ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 796, 2018-06-25 09:00

טלי פלוסקוב: בוקר טוב, חברים.

טלי פלוסקוב: היום 25 ביוני 2018, השעה 09:03.

טלי פלוסקוב: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

טלי פלוסקוב: בוקר טוב למנהלת הוועדה - שעוד מעט תגיע - לצוות הוועדה, ליועצת המשפטית, לכל מי שהגיע.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שזה מוקדם אבל מתחילים לעבוד מוקדם.

טלי פלוסקוב: אם אני הגעתי מערד אני מבינה שכולם יכולים להגיע.

טלי פלוסקוב: הנושא על סדר-היום הוא הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 207) (הכשרה מקצועית ודמי מחיה למבוטח שילדו הנכה נפטר), התשע"ח-2018, הצעה ממשלתית.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שנציג הביטוח הלאומי, שלומי מור, יציג לנו את ההצעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

שלומי מור: בוקר טוב.

שלומי מור: תודה רבה, גברתי.

שלומי מור: עורך דין שלומי מור, המוסד לביטוח לאומי.

שלומי מור: כפי שגברתי ציינה, אנחנו מביאים כאן היום לאישור הוועדה הצעה מיוחדת במובן זה שהיא מרחיבה את גבולות השיקום המקצועי של האוכלוסיות שיהיו זכאיות לשיקום מקצועי.

שלומי מור: שיקום מקצועי הוא אחד מהענפים הכי מיוחדים בביטוח הלאומי.

שלומי מור: זה ענף שלא נותן דגים, נותן חכות, זאת אומרת זה ענף שנועד לסייע לאוכלוסיות מסוימות שאני אפרוט אותן, לסייע להן לחזור למעגל העבודה, לסייע להן לעמוד חזרה על הרגליים.

שלומי מור: אלא שהאוכלוסיות האלה היו קפואות במשך הרבה זמן במובן זה שהן לא הורחבו.

שלומי מור: עד היום אנחנו מדברים על אלמנים ואלמנות שזכאים לשיקום מקצועי, על נפגעי פעולות איבה, על נכים כלליים מעל 20% נכות ועל נפגעי עבודה מעל 10%.

שלומי מור: זו אוכלוסייה מכובדת אבל זו אוכלוסייה שלא הורחבה מעולם.

שלומי מור: אני חייב לומר שבעקבות פניות של אנשים טובים - שגם יושבים פה ובטח עוד מעט ידברו - התעוררה שאלה לגבי הצורך המיוחד של הורים לילדים בעלי מוגבלויות, ילדים חולים שנפטרו, ושאחרי שנים רבות של טיפול בילדים למעשה נפלטו ממעגל העבודה או צמצמו באופן דרסטי את היקף העבודה שלהם, ובאמת אחרי שלצערנו הילד הלך לעולמו, עומדים בפני שוקת שבורה.

שלומי מור: הם כבר מנותקים לחלוטין מעולם העבודה והם צריכים עזרה, הם צריכים סיוע.

שלומי מור: כאן נכנס השיקום המקצועי שאנחנו מדברים עליו.

שלומי מור: התיקון שנמצא פה בפניכם מבקש להרחיב את הזכאות לשיקום מקצועי - עוד מעט אני אבקש ממנהלת האגף לפרוט קצת יותר מה כולל השיקום הזה - אבל להרחיב את קבוצת הזכאים לשיקום מקצועי ולקבוע שגם הוריו של מי שהיה זכאי לקצבת ילד נכה שנפטר, יהיה זכאי לשיקום מקצועי, יהיה זכאי לסיוע מהביטוח הלאומי על מנת שהוא יוכל לחזור למעגל העבודה, מתוך הנחה כאמור שפעמים רבות הוא נאלץ להיפלט ממעגל העבודה כדי לסייע.

שלומי מור: גברתי ודאי יודעת שהביטוח הלאומי מעניק קצבאות ילד נכה ומסייע, אבל פעמים רבות אנחנו רואים שההורים, על אף הקצבה, נאלצים גם להפסיק את מקום עבודתם, וכאן בדיוק נכנס הסיוע של הקצבה הזאת.

שלומי מור: אני לא רואה פה את נציג האוצר אבל העלויות אינן גבוהות, ואנחנו פה פורצים דרך.

שלומי מור: היו כל מיני רעיונות, אולי להרחיב - יותר ילדים, יותר אוכלוסיות – מבחינתנו אנחנו פורצים דרך ואנחנו נראה כמה זה יצליח, ואז אולי בעזרת השם נוכל להרחיב את זה.

טלי פלוסקוב: לפי דעתי עזרה כזו רק חוסכת כסף למדינה כי אתם לא תשקמו את האדם, אז אתם תצטרכו להשקיע בו במקומות אחרים ומכיוונים אחרים, לצערי הרב.

שלומי מור: נכון מאוד.

טלי פלוסקוב: אז אני מאמינה שאין פה מקום בכלל לדבר על כסף, למרות שאני גם מכירה את המציאות.

שלומי מור: בדיוק.

שלומי מור: על כל פנים, לא מדובר בהצעה תקציבית, מדובר בהצעה שעלותה היא יחסית מאוד נמוכה, לפי הערכות שלנו מיליון שקלים או משהו כזה.

שלומי מור: על כל פנים, אנחנו רואים בזה בהחלט ניסיון מבורך וככל שהוא יצליח, בהחלט נבדוק הרחבות נוספות שלו.

שלומי מור: אם ניתן יהיה לתת למנהלת האגף להרחיב קצת על מה כולל השירות.

טלי פלוסקוב: אני אשמח מאוד.

טלי פלוסקוב: קודם כול, אני כבר עכשיו אומרת שאני ממש מברכת גם את הביטוח הלאומי וגם את השר, אני מבינה שזה גם כן יוזמה של השר חיים כץ.

שלומי מור: כן, כמובן.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שזו עוד קבוצה קטנה של אנשים שאנחנו באמת מתחילים לדאוג איך להחזיר אותם לחיים נורמליים כי מה שאנשים חוו – שאנחנו לא מאחלים לאף אחד – באמת לחזור לחיים זה לא פשוט, ולכן הצעד הוא מאוד מבורך ובואו נשמע פרטים קצת יותר לעומק.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

כרמל סטינגר: כרמל סטינגר, מנהלת אגף השיקום במוסד לביטוח לאומי.

כרמל סטינגר: אני רוצה להוסיף עוד בן אדם, את פיני רבינוביץ, שאני חושבת שבזכותו ובזכות הפנייה שלו אלינו, הוא הציף את הנושא ובאמת הבנו שמדובר כאן באוכלוסייה שמבחינת המדינה היא שקופה מבחינת הצרכים שלה במשבר הנוראי שהיא נמצאת בתוכו.

כרמל סטינגר: כפי ששלומי אמר, אגף השיקום במוסד לביטוח לאומי אמון על השבה, הכנסת אנשים לעולם העבודה בעקבות או נכות או שכול, ממגוון אוכלוסיות שאנחנו מטפלים, ולכן אנחנו ראינו את עצמנו כמי שיכולים בהחלט לתת את השירות לקבוצה שלגביה אנחנו מגישים את הצעת החוק.

כרמל סטינגר: השיקום המקצועי ניתן על-ידי עובדים סוציאליים, בכל סניף של הביטוח הלאומי יש מחלקת שיקום.

כרמל סטינגר: העובד הסוציאלי פוגש את הבן אדם ומלווה אותו מתחילת המשבר שפקד אותו.

כרמל סטינגר: במהלך הבדיקה, עובד השיקום מראיין את הבן אדם, פוגש אותו, לומד להכיר אותו.

כרמל סטינגר: אנחנו קוראים לזה שלב ראשון של אבחון פנימי, אנחנו רואים האם הבן אדם עבד לפני כן, למד לפני כן, מה הכוחות שלו, מה היכולות שלו, ובודקים איתו ביחד מה הוא מעוניין.

כרמל סטינגר: לא מעט פעמים אנחנו נעזרים באבחון מקצועי אם אדם לא יודע לאיזה כיוונים הוא מבקש את הכשרתו, ולפעמים ישנם אנשים שעבדו בעבר ובעצם הסיוע שהם מבקשים הוא שנעזור להם לחזור לעולם העבודה.

כרמל סטינגר: יש לנו מגוון כלים, מה שאנחנו קוראים כלים רכים וכלים באמת של הכשרה.

כרמל סטינגר: הכלים הרכים כוללים גם סדנאות – סדנאות של הכנה לעבודה, קבוצות תמיכה, קבוצות שמעבדים או את הנכות או את האבל, קבוצת של העצמה וכו' – וכשבוחרים עם הבן אדם את תוכנית השיקום שמתאימה לו בהתאם לכישורים וכו', האפשרויות הן מאוד מגוונות.

כרמל סטינגר: זה יכול להיות מקורס מקצועי קצר של שלושה-ארבעה חודשים, לאחריו אנחנו גם מסייעים בהשמה במקום עבודה, והתוכניות שלנו כוללות גם לימודי השכלה גבוהה למי שמתאימים, יכולים וכו'.

כרמל סטינגר: במהלך תוכנית השיקום, מעבר לליווי שניתן על-ידי עובד השיקום לאורך כל הדרך, יש לנו סל תמיכות, בעצם התמיכה המרכזית היא מה שאנחנו קוראים דמי שיקום, בהצעת החוק זה דמי מחיה כפי שניתן לאלמנים ואלמנות, כשהרציונל כאן הוא לאפשר לאנשים הכנסה במהלך תקופת השיקום שתפנה אותם כל כולם בעצם לתהליך הלמידה על מנת שהם יפיקו ממנו את המירב.

כרמל סטינגר: מעבר לדמי שיקום אנחנו מסייעים במימון שכר לימוד.

כרמל סטינגר: יש לנו תקרות – לא ניכנס לכך – אם יש צורך במהלך התוכנית בהנגשות, בתמיכות נגיד כמו שיעורי עזר אם אנחנו מדברים על אנשים שהרבה זמן לא היו בעולם הלימודים, גם בזה אנחנו מסייעים, באמת עד לסיום וכמובן כולל ההשמה במקום עבודה שזו בעצם המטרה שלשמה אנחנו פועלים.

טלי פלוסקוב: מצוין.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: הבנתי שיש כאן אנשים שרוצים לספר איך הם הביאו את היוזמה הזאת לביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

פיני רבינוביץ: שמי פיני רבינוביץ, אני יותר מוכר כאבא של דסי.

טלי פלוסקוב: נכון.

פיני רבינוביץ: התחלתי במסע הזה לפני הרבה שנים כשאני קמתי מהשבעה ונפגשתי עם המון הורים, ועשינו רשימה לגבי הורים שהילדים נפטרו, אילו צרכים הם צריכים כשהם קמים מהשבעה, כשקמים מאותו יום והם לבד.

פיני רבינוביץ: אחד הדברים זה העניין של עבודה.

פיני רבינוביץ: יושב לצדי שאול מזרחי שיספר את הסיפור שלו – אנחנו לא מבינים במקריות אבל הסיפור שלו בדיוק מתאים לדבר הזה.

פיני רבינוביץ: ובמסע הזה ראיתי את הדברים האלה, פניתי לביטוח הלאומי ואני רוצה להגיד – את התודות נשאיר לסוף אבל גם עכשיו – לכרמל ולשלומי וללימור, שהיו איתי מהרגע הראשון, משיחת הטלפון הראשונה שלי עם כרמל, שלא ידעה למה לצפות ממני כל פעם עם משהו חדש, אז היא הייתה איתי מהרגע הראשון, וברוך השם הגענו ליום הזה.

פיני רבינוביץ: וזה חשוב - כל המציל נפש אחת מישראל כאילו קיים עולם מלא.

פיני רבינוביץ: אני מבקש ששאול ידבר ואחרי כן אני אמשיך.

שמרית גיטלין שקד: הערה קטנה.

שמרית גיטלין שקד: כשאנחנו מספרים סיפור אישי אנחנו בוודאי מאוד נרצה לשמוע, אני רק רוצה להזכיר שהישיבה פה משודרת בשידור ישיר באתר הוועדה וגם אחר כך זה נשאר לעיון בצפייה.

טלי פלוסקוב: אז תיקחו את זה בחשבון אם יש דברים פרטיים.

שמרית גיטלין שקד: כשאנשים מדברים, שייקחו בחשבון אם יש פרטים שהם לא היו רוצים שייחשפו.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: רק שתדעו שאם יידרש, אנחנו יכולים לחסות גם את השמות.

טלי פלוסקוב: ההחלטה היא שלכם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, שאול מזרחי.

שאול מזרחי: זה בסדר.

שאול מזרחי: שמי שאול מזרחי, הבת שלי בשם פ', שש שנים לאחר מחלה קשה מאוד, שש שנים של התמודדות יומיומית, ואני פה הלכה למעשה מה שהאנשים הנכבדים דיברו, בדיוק בדיוק לפרטי פרטים זה קרה.

שאול מזרחי: כשגילינו את המחלה, עבדתי בצורה מצוינת, לא היו טענות, ואז לאט-לאט אשפוזים ולהישאר בבית חולים ולילות, ולאט-לאט המשרה ירדה, ירדה, ירדה, עד שבסוף ממש נאלצתי להיות איתה.

שאול מזרחי: לפחות בשלוש השנים האחרונות הייתי איתה יום ולילה.

שאול מזרחי: מלבד הכאב הנפשי שאני לא יודע איך אפשר לצאת ממנו, הרי זה ילווה אותנו כל החיים, הדבר שפה מציעים זה זריקת עידוד לחיים שלנו, ממש ממש.

שאול מזרחי: באיזשהו מקום אולי זה יכול קצת לנחם אותנו, יומיום המחשבה מה ואיך ולמה וכמה ולמה לנו, העבודה והעזרה יכולה לעזור לנו.

שאול מזרחי: וכשפנה אליי האדם הנכבד הזה אז אני באתי לפה אפילו שכואב לי, אפילו שזה קשה מאוד אבל גם למעני, גם למען האחרים שיבואו – ויבואו, אנחנו יודעים, אנחנו לא יכולים לברוח מזה.

טלי פלוסקוב: בטח.

שאול מזרחי: יהיו כאלה.

שאול מזרחי: זהו מה שאני יכול להגיד.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: מה שאני יכולה לעשות זה לשלוח לך חיבוק חם.

שאול מזרחי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אנחנו יודעים שזה לא פשוט ובאמת אני מאוד מאוד שמחה שהמדינה כאן נותנת כתף לאנשים שבאמת באמת עוברים תקופות מאוד מאוד קשות – חוויתי את זה גם מקרוב, ראיתי, אני יודעת, ולכן מה שניתן.

פיני רבינוביץ: שאול נמצא בתוך השלושים עדיין.

פיני רבינוביץ: הבת שלו חלתה בגיל 14, נפטרה בגיל 19.

טלי פלוסקוב: זה ממש ממש עכשיו.

פיני רבינוביץ: נפטרה לפני שבועיים.

פיני רבינוביץ: אני הגעתי לשבעה כמו שאני מגיע כבר הרבה שנים, אני מגיע לשבעה של הורים, אני אומר להם שגם בתי נפטרה מסרטן והם לא לבד בסיפור הזה, ובצליל של האוזן אני שומע שבן אדם עבד ועכשיו הוא לא עובד.

פיני רבינוביץ: יצאתי משם ואמרתי מתי זה יגיע, ואז אני מקבל הודעה שהישיבה היום.

פיני רבינוביץ: אמרתי, אתה בא.

פיני רבינוביץ: יש עוד כמה אנשים שממתינים – לא הרבה, אבל ממתינים – ואני מקווה שינצלו את החוק הזה.

טלי פלוסקוב: כל הכבוד, שוב פעם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

משה בניטה: שלום.

משה בניטה: שמי משה בניטה, אני אבא של נ' שנפטר לפני שלוש שנים.

משה בניטה: קודם כול, אני אתחיל מהדברים הטובים.

משה בניטה: אני באמת רוצה להגיד כל הכבוד לחברי פה פיני רבינוביץ שעובד יום ולילה סביב הנושא הזה והיוזם של הישיבה הזאת, אבל אני רוצה גם טיפה לגעת בנקודות אחרות.

משה בניטה: מה שנאמר פה לגבי מחלקות שיקום בכל הסניפים וכו', אני כבר נחשב אב שכול ותיק אחרי שלוש שנים ואני לא זוכר – לא בזמן המחלה ולא אחרי שהבן שלי נפטר – שמישהו ניגש אליי מהביטוח הלאומי, שיקום, לראות מה הצרכים, לא תוך כדי, לא אחרי.

משה בניטה: הפנייה היחידה שקיבלתי מביטוח לאומי במהלך השלושים זה תחזיר את הכסף.

משה בניטה: זה קודם כול.

משה בניטה: גם משאול שמעתי את זה, שהוא כמובן יותר טרי.

משה בניטה: אין פניות כאלה יזומות מביטוח לאומי.

משה בניטה: אם המשפחות לא פונות לביטוח הלאומי לקבל את זה, זה לא מגיע אליהן.

משה בניטה: דבר נוסף, חשוב לי להגיד פה ואני זורק פה איזה כדור לאנשי הביטוח הלאומי, אולי ירימו את הכפפה.

משה בניטה: חלק מהבעיה לטעמי בשיקום מקצועי מתחיל בתוך שלב המחלה של הילד.

משה בניטה: למה אני מתכוון?

משה בניטה: כמו ששמענו פה, כשילד חולה במחלה קשה וזקוק לאשפוזים ארוכים, מה שקורה בדרך כלל אצל רוב המשפחות, הורה אחד יושב לידו יום ולילה בבית חולים וההורה השני יורד למשרה מאוד מאוד חלקית בשביל לשמור על הבית, על שאר המשפחה ושאר הילדים, ובהרבה מאוד מקומות עבודה שני ההורים האלה בסכנת פיטורים.

משה בניטה: אף מעסיק לא רוצה היום להעסיק אנשים שלא באים לעבודה.

משה בניטה: ומה שאני חושב, בצורה כזו או אחרת – ופה הכפפה לביטוח לאומי – איזשהו ביטחון תעסוקתי.

משה בניטה: אני אתן דוגמה.

משה בניטה: כמו שאי אפשר לפטר אישה בהריון, כך אי אפשר לפטר הורה של ילד חולה סרטן.

משה בניטה: ואם לא רוצים להפיל את זה על המעסיקים אז אפשר אולי למצוא דרכים אחרות במסגרת הביטוח הלאומי, אבל שהמשפחה הזאת תמשיך להתקיים.

משה בניטה: העול הכלכלי, הוא לא נופל רק אחרי שהילד נפטר, הוא נופל מהיום הראשון שהילד חולה.

משה בניטה: כשהילד נפטר באים עוד כל מיני דברים שמתווספים לזה, כמובן עם הטראומה הנפשית והכול.

משה בניטה: אני חושב שאם כבר בשלב המחלה היה אפשר לגרום לזה שההורים לא ייצאו ממעגל העבודה, אז השיקום אחר כך היה הרבה יותר קל והיו מדברים על הרבה פחות אנשים.

משה בניטה: ולכן, אני חושב שהצעת חוק – זה לא לדיון היום - אבל שתקביל את הנושא של הורים של ילדים חולים לנשים בהריון שאי אפשר לפטר אותן, תוך כדי פיצוי למעסיקים, זה דבר שיכול מאוד מאוד לעזור למשפחות האלה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אנחנו נבקש מהביטוח הלאומי לשקול ולחשוב, וזה לא רק הביטוח הלאומי כאן.

משה בניטה: ברור.

טלי פלוסקוב: זה סיפור הרבה יותר גדול, אבל אנחנו בהחלט נחשוב מה אפשר לעשות.

טלי פלוסקוב: ההערה היא בהחלט חשובה, ושוב, אני רוצה להודות לכם על כך שאתם הגעתם לכאן למרות הכאב ולמרות מה שעברתם.

טלי פלוסקוב: פיני, רצית להגיד עוד משהו?

פיני רבינוביץ: משה העלה איזשהו נושא.

פיני רבינוביץ: יש נושא – הוא לא שייך לעצם הדיון אבל אני רוצה להעלות אותו לפרוטוקול, כך שזה יהיה הנושא הבא.

פיני רבינוביץ: הגשתי בקשה לתיקון חוק.

פיני רבינוביץ: לפני שנה וחצי, 30 באפריל 16', עבר תיקון לחוק שברגע שילד נפטר, המשפחה מקבלת קצבה חד-פעמית.

קריאה: מענק חד-פעמי.

משה בניטה: מענק פטירה.

פיני רבינוביץ: מענק פטירה.

פיני רבינוביץ: אלא מה?

פיני רבינוביץ: לא שמתי לב שזה עד גיל 18.

פיני רבינוביץ: והדוגמה, לצערנו, הטובה ביותר זה שאול.

פיני רבינוביץ: הבת שלו חלתה בת 14, נפטרה בגיל 19.

פיני רבינוביץ: למי החוק נותן?

פיני רבינוביץ: או לאלמנות או לילדים.

פיני רבינוביץ: נו, באמת.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: גמלת ילד נכה עד גיל 18.

טלי פלוסקוב: נכון?

שלומי מור: 18 ושלושה חודשים.

פיני רבינוביץ: 18 ושלושה חודשים.

פיני רבינוביץ: אני הגשתי הצעה, העברתי את זה.

פיני רבינוביץ: בימים הקרובים, אחרי שגמרנו את זה, אני הבטחתי לביטוח הלאומי שאני לא אעשה את הכול ביחד, נעשה את הכול לאט-לאט.

טלי פלוסקוב: צודק.

פיני רבינוביץ: דיברתי על זה איתך, חברת הכנסת טלי, ישבנו פה ודיברנו.

פיני רבינוביץ: אני עכשיו מתכונן לפנות, לחזק את החוק הזה כי לפי דעתי זה אבסורד.

פיני רבינוביץ: מי נשוי בגיל 18?

פיני רבינוביץ: בייחוד הסיפור של פ', שזו הדוגמה הכי זועקת.

פיני רבינוביץ: בתקציב שישנו, כשהגדירו תקציבים, גם הגדירו מספרים מאוד בומבסטיים – בדקתי את המספרים.

טלי פלוסקוב: היועצת המשפטית כבר בודקת את הנושא שאתה מדבר עליו.

פיני רבינוביץ: אמרתי, אני רוצה להציע לשאול למשל שיפנה לוועדת חריגים, אבל שוב, זה צריך להיות באיזשהו מקום מסודר בחוק – וזה הוגש, יש לי כבר פה.

טלי פלוסקוב: מה שאתה מציע בעצם, עד הנישואים?

פיני רבינוביץ: הצעת החוק מדברת על - - -

שלומי מור: פיני, תן לי לעזור לך.

טלי פלוסקוב: אין יותר טוב מזה.

שלומי מור: ממש לפני שבוע או שבועיים חבר הכנסת עיסאווי פריג' הציע הצעה שאומרת שאם נפטר אדם נכה שאין לו בת זוג או ילדים, קרי גר עם הוריו, הוא יהיה זכאי למענק פטירה.

פיני רבינוביץ: זה ישנו.

שלומי מור: זה לא הסתייע.

שלומי מור: זה לא עלה בוועדת שרים בסופו של דבר, הוא לא הגיע להבנות עם כל המשרדים.

שלומי מור: פנה אליו, בהחלט יכול להיות שתוכל לתת רוח גבית ולקדם את זה.

שלומי מור: ההצעה כבר קיימת, אתה לא צריך לכתוב אותה.

פיני רבינוביץ: היא כבר קיימת.

פיני רבינוביץ: חבר הכנסת מרגי הגיש אותה.

שלומי מור: אז אני אומר לך שגם חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: אנחנו נבדוק אחרי הישיבה איפה זה נמצא.

פיני רבינוביץ: ההצעה כבר קיבלה פ/.

פיני רבינוביץ: אני לא יודע מה זה פ/, חשבתי שזה פיני.

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: פ/ זה מהמילה פרטית, של עיסאווי פריג' ממרצ.

שמרית גיטלין שקד: שלומי, אבל עדיין, כשילד נפטר אז כן, מענק הפטירה שתיקנו אז, משולם להורים.

שלומי מור: נכון.

שמרית גיטלין שקד: הבעיה שלך היא כשהילד עובר את גיל 18?

טלי פלוסקוב: נכון.

שמרית גיטלין שקד: אבל שימו לב שגם כאן, אותה הצעה – ההצעה כאן, להבנתי, גם כן מדברת כשנפטר ילד נכה שבעדו השתלמה ערב פטירתו גמלה לפי סעיף 222.

שמרית גיטלין שקד: גם כאן זה אותו דבר.

טלי פלוסקוב: נכון.

פיני רבינוביץ: זאת אומרת ששאול לא יזכה לפי ההצעה הזאת?

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: לפי ההצעה הזאת, כך אני מבינה את זה.

שמרית גיטלין שקד: שוב, אם גיל הפטירה היה מעבר לגיל 18 ושלושה חודשים שבעדו השתלמה – אני לא יודעת בדיוק את הגיל.

שאול מזרחי: 19 וחצי.

פיני רבינוביץ: והיא חלתה בגיל 14.

פיני רבינוביץ: היא לא חלתה אתמול.

פיני רבינוביץ: יושבים פה שני יועצים משפטיים, בואו נראה איך אנחנו פותרים את הבעיה.

שלומי מור: הבעיה לא משפטית, לצערי.

שלומי מור: אנחנו הגדרנו אוכלוסייה ועשינו את כל הבדיקות והחישובים בהתבסס על אוכלוסייה קונקרטית.

שלומי מור: אם אני בודק גם זכאות בגיל 19, אני צריך גם לבדוק זכאות בגיל 20, 30 ו-40, ואז אנחנו הולכים להצעה של חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

שלומי מור: כרגע, בוא נקדם את זה עקב בצד אגודל, ובהמשך, יחד עם ההצעה של עיסאווי פריג' – אם תצליח לקדם אותה נראה אם אפשר לקדם דברים נוספים.

פיני רבינוביץ: אבל יש לנו כרגע בעיה.

פיני רבינוביץ: אנחנו זימנו פה – סליחה שאני מעלה את זה בפורום הזה – יש לי כבר שתי משפחות שהילד חלה בגיל 14.

טלי פלוסקוב: פיני, אנחנו הבנו.

טלי פלוסקוב: אנחנו פשוט כבר חושבים פה איך אפשר לעשות.

שמרית גיטלין שקד: שלומי, נניח קצבת ילדים, עד איזה גיל היא משולמת?

קריאות: 18.

שמרית גיטלין שקד: רק 18?

שמרית גיטלין שקד: אבל יש עוד משהו אם אתה נמצא בשירות לאומי?

שלומי מור: יש הגדרת ילד ויש תוספות נגיד לקצבת נכות וכו', שניתנות לפי הגדרת ילד – זה תלוי שירות צבאי או לימודים וכו'.

שמרית גיטלין שקד: פה אולי זה פחות רלוונטי.

טלי פלוסקוב: אולי אנחנו יכולים להשתמש במשהו מזה?

שלומי מור: אני לא יודע להגיד כרגע בטוח, גברתי.

שלומי מור: אני גם לא יודע מה משמעות ההרחבה.

טלי פלוסקוב: פיני, אני מציעה דבר כזה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עכשיו נמשיך לעבוד, ובסוף יכול להיות שאני אגיש - - -

פיני רבינוביץ: מה שכתוב, ילד נכה, אם הילד נפטר.

פיני רבינוביץ: אני קורא את דברי ההסבר.

פיני רבינוביץ: ילד זה ילד.

קריאות: - - -

טלי פלוסקוב: שלומי, אנחנו פה מתייעצים.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו לא נלך לפי תאריך הפטירה אלא לפי תאריך המחלה?

טלי פלוסקוב: אם המחלה התחילה לה בגיל 14.

שלומי מור: המשמעות היא שגם מישהו שחלה בגיל 14 ונפטר בגיל 30 יהיה זכאי.

שלומי מור: זה פשוט דבר שהוא לא כרגע - - -

טלי פלוסקוב: בעיה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת איך להקביל.

משה בניטה: זה צריך להיות בהיעדר קרובים נוספים, כמו בת זוג.

קריאות: - - -

טלי פלוסקוב: בואו נעשה משהו כזה.

טלי פלוסקוב: אני כן רוצה לפתור את הבעיה הזאת ולכן אני מבקשת עשר דקות הפסקה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עושים פה שיחות פנימיות כדי לברר איך אנחנו עושים את זה ומקווה שנמצא פתרון.

טלי פלוסקוב: עשר דקות הפסקה, חוזרים ב-9:35.

טלי פלוסקוב: אני מחדשת את הישיבה.

טלי פלוסקוב: לאחר התייעצות עם כל הגורמים – כמו שראיתם באמת כולם נרתמו ועל כך תודה – כולם רואים את ההערה כנכונה, אבל כדי שאני אכניס את זה היום כבר לחקיקה אין לי עדיין מספיק כלים.

טלי פלוסקוב: אני גם צריכה בדיקה נוספת, גם צריך לראות את העלות.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים להיערך.

טלי פלוסקוב: לכן, נמשיך עכשיו באישור החוק במתכונת שהוגשה על-ידי הביטוח הלאומי, נכון להיום.

טלי פלוסקוב: אני מגישה רביזיה.

טלי פלוסקוב: הרביזיה נותנת לי אפשרות לחזור אל הדיון לאחר שיוגשו לי כל הפרטים בהמשך.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו יכולים לעמוד בעלויות וכל הדרישות הנוספות, ובהגדרות – הבעיה כאן היא ההגדרה של ילד, זו ההגדרה הכי בעייתית בשלב זה – אם אנחנו מוצאים פתרון, אנחנו חוזרים לאותה רביזיה שאני מגישה ומתקנים את מה שאישרנו.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו רואים בשלב זה שאנחנו לא מוצאים את הפתרון, ההצעה הזאת תהיה מאושרת, זאת אומרת אני אבטל את הרביזיה ואז אנחנו עולים לשנייה ושלישית לאישור כדי שהחקיקה תיכנס לתוקף, ובמקביל ממשיכים לחפש פתרון בחקיקה נוספת למקרים מסוג זה.

טלי פלוסקוב: שוב אני אומרת, לאף אחד מאלה שיצאנו החוצה אין התנגדות למהות.

טלי פלוסקוב: השאלה היא באמת איך אנחנו עושים את זה נכון.

פיני רבינוביץ: מה זה אומר?

פיני רבינוביץ: שאני צריך לפנות לעיסאווי פריג'?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: כרגע אתה לא צריך לעשות שום דבר.

טלי פלוסקוב: פיני, בינינו, גם אם אתה תפנה לעיסאווי פריג' בנושא הזה, זה לא יעזור.

טלי פלוסקוב: נמצא פה גם משרד המשפטים, גם הביטוח הלאומי, גם משרד האוצר.

טלי פלוסקוב: כולם פה, אני לא צריכה עוד מישהו כדי למצוא את הפתרון.

פיני רבינוביץ: אני רוצה לדעת מה לא לעשות.

טלי פלוסקוב: כרגע להמתין.

טלי פלוסקוב: בסדר?

פיני רבינוביץ: בסדר.

טלי פלוסקוב: אנחנו כרגע בבדיקה.

טלי פלוסקוב: עד יום שני, נתנו הוראה פה, ייתנו לנו תשובות כל הגורמים.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו מוצאים את הפתרון, מתכנסים שוב כדי לאשר את הפתרון החדש.

טלי פלוסקוב: לא מוצאים פתרון, זה עולה למליאה לאישור.

שמרית גיטלין שקד: בנוסח הזה.

טלי פלוסקוב: בנוסח הזה.

טלי פלוסקוב: ואז אני אגיד לך אל מי לפנות.

טלי פלוסקוב: בסדר?

טלי פלוסקוב: סיכמנו בינינו.

טלי פלוסקוב: משרד האוצר רצה להתייחס, בבקשה.

נתנאל אשרי: נתנאל אשרי, משרד האוצר.

נתנאל אשרי: ככל שזה נוגע להצעת החוק בנוסחה הנוכחי בלבד, משרד האוצר יסמוך את ידיו על התחשיב של הביטוח הלאומי ולא יתנגד.

נתנאל אשרי: ככל שיהיו שינויים בהצעת החוק בעקבות הרביזיה, אנחנו נשמור לעצמנו את הזכות להתנגד בעקבות עלויות תקציביות והשלכות רוחב.

טלי פלוסקוב: או להסכים.

נתנאל אשרי: רק שיהיה ברור.

טלי פלוסקוב: עד שיהיה ברור.

טלי פלוסקוב: עוד מישהו רצה להתייחס לחקיקה עצמה?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מהיועצת המשפטית להתחיל בקריאה.

שמרית גיטלין שקד: "הוספת סעיף 222ב1 1.

שמרית גיטלין שקד: בחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה-1995, אחרי סעיף 222ב יבוא: "הכשרה מקצועית ודמי מחיה למבוטח שילדו הנכה נפטר 222ב1.

שמרית גיטלין שקד: נפטר ילד נכה של מבוטח שבעדו השתלמה ערב פטירתו גמלה לפי סעיף 222, זכאי המבוטח להכשרה מקצועית לרבות דמי מחיה והוצאות אבחון הניתנים לאלמנה או לאלמן לפי סעיף 265(א)(1) לחוק, בשינויים המחויבים.

שמרית גיטלין שקד: " " אני רוצה לומר שבשיחה מקדימה שהייתה לי עם שלומי, אני מבינה שהזכאות הזאת היא לא אוטומטית לכל מבוטח אלא היא בהתאם לקריטריונים שנקבעו לגבי אלמנה או אלמן בתקנות לפי 265(א)(1).

שלומי מור: כמו כל שיקום מקצועי.

שלומי מור: הבן אדם נבחן, בודקים מה מצבו, מה הכשרתו, מה השכלתו, מה יכולותיו, ולפי זה.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

שמרית גיטלין שקד: "תחילה ותחולה 2.

שמרית גיטלין שקד: תחילתו של חוק זה ב-1 בחודש שלאחר תום 30 ימים מיום פרסומו, והוא יחול על מבוטח שילדו הנכה נפטר ביום ט"ז בשבט התשע"ח (1 בינואר 2018) או לאחריו.

שמרית גיטלין שקד: "

טלי פלוסקוב: אנחנו כן נכנסים אחורה מ-1 בינואר 2018 ולא יותר.

פיני רבינוביץ: משהו אולי שלא שואלים.

פיני רבינוביץ: אפשר קודם?

טלי פלוסקוב: רטרו?

פיני רבינוביץ: רטרו, שנה קודם.

פיני רבינוביץ: יש אולי מקרה אחד שיכול לקרות.

פיני רבינוביץ: השאלה אם זה בחוק.

פיני רבינוביץ: אני פשוט לא מבין את החוקים.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: מה אתה אומר, שלומי?

שלומי מור: ההצעה המקורית דיברה על מועד כניסתו של התיקון לתוקף.

שלומי מור: בעקבות פנייה הזזנו את זה אחורה לתחילת השנה.

שלומי מור: אני גם לא מתנגד שזה ילך עוד שנה אחורה אם חברי באוצר יגיד לי שאין קושי עם זה.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים לשמוע את האוצר.

נתנאל אשרי: ככל שצריך, נבדוק שינויים נוספים בחוק.

נתנאל אשרי: זה צריך ללכת לבדיקה ולחזור.

נתנאל אשרי: אין לי דרך לענות כרגע מהשרוול בצורה אחראית.

טלי פלוסקוב: ואם אני כן אבקש ממך לצאת להרים טלפון למי שצריך שיבדקו לי עכשיו?

נתנאל אשרי: אני מעריך שזה פחות יוכל לקרות כרגע.

נתנאל אשרי: קבענו שתגישי רביזיה ביום רביעי.

נתנאל אשרי: בואי נתקדם עם המתווה הזה.

טלי פלוסקוב: גם בנושא הזה?

פיני רבינוביץ: אני מדבר על מקרה אחד לפחות, גג גג – ואני מתחייב על זה – שני מקרים שאני יודע עליהם.

שלומי מור: אתה לא יכול להתחייב, אם זה עובר בחוק.

טלי פלוסקוב: פיני, אי אפשר ככה.

טלי פלוסקוב: אולי יש אנשים שאתה לא מכיר ולא יודע עליהם.

טלי פלוסקוב: זה לא מקצועי בצורה כזאת.

טלי פלוסקוב: גם את זה אני אכניס לרביזיה, בסדר?

טלי פלוסקוב: אז אני אבקש מהאוצר, אתם חייבים לי תשובות לשתי שאלות שאנחנו מדברים עליהן.

טלי פלוסקוב: בסדר?

נתנאל אשרי: בואי נחזור לפרוטוקול על שתי השאלות.

שמרית גיטלין שקד: השאלה הראשונה זה ילד שהיה ילד נכה אבל נפטר מעל גיל 18, ותקרה קצת יותר גבוהה.

שמרית גיטלין שקד: הסוגיה השנייה שחברת הכנסת פלוסקוב ביקשה להעלות, אם אני מבינה, זה תחולה רטרואקטיבית, לא רק 1 בינואר 2018 אלא 1 בינואר 2017.

טלי פלוסקוב: בדיוק.

טלי פלוסקוב: אנחנו מחכים לתשובות לשתי השאלות האלה ואני מאוד אשמח אם אנחנו נצליח.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 207) (הכשרה מקצועית ודמי מחיה למבוטח שילדו הנכה נפטר), התשע"ח-2018.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: מי נמנע?

טלי פלוסקוב: בעד – 1

טלי פלוסקוב: נמנעים – אין

טלי פלוסקוב: ההצעה אושרה בקריאה שנייה ושלישית, ועכשיו אני מבקשת רביזיה.

טלי פלוסקוב: זה הסיכום בינינו.

טלי פלוסקוב: אני שוב רוצה להודות לכל מי שהגיע לכאן כדי להתחלק בחוויות הממש לא נעימות והקשות שעברו, אבל לבנו אתכם ואם אנחנו יכולים גם בקטנה קצת לעזור לכם, לתמוך בכם, לתת לכם עוד כלים להמשיך בחיים כמונו – בואו נגיד ככה, שאף אחד לא ידע – אנחנו נהיה הכי מאושרים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

פיני רבינוביץ: משפט אחרון – הכרת הטוב.

פיני רבינוביץ: לכרמל ולשלומי מהביטוח הלאומי, לפרופ' מיקי ויינטרוב ולצוות שלו, מחלקה שמלווים אותי כל הזמן, ולכם חברי הכנסת - הכרת הטוב, אני גדל כל החיים, אני חושב שזה מה שמגיע, ולכם חברי הכנסת מגיע באמת יישר כוח ענק.

פיני רבינוביץ: תודה רבה לכולם.

טלי פלוסקוב: תודה לך שעצרת אותי בנעילה כי גם אני רוצה להצטרף לתודות שלך, גם לביטוח הלאומי - - -

מאיר חלבי: ולשלומי, הוא אוטוריטה בתחום הזה.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: לביטוח הלאומי וגם לשר חיים כץ.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שדברים קטנים כאלה, הם נותנים לאנשים להרגיש אחרת.

קריאה: אמת.

טלי פלוסקוב: אז תודה רבה לכם.

טלי פלוסקוב: הישיבה נעולה.