמגיע להם.

יעל גרמן: לי אין ספק שיש כאלה שגם כמה מאות שקלים שיקבלו בחזרה, ודאי אלפים, יסייעו להם.

אלעזר שטרן: הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 20) (תיקון מס' 2) (הארכת מועד להגשת בקשה להחזרת עודף שכר טרחה), התשע"ח-2018.

אלעזר שטרן: 1.

אלעזר שטרן: תיקון סעיף 8.

אלעזר שטרן: בחוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 20), התשע"ה–2014, בסעיף 8(א)(2), במקום "שנתיים" יבוא "שש שנים", ובמקום הסיפה החל במילים "לעניין בקשה" יבוא "לעניין בקשה להחזרת עודף שכר הטרחה שהוגשה מיום ג' בטבת התשע"ז (1 בינואר 2017) ועד ליום פרסומו של חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 20) (תיקון מס' 2) (הארכת מועד להגשת בקשה להחזרת עודף שכר טרחה), התשע"ח–2018, ימנו את 60 הימים האמורים בפסקה (3) מיום פרסומו של החוק האמור" 2.

אלעזר שטרן: תחילתו של חוק זה ביום ג' בטבת התשע"ז (1 בינואר 2017).

יעל גרמן: תודה רבה.

יעל גרמן: מי בעד?

יעל גרמן: בעד החוק – פה אחד

יעל גרמן: פה אחד.

יעל גרמן: תודה רבה, הישיבה נעולה.