ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 767, 2018-06-04 12:30

יצחק וקנין: אני פותח את הישיבה לדיון מהיר בהצעה לסדר היום בנושא קריסת החקלאים בענף הפטם, שלי ושל חבר הכנסת איתן ברושי.

יצחק וקנין: אפתח ואומר, בביצים יש לי ניגוד עניינים, אבל גילוי נאות: פה אין לי ניגוד עניינים, אני לא מגדל פטם ואני יכול לדבר בצורה הכי אובייקטיבית שיכולה להיות.

יצחק וקנין: אני אומר את זה דווקא לחבריי אבירי איכות השלטון, דווקא אליהם אני פונה.

יצחק וקנין: אני מבקש שתקשיבו לי.

יצחק וקנין: אני נותן לכם את כל פירוט הדברים.

יצחק וקנין: בענף הפטם, כמו בכל הענפים בחקלאות בכלל – זו דעתי האישית – אין ענף שיכול להיות במציאות של חוסר תכנון.

יצחק וקנין: אם אין תכנון אז יש נקודות זמן מסוימות שאנחנו מגיעים לשפל שאף אחד לא יכול לעמוד בו.

יצחק וקנין: אני כבר יותר משנתיים מנהל דו-שיח בנושא ויסות הענף הזה מאחר והמצב כל כך קשה שהרבה חקלאים שבנו לולים בעשרים השנים האחרונות הגיעו למצב שהם תקועים, או עם העופות בתוך הלול ולא יכולים להוציא אותם או במחיר של הפסד מוחלט פעם אחר פעם.

יצחק וקנין: לוּ הדבר הזה היה מביא בשורה לצרכן – נילי אבן חן, הייתי רוצה שתשמעי את מה שאני אומר---

נילי אבן חן: אני שומעת, אני מקשיבה בקשב רב.

יצחק וקנין: לוּ זה היה מביא בשורה לך ולי, אני מסכים אתכם לחלוטין, לפחות היינו נהנים מן המציאות הזאת, אז איבדנו 3–4 חקלאים בכל פעם, בכל סבב, ועוד 5 חקלאים בעוד סבב, וכך אנחנו נותנים למציאות הזאת להמשיך.

יצחק וקנין: אני אומר לכם פה באחריות, אני מוכן שכל החומר שאתם תקבלו – אתן גם לנציג מועצת הלול להציג את הדיאגרמות, איך התנודות של המחיר בשנים האחרונות השפיעו.

יצחק וקנין: אומר רק דבר אחד, שהתנודות במערכת הקמעונאית לצערי הרב נעות בין 17 שקל, 17.10 שקל, 16.90 שקל, 17.90 שקל לעוף שלם לקילוגרם ברוב הזמן, כאשר התנודות לחקלאים קופצות וברוב הזמן נעות, כשאין עודף מעל למידה שהציבור צורך זה מגיע ל-8 שקל, ולעוף שחוט ומרוט 8.33 שקל.

יצחק וקנין: זה ירידה דרסטית.

יצחק וקנין: רבותי, זה אפילו לא מכסה את העלויות.

יצחק וקנין: יש חקלאים שהראו לי – והצגתי חשבוניות לרפרנטים הקודמים במשרד האוצר, הצגתי את זה גם לשר האוצר לפני כשנה בדיון שהיה במשרדו.

יצחק וקנין: הדיאגרמות והחשבוניות הראו שהחקלאי קיבל 2.90 שקל, 3.80 שקל, 3.50 שקל לקילוגרם עוף, כאשר עלות הגידול היא 5.40 שקל, 5.50 שקל.

יצחק וקנין: המצב הזה הוא כאוס אחד גדול.

יצחק וקנין: למה אנחנו מגיעים לכאוס הזה?

יצחק וקנין: יש יכולת צריכה של הציבור הישראלי של בערך 4,000 טון, 4,200 טון גג, כאשר יכולת הייצור היום היא קרוב ל-6,000 טון.

יצחק וקנין: נבנו חוות לולים בדרום, אני קורא לזה רכבות, לא על ידי חקלאים.

יצחק וקנין: לקחו את החקלאי כפלטפורמה, עליו בנו את המערכת.

יצחק וקנין: החקלאי היה פלטפורמה באישורים של כל הגורמים, זה לא היה מחטף.

יצחק וקנין: חכם עיניו בראשו.

יצחק וקנין: המציאות הזאת הביאה את יכולת הגידול שהייתה פרושה בכל המשקים בארץ למצב כזה, שכאשר אתה מפעיל כמות כזאת של חוות אתה גורם לעודפים גדולים מאוד שהשוק לא יכול לקלוט אותם.

יצחק וקנין: זה גורם לכך שהעופות נשארים בתוך חוות הלולים.

יצחק וקנין: אבל קחו בחשבון שאת אותן חוות לולים שנבנו בדרום בנה בעל משחטה.

יצחק וקנין: לאותו בעל משחטה יש את כל קו הייצור.

יצחק וקנין: גם הוא תקוע, שלא תיטעו, גם הוא בתוך ה-pool של המציאות העגומה הזאת.

יצחק וקנין: מה אני אומר?

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו גורמים לכאוס, שחקלאי ועוד חקלאי ועוד חקלאי קטן מאבד את הפרנסה שלו.

יצחק וקנין: לוּ זה היה נותן לי כצרכן משהו בירידת המחיר אז אתם צודקים, אבל קחו את הדיאגרמות – במשך שנתיים–שלוש שנים המחיר עומד כולו על 17 שקל, 17.90 שקל, 16.90 שקל, 17.10 שקל, 17.30 שקל.

יצחק וקנין: רבותי, יש לי את כל הדיאגרמה על גובה המחירים.

יצחק וקנין: מה עשינו בזה?

יצחק וקנין: זה נתן לכם משהו?

יצחק וקנין: זה נתן משהו לציבור?

יצחק וקנין: מה אנחנו אומרים?

יצחק וקנין: הגשתי הצעת חוק, היא קיימת ומונחת, שנועדה לווסת את הענף הזה, לתת אפשרות, שלא נגיע לכאוס.

יצחק וקנין: אנחנו נמצאים באחד המשברים הגדולים ביותר של הענף.

יצחק וקנין: אגיד לכם משהו.

יצחק וקנין: מה יקרה?

יצחק וקנין: החקלאים הקטנים יתאדו מן העולם.

יצחק וקנין: ואז מה, יישארו רק הטייקונים שיעשו את תיאום המחירים ביניהם?

יצחק וקנין: הטעות הכי גדולה של מי שלא מבין את הענף הזה, רבותי, פעם היו מגיעים לרמי לוי, לשופרסל, הלכו למחלקת הבשר, שם פירקו את העוף.

יצחק וקנין: המחירים שציינתי הם עבור עוף שלם.

יצחק וקנין: כאשר אתה מפרק את העוף המחירים הם 28 שקל לקילו או 22 שקל לקילו, תלוי איזה חלק אתה לוקח.

יצחק וקנין: החלקים האלה הם בכלל לא במערכת הזאת.

יצחק וקנין: אני שואל אתכם שאלה אמיתית.

יצחק וקנין: הציבור מסתכל עלינו עכשיו.

יצחק וקנין: אני עושה קניות.

יצחק וקנין: מי לוקח פה עוף שלם?

יצחק וקנין: אולי נעשה הצבעה מי קונה עוף שלם.

יצחק וקנין: יותר מזה, ידידי, אתה יודע כמה זמן אתה ואני מנהלים את הדו-שיח הזה.

יצחק וקנין: אגיד לכם משהו שאתם יודעים אותו: היום אצל רמי לוי במעדנייה לא מפרקים עוף, אין לו קצב שעושה את זה.

יצחק וקנין: העוף מגיע מן המשחטה מפורק, מסודר, חלקים כפי שאתה רוצה, כך זה מגיע לרשתות.

יצחק וקנין: זאת אומרת, כבר מן המשחטה זה מגיע מפורק.

יצחק וקנין: אז אני שואל אתכם, על פי איזה פרמטר אתם רוצים שנלך?

יצחק וקנין: שאנחנו ניתן למערכת הזאת לקרוס?

יצחק וקנין: אני מבין אתכם, יש פה איזו דאגה לציבור, במירכאות דאגה.

יצחק וקנין: אני אומר את זה לנילי אבן חן.

אשר מאיר: 9 מיליון איש.

אשר מאיר: זה ציבור ענק.

יצחק וקנין: אני שואל אותך, אולי תענה לי תשובה.

יצחק וקנין: אני רוצה לקנות עוף בזול.

יצחק וקנין: אני בראש שלך.

יצחק וקנין: אם הדבר הזה נמכר על-ידי ב-2.90 שקל בהפסד זה היה צריך להשפיע על המחיר לצרכן?

יצחק וקנין: כן או לא? אני חקלאי, קיבלתי 2.90 שקל לקילוגרם במקום 5.50 שקל לקילוגרם.

יצחק וקנין: אני שואל שאלה: האם זה היה צריך להשפיע על המחיר לצרכן?

יצחק וקנין: כן או לא? זה לא משפיע על הצרכן.

יצחק וקנין: המציאות טופחת לנו על הפנים.

יצחק וקנין: את זה הוכחתי לשר האוצר, הוכחתי לפקידים, ואני יכול להגיד את שמותיהם, אלי בינג ושירה ברגמן, איתם ישבתי ביחד עם שר האוצר ועם חלק מנציגי המגדלים, וגם אסף לוי היה שם.

יצחק וקנין: אני אומר לכם, הנתונים הם נתונים.

יצחק וקנין: אם מישהו יכול להגיד שהנתונים לא נכונים – שיבוא ויציג נתונים אחרים.

יצחק וקנין: אלה נתונים לא של שנה אחת.

יצחק וקנין: הכאוס גדול, המערכת קורסת.

יצחק וקנין: אני לא עושה חשבון לאף אחד.

יצחק וקנין: הצעת החוק שלי הולכת להתקדם.

יצחק וקנין: בשבוע הבא היא תעלה והיא תעבור שלוש קריאות, ולא תהיה ברירה.

יצחק וקנין: אני אומר לכם, גם אם יגידו לי "אתה פופוליסט" – אין ענף אחד בחקלאות שיכול להתנהל ללא תכנון.

יצחק וקנין: אם הוא יהיה ללא תכנון, אנחנו נקבל את המציאות הזאת.

יצחק וקנין: אנחנו לא מרכז הארץ.

יצחק וקנין: את ההזדמנויות שיש בתל אביב ובחדרה אין במושב אביבים, מושב יערה, היכן שאני גר, או בכל מושב אחר, אין את ההזדמנויות.

יצחק וקנין: לכם המדינה נתנה הרבה הזדמנויות.

יצחק וקנין: אני יכול לקחת כדוגמה רק את המקום הזה שאנחנו יושבים בו, כלומר ההזדמנות להתפרנס בכבוד.

יצחק וקנין: הצעתי הצעה.

יצחק וקנין: אמרתי: אני מוכן לקבע את מחיר הגג.

יצחק וקנין: שר האוצר אמר לי בישיבה: מי יהיה אחראי לכך שהמחירים לא יקפצו למעלה?

יצחק וקנין: רבותי, תינתן התחייבות שאנחנו מקבעים את המחיר, לא תהיה עליית מחירים.

יצחק וקנין: שנתיים הרי המחיר לא עולה, נשאר במקום, אז למה לא לקבל את זה?

יצחק וקנין: מה, עדיף לנו שכולם יגדלו בשיגעון, בטירוף הדעת כי כל אחד רוצה למקסם את הגידולים שלו?

יצחק וקנין: אנחנו אומרים: לווסת את זה בין המגדלים.

יצחק וקנין: לא עושים כאן קרטל.

יצחק וקנין: אין פה קרטל.

יצחק וקנין: המציאות קשה.

יצחק וקנין: אני לא מגדל.

יצחק וקנין: אני כואב את כאבם.

יצחק וקנין: הייתי במושב מגדים וראיתי את המציאות של מגדל, שבנה לול לתפארת עם המערכות הכי מודרניות, והאדם בוכה, השקיע חצי מיליון שקל, השקיע מיליון שקל, השקיע 3 מיליון שקל.

יצחק וקנין: אי אפשר לנהל מערכת כך.

יצחק וקנין: רבותי, בחקלאות אני לא יכול להגיד לעגבנייה "תחכי עד שיתחשק לי ואז אקח אותך או לא אקח אותך".

יצחק וקנין: דרך אגב, השירותים הווטרינריים קובעים שאחרי 57 ימים אתה לא יכול להוציא את העוף, הוא כבר מתנפח והמציאות שלו קשה.

יצחק וקנין: אז ההפסד הוא בכלל קטסטרופה.

יצחק וקנין: רבותי, מה אתם רוצים?

יצחק וקנין: אתם רוצים שנמשיך עם הכאוס הזה?

יצחק וקנין: אי אפשר.

יצחק וקנין: לכן אני אומר פה דווקא לנציגי משרד האוצר, שיהיה ברור, אני מתכוון להעביר את הצעת החוק שלי בשבועיים הקרובים ולגמור את הסאגה הזאת.

יצחק וקנין: אין ברירה.

יצחק וקנין: בתוך ההצעה אקבֵע דברים שיבטיחו שהצרכן לא יפסיד כסף.

יצחק וקנין: החקלאים – אני אומר פה בשם כל החקלאים – אם תיתנו להם 40, 50 אגורות לקילוגרם זה מספיק להם, הם לא רוצים יותר מזה.

יצחק וקנין: הבעיה, אתם רואים את המרווחים.

יצחק וקנין: אם זה 8 שקלים או 8.30 שקלים בשיאים, יש לי פה את כל הדיאגרמות, רבותי, זה נמכר ב-17 שקל, ב-18 שקל.

יצחק וקנין: זה עוף שלם לא מחולק.

יצחק וקנין: בעוף המחולק שרובנו הגדול, 95% מאתנו צורכים אותו, זה 25 שקל ו-28 שקל לקילוגרם, תלוי איזה חלק אתה לוקח.

יצחק וקנין: רבותי, המשבר קשה ומאחר ועלתה טענה מסוימת על ידי אחת המשחטות, שאמרה: "אתה נותן אוויר לנשימה לאותם אלה שבנו את הלולים שהם גם משחטות והם עכשיו ירוויחו את הוויסות הזה ושוב ימשיכו" – לא, רבותי, נצלם צילום מצב של 2014, מי היה מגדל וכמה גידל.

יצחק וקנין: זו המציאות שתהיה, לא יהיה משהו אחר ועל פי זה נלך.

יצחק וקנין: נייצר פה מצב שהצרכן לא ייפגע.

יצחק וקנין: נבטיח את זה בכל הפרמטרים החוקיים שיש לנו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איתן ברושי, גם אתה הגשת הצעה, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבריי מן המגזר החקלאי, אנחנו במתקפה כוללת נגד ההתיישבות והחקלאות על ידי ממשלה עוינת ופקידוּת שלא מבינה מה היא עושה.

איתן ברושי: חבר הכנסת וקנין, אתה נואם את הנאום הזה כבר שנים רבות מאוד, תמיד מדם לבך.

איתן ברושי: הפקידים באים והולכים ואנחנו נשארים עם הבעיה.

איתן ברושי: מה הבעיה הנוספת?

איתן ברושי: אף אחד לא משלם את המחיר, אף אחד לא נושא באחריות.

איתן ברושי: מגיעים רפרנטים חדשים, שולחים את אנשי הרמה הכי נמוכה של האחריות לכאן, אין שום חשיבות לדיון מבחינת מקבלי ההחלטות.

איתן ברושי: התוצאה היא דבר שלא היה כדוגמתו: משבר שלא מופיע לראשונה אבל כל פעם מחריף והמחיר כבד יותר.

איתן ברושי: מי משלם את המחיר?

איתן ברושי: החקלאים.

איתן ברושי: מי מתקדם בסולם הדרגות?

איתן ברושי: הרפרנטים והפקידים, מכישלון לכישלון כוחם עולה.

איתן ברושי: אין שום אחריות אישית, אין שום דבר.

איתן ברושי: יש מושג בשלטון המקומי שנקרא אחריות אישית.

איתן ברושי: יכולים לתבוע אנשים גם על קבלת החלטות שגויות.

איתן ברושי: לעובדי המדינה יש חסינות מפני כל ביקורת וכל אחריות אישית.

איתן ברושי: הם יכולים להתקדם ממקום אל מקום, להשאיר אדמה חרוכה וללכת הלאה, עד שהם יהיו החשבים של החברות שמשרד האוצר מפריט או מנהלי בנקים.

רועי פולקמן: זה אחריות שלנו.

רועי פולקמן: למה אתה תוקף את הפקידוּת?

רועי פולקמן: אנחנו מקבלים את ההחלטות.

רועי פולקמן: אתה רוצה לקבל החלטות אחרות, אבל למה אתה תוקף את הפקידוּת?

איתן ברושי: במשרד האוצר מי שמקבל את ההחלטות על החקלאות זה דרג בינוני של פקידות.

רועי פולקמן: ממש לא.

רועי פולקמן: זה אחריות שלנו.

איתן ברושי: אני יודע שכואב לכם כשתוקפים את משרד האוצר.

רועי פולקמן: לא את משרד האוצר.

רועי פולקמן: אבל אל תתקוף את הפקידות, לא בחקלאות ולא בדברים אחרים.

איתן ברושי: אל תחנכו אותי.

איתן ברושי: יש לי ניסיון יותר מאשר לרובכם פה.

איתן ברושי: אני בכל זאת חוזר ואומר שקבלת ההחלטות שגויה, שאנשים חסרי יכולת, בלי הבנה, הביאו את החקלאות למצב שלא היה כדוגמתו.

איתן ברושי: זה גם מתבסס על השקפות עולם.

איתן ברושי: מדובר פה על מוצר שיש לו חיי מדף קצרים, אין לו ייבוא, הוא הפך להיות מכשיר מרכזי בהתיישבות ברחבי הארץ.

איתן ברושי: לא מזמן אישרנו את חוק הגליל – 120 מיליון שקל משרד האוצר אישר, והודינו על כך, להמשך קיומו של חוק הגליל, ועכשיו מחריבים את זה.

איתן ברושי: בסופו של דבר החקלאות וההתיישבות שלובות זו בזו.

איתן ברושי: כבר אמרתי היום, דיברנו פה לפני כן על מה שקורה בעוטף עזה – גם שם יש את הענף הזה.

איתן ברושי: בסופו של מצב, מוצר שאין לו חיי מדף, מוצר שמספק את השוק המקומי הפך להיות כתוצאה ממדיניות שגויה של ייצור מעבר ליכולת, של יותר מדי אפרוחים ויותר מדי בשר, לענף שנותן פחות מדי יכולת קיום.

איתן ברושי: זה מה שקרה.

איתן ברושי: כמה פעמים אפשר לשמוע את הזעקות האלה ולהגיד שאי אפשר בלי תכנון?

איתן ברושי: אולי לא בהיקף שהיה בעבר.

איתן ברושי: עכשיו מציע ראש הממשלה גם לפרק את מועצת החלב.

איתן ברושי: למה לא, תפרקו פה את הכול.

איתן ברושי: עם מה תישארו, עם רמי לוי, שידליק עוד משואה?

איתן ברושי: יש כאן דבר מטורף.

איתן ברושי: יש פה חוסר הבנה, ויש כאן מזימה לחסל את ההתיישבות והחקלאות, שמאחוריה עומדים גם נימוקים פוליטיים.

איתן ברושי: אגיד את זה גם מחר במקום אחר.

איתן ברושי: ומה מעניין את משרד החקלאות?

איתן ברושי: לסחור במכסות ביצים ביהודה ושומרון, כאילו זה מה שיפתור את הבעיה, כאשר בינתיים משקים מתמוטטים על גבול הלבנון והחיזבאללה.

איתן ברושי: המציאות הזאת לא יכולה להימשך.

איתן ברושי: חברים, הגיע הזמן לומר, כל פעם מגנים פה על פקידים ושרים – יש כישלון בניהול המדיניות.

איתן ברושי: מישהו צריך לשלם את המחיר.

איתן ברושי: לא יכול להיות שאת המחיר ישלמו כל פעם החקלאים, וכל פעם ייסגרו עוד משקים משפחתיים.

איתן ברושי: אני אומר לחבריי בהתיישבות הקיבוצית או במשק השיתופי, ביום שיתחסלו המשקים המשפחתיים יתחילו לחסל גם את המשק השיתופי.

איתן ברושי: זה נכון גם בחלב, גם בלול וגם בענפים אחרים.

איתן ברושי: אין בעולם חקלאות שאין בה משק משפחתי.

איתן ברושי: מה קרה לנו שהמצאנו את הגלגל ועכשיו אנחנו מסובבים אותו הפוך?

איתן ברושי: תראו מה קרה לנו במים: המצאנו את משק המים, המצאנו את ההתפלה.

איתן ברושי: לא מזמן אמרו שיש פה עודף מים עד כדי כך שמכוני התפלה קיבלו כסף כדי לא לייצר, ועכשיו אומרים שעוד מעט לא יהיו מי שתייה.

איתן ברושי: משהו גדול השתבש פה ברמת החקלאות ומשרד האוצר.

איתן ברושי: לכן אין מנוס מלומר את זה.

איתן ברושי: גם ברשות המים – אני תמיד מגן על גיורא שחם, הוא הכי טוב בעולם שיכול להיות, אבל איך מסבירים את זה?

איתן ברושי: יושבים נציגי משרד האוצר ומשרד החקלאות ואחרים במועצת המים.

איתן ברושי: איך הגעתם למחדל הזה?

איתן ברושי: איך הגעתם למצב שחסרים פה מים?

איתן ברושי: מישהו צריך לקום וללכת מפה לכל הרוחות.

איתן ברושי: לא יכול להיות ששום דבר לא קורה והפקידים ממשיכים לנהל.

איתן ברושי: עם כל הכבוד, חבר הכנסת פולקמן, בסוף יושבים פקידים במועצת המים.

רועי פולקמן: אבל הפקידים לא מנהלים.

איתן ברושי: יש להם עצמאות.

יפעת שאשא ביטון: הם גם מחליטים כמה גשם ירד...

איתן ברושי: המשבר במשק המים הוא קודם כול משבר ניהולי.

איתן ברושי: חמש שנות בצורת- - -

יפעת שאשא ביטון: אתה יורה לנו ברגל.

יפעת שאשא ביטון: גם כך רגילים להאשים אותנו בכול.

איתן ברושי: אני חוזר ואומר, יושב פה אסף לוי, סמנכ"ל משרד החקלאות, שמשתתף במועצת המים, המנכ"ל לא הולך לשם ואסף לוי כנציג משרד החקלאות היה בכל הצבעה במיעוט כאשר קבעו מדיניות מים שמחסלת את החקלאות.

קריאה: הוא היה גם בדיון על תיקון 27.

איתן ברושי: אני יודע.

איתן ברושי: אני שמח שאתה אומר את זה.

איתן ברושי: הקיצוץ במים כפי שהתבצע מ-1 במאי הוא פגיעה קשה.

איתן ברושי: נחזור לעניין הלול – אני מצטרף, ואנחנו לא נאשר לפי דעתי את היוזמות של משרד החקלאות לאפשר מסחר ביצים ביהודה ושומרון אם לא תהיה פה תמונה שלמה, שמאפשרת גם למועצת הלול לתפקד וגם להכניס לחוק את האפשרות לוויסות הענף.

איתן ברושי: במצב שנוצר היום, ענף כזה מרכזי שקורס – יש לזה אחראים.

איתן ברושי: הם צריכים לשאת באחריות ומחובתנו לתקן כדי להמשיך לייצר ענף מרכזי במזון, ביטחון מזון בחקלאות ובהתיישבות.

איתן ברושי: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, אני עוקב אחרי הנושא הזה כמה שבועות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רוב הזמן חשבנו באוכלוסייה הערבית שאנחנו לא מקבלים כמעט אישורים כדי לגדל והרבה אנשים פנו אליי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מנסה פה ושם לעזור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפי המצב הזה יכול להיות- -

איתן ברושי: שהצילו אתכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: - - שבמצב הזה לא היה כדאי לנו להיכנס כי אין לנו גם גב, במידה ואנחנו מפסידים אנחנו לא יודעים מה לעשות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לעניין עצמו: הגיע הזמן למצוא את האיזון בין לדאוג לכך שלא יהיה יוקר מחיה ובין לתת למגדלים שיוכלו לשרוד ולחיות בכבוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אמרתי "לשרוד" קודם כי אני רואה שבמצב הזה הם לא יכולים לשרוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אלא אם יש תוכנית למשרד האוצר, לשר האוצר ולשר החקלאות לחסל את הענף ולתת הזדמנות לטייקונים לייבא, ואז לא נדע אפילו לשלוט ביוקר המחיה כי לא תהיה לנו האופציה המקומית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שצריך להציל את הענף הזה, לאפשר לאנשים שמגדלים שיוכלו להרוויח ולחיות ויקומו בבוקר עם תקווה מסוימת שהיום עדיף מאתמול ולהסתכל לעתיד טוב יותר כדי שיוכלו להמשיך לגדל ולקיים חיי משפחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במיוחד שבתחום הזה יש את הלול המשפחתי שבו עובדת ביחד כל המשפחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הצעת החוק שלך, אדוני היושב-ראש, ננסה לקדם אותה, אבל אתה צריך לדאוג בתוך הממשלה שיקדמו לך אותה, כי אחרת הענף הזה ייסגר כמו ענפים אחרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חאג' יחיא.

יצחק וקנין: שוקי בשן, יושב-ראש ארגון מגדלי עופות, בבקשה.

יהושע בשן: כשראינו שהמועצה לא יכולה לקבל החלטות ניסינו בארגון מגדלי עופות לעשות איזו עבודה בעצמנו.

יהושע בשן: תראו, אנחנו לא ארגון סטטוטורי, אנחנו לא יכולים לקבל החלטות אם זה לא מקובל על 100% מן המשתתפים.

יהושע בשן: יש בינינו מי שחושבים שאפשר לנצל את המצב ולחכות עוד קצת ושייפלו הקטנים.

יהושע בשן: עם זה אנחנו לא יכולים לחיות.

יהושע בשן: אני מצטרף לדברים שאמרת:

יהושע בשן: אם לא נגיע להסכמות שאנחנו הולכים על בסיס 2014 ומקבעים את הזכויות, או פחות או יותר מסכמים, לא נוכל להתקדם.

יהושע בשן: בגלל שאנחנו בארגון מגדלי העופות לא יכולים לעשות כלום בלי הסכמה כוללת, אנחנו חייבים את חוק המועצה.

יהושע בשן: חוק המועצה אומר שבהסכמה של לפחות 80% נוכל להתקדם ולעשות את מה שצריך.

יהושע בשן: אנחנו מוצר עם חיי מדף אפס.

יהושע בשן: אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר.

יהושע בשן: יש 15 חודשים מרגע שאנחנו מתחילים את התהליך.

יהושע בשן: זה כמו חד גדיא: יש להקת רבייה שמייצרת ביצים, שהולכים למדגרה, שמייצרים את הפטמים.

יהושע בשן: אנחנו לא יכולים לקבל החלטות ובכל חודש לשנות אותן.

יהושע בשן: התהליך מתחיל 15 חודשים לפני שהעוף נמצא על המדף.

יהושע בשן: לכן צריך סוג של ויסות בעניין הזה.

יהושע בשן: לגבי דברים שנאמרו על קרטל – אם מישהו יבדוק עכשיו מה קורה בעולם הוא יגלה שבכל מדינות אירופה נשארו 3–4 אינטגרציות שמובילות את השוק ומנהלות את המחיר.

יהושע בשן: אם אנחנו רוצים להגיע לזה, כך נעשה.

יהושע בשן: שם אין פריפריה, שם אין גבולות, שם אין עימותים, ולכן אנחנו לא יכולים להיות דומים להם.

יהושע בשן: אני מבקש שתמשיך לעשות את המאמץ להעביר את הסעיף במועצה.

יצחק וקנין: תודה לך.

יצחק וקנין: אבשלום וילן, מזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל, חבר הכנסת לשעבר, בבקשה.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבשלום וילן: לפני שנתיים בערך בחוק ההסדרים החליט משרד האוצר על ניסיון לפרק את המערכת.

אבשלום וילן: מועצת הלול הודיעה שהיא מוותרת על הזכות שלה לתכנן, מה שנקרא לווסת, והתוצאה היא שאם עד אותה תקופה המחיר למשחטה היה בערך 16 שקלים, היום הוא סביב 8.5–9 שקלים.

אבשלום וילן: אם כל הפער הזה היה הולך לצרכן אז מנגנון השוק עובד, אבל לא דובים ולא עצים: הצרכן לא רואה כלום.

אבשלום וילן: זה היה ברור לגמרי, משום שאחרי שגומרים לתקוף את התכנון, הכול עובר דרך כמה דברים בסיסיים.

אבשלום וילן: למועצת הלול יש מספר מדויק, כפי שהציג קודמי, שמרגע אפס היא יודעת כמה אפרוחים יש במערכת ולכן ניתן לווסת ולהגיע למצב שבו לצרכן יישמרו מחירים הוגנים ואילו היצרן יוכל לחיות.

אבשלום וילן: ברור שתמיד הגדולים, והגדולים מאוד, שהם בעיקרם פרטיים, מעוניינים להפיל את כל הקטנים.

אבשלום וילן: אנחנו לא אירופה.

אבשלום וילן: אם בגבול הצפון ובגבול הדרום ובהרי ירושלים לא יגדלו פטם אז לא תתקיים החקלאות.

אבשלום וילן: מדינת ישראל מייבאת למעלה מחצי מן המזון שלה, אבל לפחות יש קונצנזוס של שבעים שנה, עוד לפני השלטון הזה.

אבשלום וילן: חבר הכנסת ברושי, אני מציע לך, תעזוב את הפקידים.

אבשלום וילן: בסופו של דבר את המדיניות קובע שר האוצר.

אבשלום וילן: יושב פה רכז הסיעה שלו.

רועי פולקמן: יש גם את שר החקלאות.

יפעת שאשא ביטון: תיכף נתייחס לשר האוצר.

יפעת שאשא ביטון: אני מחכה בסבלנות.

קריאה: איפה יש את משרד החקלאות?

קריאה: יש דבר כזה?

אבשלום וילן: יש שר חקלאות ויש שר אוצר.

יצחק וקנין: האמן לי שנפגשנו עם שר האוצר .

יצחק וקנין: שר האוצר מבין את המציאות.

יצחק וקנין: הוא נתן לפקידים לבדוק, ולצערי הרב – היום אפשר לבדוק את זה לא על פרק זמן של חודש, חודשיים, שלושה.

יצחק וקנין: היום יש לנו מידע על שנתיים, יש לנו את כל הגרף.

איתן ברושי: בואו נבקש לעבוד ישירות מול שר האוצר, בלי הדרג של הפקידים.

יוסי אדוני: המגדלים בכל ענפי החקלאות מסכימים לעבוד מול שר החקלאות ומול שר האוצר.

אבשלום וילן: אני בעד שננהל את המאבק עד חורמה, עם הסכמות, עם חבטות וכל מה שאתם רוצים עם שר החקלאות ושר האוצר.

אבשלום וילן: אני מעולם לא התווכחתי עם פקידים כי מעל פקידים יש שר והוא מחליט.

אבשלום וילן: אתו צריך לשבת, לריב ולצעוק, הכול בסדר, אבל לא מקובל עלינו לזרוק את זה על פקידים.

אבשלום וילן: אנחנו צריכים באמת להילחם בקובעי המדיניות.

אבשלום וילן: את ההחלטה הקודמת הוביל ראש אגף התקציבים.

אבשלום וילן: אנחנו בסופו של דבר טרפדנו אותה פה בוועדה.

רועי פולקמן: והוועדה החליטה וגם הבית החליט.

אבשלום וילן: לגבי המחירים – כרגע מה שאמיר לוי רצה אז שלא יקרה, קורה.

אבשלום וילן: למה?

אבשלום וילן: משום שברגע שאין ויסות כך קורה, המגדלים הקטנים נפגעים ויוצאים.

אבשלום וילן: ואיפה הם יושבים – כבר אמרתי.

אבשלום וילן: לכן לא יעזרו פה כל התיאוריות, לא מארצות הברית ולא מאירופה.

אבשלום וילן: צריך להגיע למנגנון ויסות בראשות ובסמכות, ושקוף לחלוטין.

אבשלום וילן: הדברים שקופים.

אבשלום וילן: לכן התיקון שלך חיוני, כי אם לא, מה שיקרה פה, שהקטנים ייצאו תוך שנה–שנתיים מן השוק.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: דוד אוזנה, מגדל ממושב זרעית, בבקשה.

דוד אוזנה: אני גם נציג מועצת הלול וגם יושב-ראש קרן הפטמים, שעכשיו תתחדש כנראה בעקבות החוק.

דוד אוזנה: לפני שבוע פנה אליי מגדל, הוא התקשר אליי כאשר הוא חסר אונים.

דוד אוזנה: הוא אמר לי: דוד, איך אתה יכול לעזור לי להוציא עופות?

דוד אוזנה: שאלתי אותו: איך אני יכול לעזור לך?

דוד אוזנה: יש לך איזה סיפור עם המשחטה?

דוד אוזנה: הוא אמר לי: כן, לא מוציאים לי את העופות.

דוד אוזנה: אלה עופות בני 60 ימים.

דוד אוזנה: לא האמנתי למשמע אוזניי.

דוד אוזנה: ואז נסעתי אליו ואמרתי: תראה לי את התאריך.

דוד אוזנה: כן, הוא צודק.

דוד אוזנה: כל כך כאב לי הלב.

דוד אוזנה: זה היה פשוט לבכות וזהו.

דוד אוזנה: הוא שאל אותי: מה עכשיו?

דוד אוזנה: התחלתי להתקשר בטלפון ואף אחד לא יכול היה לעזור.

דוד אוזנה: החליטו שבמחיר צריך גם לשחוט אותו.

דוד אוזנה: עזוב שהמחיר נמוך, הוא 4.50 שקלים.

דוד אוזנה: פתחתי בזה, אני לא רוצה לחזור על מה שאמרו, אבל זה דוגמה אחת, ויש דוגמאות נוספות כאלה.

דוד אוזנה: ונניח שנסגור את הלול.

דוד אוזנה: מה האלטרנטיבה אחר כך?

דוד אוזנה: במקרה הזה אותו אדם גר בגבול הצפון.

דוד אוזנה: לפני כשלושה חודשים ישבתי עם בכיר מאוד בשופרסל, באופן חצי אקראי, ושתינו בירה.

דוד אוזנה: לא ידעתי שהוא כל כך בכיר.

דוד אוזנה: שאלתי אותו: אתה מתעסק עם העופות?

דוד אוזנה: הוא אמר לי: כן.

דוד אוזנה: שאלתי אותו: למה אתם מוכרים את העוף ב-17 שקל?

דוד אוזנה: אתה קונה אותו היום ב-8 שקל.

דוד אוזנה: הוא אמר לי: כן, גם כשקניתי אותו ב-14 שקל מכרתי ב-17 שקל אז הפעם אני רוצה להרוויח יותר.

דוד אוזנה: זאת הייתה התשובה של שופרסל.

דוד אוזנה: אני עומד מאחורי מה שאני אומר, אם צריך אביא לכאן את האיש והוא מוכן לחזור על דבריו, הוא לא מפחד מאף אחד.

יצחק וקנין: הגרף מראה את זה.

דוד אוזנה: הייתי יושב-ראש ועדת ההסדר שהיה בפעם הקודמת, שקראו לו "קרטל".

דוד אוזנה: אתה מבין, אנחנו קרטל, אנחנו פושעים.

דוד אוזנה: .. אז המחיר לא עבר את ה-17 שקל בסופרמרקט.

דוד אוזנה: את זה לא אנחנו אומרים, הלמ"ס אומר את זה.

דוד אוזנה: אם אנחנו היינו אומרים, היו חושבים שאנחנו מעוותים.

דוד אוזנה: לא מועצת הלול אמרה את זה אלא הלמ"ס.

דוד אוזנה: אז גם כשעשינו ויסות היו עודפים כי בלתי אפשרי אחרת.

דוד אוזנה: למה?

דוד אוזנה: מכיוון שכושר הגידול גדול יותר מכושר הייצור, לכן תמיד יש שאיפה, כל אחד מושך את השמיכה קצת אליו ואז יוצא שאף פעם לא מגיעים לאיזון מוחלט כדי שהמחיר יקפוץ.

דוד אוזנה: נפגשנו עם שר האוצר שיש לו אוזן קשבת.

דוד אוזנה: מי שיגיד שאין לו אוזן קשבת מטעה.

יצחק וקנין: אני מסכים אתך.

דוד אוזנה: לא במקרה, אנחנו חברים זמן רב.

דוד אוזנה: יש לו אוזן קשבת.

דוד אוזנה: אני לא יודע למה זה לא מתקדם.

יצחק וקנין: זה יתקדם, אל תדאג.

דוד אוזנה: לסיום, אזכיר לך דבר אחד.

דוד אוזנה: מנהלת הוועדה זוכרת את זה, היא נמצאת פה שנים רבות: כשנחקק חוק הגליל, גם אז שר החקלאות התנגד ומשרד האוצר התנגד, ועשינו אותו.

דוד אוזנה: תלך כך עד הסוף, אל תפחד.

דוד אוזנה: אני מבקש מחברי הכנסת- - -

איתן ברושי: בזכות יפעת שאשא ביטון, זה בזכותה.

איתן ברושי: תגיד לה תודה.

דוד אוזנה: אם זה תלוי בשר האוצר – הכול בסדר.

יצחק וקנין: נציג המועצה לצרכנות, אתה רוצה להתייחס לדברים?

יצחק וקנין: בבקשה.

גיל ברגפרוינד: אני כלכלן המועצה הישראלית לצרכנות.

גיל ברגפרוינד: בשוק חופשי, בעולם של שיווי משקל המחיר לכאורה היה אמור להמשיך לרדת ככל שמייצרים יותר.

גיל ברגפרוינד: המחיר פחות או יותר התקבע על מחיר נמוך אבל הוא לא המשיך לרדת.

יצחק וקנין: תחזור עוד פעם על מה שאמרת, שנילי אבן חן תשמע טוב את מה שאתה אומר.

אשר מאיר: זה בגלל המכסות.

אשר מאיר: בגלל המכסות המחיר לא יכול לזוז.

יצחק וקנין: איזה מכסות?

יצחק וקנין: אין מכסות.

יצחק וקנין: אדוני טועה.

יצחק וקנין: רבותי, תנו לי לדבר.

יצחק וקנין: נתתי רשות דיבור לכלכלן מן המועצה לצרכנות.

יצחק וקנין: תשמעו היטב, ענף ההטלה יש בו מכסות והוא מתוכנן.

יצחק וקנין: ענף הפטם פרוץ לחלוטין, אין מכסות, איש הישר בעיניו יעשה.

יצחק וקנין: הקשבת למה שאמרתי בתחילת דבריי.

יצחק וקנין: פעם היו רק מגדלים חקלאיים והיו משחטות בנפרד.

יצחק וקנין: אני לא מדבר על התנועה הקיבוצית, שזה חלק מן המערכת הכלכלית שלה.

יצחק וקנין: אבל בתקופה האחרונה נכנסו המשחטות לגדל בתוך המושבים בפלטפורמה של חקלאי.

יצחק וקנין: נתנו לו רנטה חודשית ומה אכפת לו.

יצחק וקנין: הוקמה רכבת של חוות.

יצחק וקנין: רבותי, אין יכולת של הציבור שלנו לקלוט את כל המאסה של הייצור, אין, הסברתי את זה.

יצחק וקנין: אומר כאן כלכלן מן המועצה לצרכנות.

יצחק וקנין: אילו זה היה משפיע עליי ועליך – הייתי הולך אתכם, אבל זה לא משפיע עלינו, רבותי, זה רק מחסל את החקלאים.

יצחק וקנין: אז מה עשינו בזה?

יצחק וקנין: איך אמרה אסתר המלכה: "אין הצר שוה בנזק המלך".

יצחק וקנין: לא יצא לנו כלום מכל המהלך הזה שאנחנו עושים.

יצחק וקנין: אל תחשבו שאני בא ממקום שאני לא רוצה את טובת הצרכן.

יצחק וקנין: הצרכן – זה אל"ף-בי"ת, אבל הסברתי דברים שאתם חיים אותם.

יצחק וקנין: אתם יודעים שהיום אין כמעט מכירת עוף שלם, הכול מחולק בתוך המשחטה, מגיע בתוך חמגשיות מסודרות: כרעיים, כנפיים, ירכיים, חזה עוף, מה שאתם לא רוצים, הכול מגיע מפורק, במחירים אחרים לגמרי.

יצחק וקנין: 17 שקל לקילוגרם זה מחיר לעוף שלם.

יצחק וקנין: אז על מי עובדים בעיניים?

יצחק וקנין: אדוני הכלכלן, אנא תמשיך.

גיל ברגפרוינד: רציתי להשלים רק עוד שני משפטים.

גיל ברגפרוינד: חשוב להבטיח שחקלאים לא יפשטו רגל.

גיל ברגפרוינד: זה חשוב לא רק---

מיכה שוורץ: חשוב שירוויחו.

מיכה שוורץ: יש הבדל בין לא לפשוט רגל ובין להרוויח.

גיל ברגפרוינד: לא לפשוט רגל, פירושו של דבר שתישמר התחרות.

יצחק וקנין: נא לא להפריע לו.

יצחק וקנין: רבותי, תנו לו לדבר.

גיל ברגפרוינד: תחרות חייבת להימשך ולכן חשוב שחקלאים כן יתפרנסו ולא יפשטו רגל.

גיל ברגפרוינד: יחד עם זה, בוודאי חשוב גם שהמחיר לצרכן יישאר נמוך.

גיל ברגפרוינד: לכן אני רוצה לחדד את דבריך ולחפש את הפתרון, שמכיוון שרוב הציבור ממילא צורך את חלקי העוף ולא את כולו, לחפש פתרון גם להסדיר את המחירים של חלוקת חלקי העוף ולא רק של העוף השלם.

גיל ברגפרוינד: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: דרך אגב, הצעתי את זה לשר האוצר בישיבה אתו לפני 10 חודשים והוא אישר.

יצחק וקנין: אמרתי לו: אני מוכן לקבע לך, לתת לך את כל הפלטפורמה, לא יהיה פה כאוס.

יצחק וקנין: הכי חשוב הוא הצרכן, רבותי, אני אומר את זה פה, רק מה, בואו לא נהרוג את החקלאים.

יצחק וקנין: בסוף תהיה לנו אינטגרציה של 3–4 משחטות שישתלטו על כל המערכת ואז יעשו את התיאום ביניהן.

יצחק וקנין: הן יווסתו את הענף בלי טובות של אף אחד.

יצחק וקנין: מה נגיד לתושבי המושבים זרעית, אביבית, דובב, מושבים בדרום ובצפון, בכל נקודה?

יצחק וקנין: מה נגיד?

יצחק וקנין: מדינת ישראל היא מדינה קטנה.

יצחק וקנין: היכולת שלי – ואני אומר את זה כמי שגר באזור הזה – גם מבחינת ההזדמנויות, אין הרבה הזדמנויות לתושבים באזור.

יצחק וקנין: החקלאות היא חלק מן הפרנסה.

יצחק וקנין: אם אתם רוצים שאנחנו נגור בתל אביב, בין חדרה לגדרה, אין בעיה, אבל מישהו צריך לגור במקומות האלה.

יצחק וקנין: אם לא ניתן משהו שימשוך אותם לשם אז לא יגורו שם.

איתן ברושי: מי לדעתך מתרגש ממה שאמרת, פרט ממך וממני?

יצחק וקנין: אני אומר את הדברים מכל לבי.

יצחק וקנין: זאת מציאות ואנחנו חייבים להמשיך ולעשות את הכול כדי לשמור על החקלאות במדינת ישראל.

יצחק וקנין: אוי ואבוי למדינת ישראל אם היא תהיה תלויה בעגבנייה של טורקיה, במלפפון של ירדן.

יצחק וקנין: עם ברוגז אחד קטן גם את זה לא נמצא על המדף.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, בבקשה.

יצחק וקנין: גם היא גרה בצפון וקרובה לנושא החקלאות.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: אמרת את הדברים מדם לבך כך שאין הרבה מה להוסיף.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לחדד כמה נקודות.

יפעת שאשא ביטון: ראשית, אם אנחנו מדברים על מדיניות – אין פה שאלה שהמדיניות של מי שמוביל היום את משרד האוצר, וזה שר האוצר, היא minded לחקלאים, במיוחד אלה שבגבול הצפוני.

יפעת שאשא ביטון: לפני כשנה וחצי, שנתיים, ישבנו פה ונלחמנו בשיניים, חרף כל ההתנגדויות – שהגיעו דווקא לא מן הבית הזה אלא מגורמים חיצוניים – והצלחנו להעביר את חוק הגליל לעשר שנים נוספות, ולא בכדִי.

יפעת שאשא ביטון: אבל לא יכול להיות שעשינו את כל המהלך הזה בהטלה ועכשיו כשאנחנו מדברים על הפטם אנחנו עומדים מול שוקת שבורה, דווקא אותם חקלאים הסמוכים לגבול שעזרנו להם.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להציע משהו.

יפעת שאשא ביטון: נכון שאנחנו עושים הכול כדי לטפל ביוקר המחיה.

יפעת שאשא ביטון: גם נמשיך לעשות את זה וזה ימשיך להיות המגדלור שעומד לנגד עינינו.

יפעת שאשא ביטון: אבל מתכנון מוחלט לאפס תכנון, יש עוד הרבה מאוד באמצע.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שנוכל למצוא את השביל שבו אנחנו גם נטפל ביוקר המחיה וגם נדאג לחקלאים שלנו שיושבים על הגבול, שלא יקרסו.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על כך עם שר האוצר, ואני יודעת שגם חבר הכנסת וקנין דיבר עם שר האוצר כמה וכמה פעמים.

יפעת שאשא ביטון: שר האוצר רוצה לפתור את הסוגיה הזו והפנה אותי גם לדרג של הפקידים כדי למצוא פתרון.

יפעת שאשא ביטון: הייתה אמורה להתקיים פגישה לפני שבועיים עם עדי חכמון אך היא לא יכלה להתפנות בגלל כל הסיפור של הנמל, ואני מקבלת את זה.

יפעת שאשא ביטון: אבל אין שאלה שאנחנו צריכים לצאת מפה כאשר משרד האוצר צריך למצוא פתרון.

יפעת שאשא ביטון: אני לא אומרת מה הפתרון, אני לא אומרת איך תעשו את זה.

יפעת שאשא ביטון: תמצאו פתרון, איך אנחנו פעם אחת מצילים את החקלאים האלה שיושבים כאן, ופעם שנייה אנחנו לא פוגעים בצרכן.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שיש דרך כזו.

יפעת שאשא ביטון: החקלאים הביאו הצעה שעל פניה נראית מעשית מאוד.

יפעת שאשא ביטון: הם לא מדברים על ביטול המצב הקיים ויצירת תכנון מחדש, אבל הם כן מדברים על הוראת שעה שתאפשר להם לשרוד את המציאות שבה הם נמצאים היום.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזאת צריכה להיות ההחלטה גם בסוף הדיון, שמשרד האוצר ימצא פתרון ויביא אותו לשולחן הדיונים מחדש.

יצחק וקנין: יש לנו הצעה שאנחנו מגבשים.

דוד אוזנה: זאת הייתה ההצעה כשנפגשנו עם שר האוצר.

דוד אוזנה: הוא היה בסדר, בסוף הישיבה הוא אמר לנו "סעו", אבל מסמסו את זה.

דוד אוזנה: עוד ישיבה, עוד ישיבה ולא יצא כלום.

יפעת שאשא ביטון: תסמוך על שנינו שנמשיך ללחוץ ונקדם את זה.

דוד אוזנה: צריך לקצוב את זה בזמן.

יצחק וקנין: בתוך שבועיים אעביר הצעת חוק, שקיימת כבר.

יצחק וקנין: אני אומר חד וחלק: אין יותר זמן לחכות.

יצחק וקנין: המצב בלתי אפשרי.

יצחק וקנין: אאפשר לד"ר אשר מאיר מפורום קהלת להתייחס, בבקשה.

קריאה: הוא תומך בזה.

יצחק וקנין: הבנתם?

יצחק וקנין: אם נציג פורום קהלת לא מדבר – חשבו שאני הולך לעשות פה מחטף בחוק הקודם, אבל לא באתי לעשות פה מחטפים.

יצחק וקנין: אני מנסה להסביר את הרציונל.

יצחק וקנין: תשמעו היטב, אני מוכן בהתחייבות לשלוח לך, לשלוח לנילי אבן חן את החשבוניות של חקלאים, מה הם קיבלו על פדיון.

יצחק וקנין: רבותי, זה צריך לחלחל לנו כלפי הצרכן.

יצחק וקנין: ראיתי חשבונית על 2.90 שקל, על 3.30 שקל, על 3.80 שקל, כאשר עלות הגידול היא 5.50 שקל – זה הפסד לחקלאי, זה הפסד של 400,000–500,000 שקל בגידול לחקלאי.

יצחק וקנין: זה חקלאי שנפגע בפעם אחת, ואילו בפעם השנייה קח אותו, תחפור קבר ותשים אותו בתוך הקבר.

יצחק וקנין: אני אומר את זה בצורה הכי בוטה.

יצחק וקנין: אין לו שום דבר אחר, גמרת לו את החיים.

יצחק וקנין: רבותי, עם כל הכבוד, יש עלינו חובה כחברי כנסת – אני לפחות יכול לומר את זה – חובתנו לדאוג שאותם חקלאים יתפרנסו בכבוד בלבד, לא יותר מזה.

יצחק וקנין: את זה נעשה בשבועיים הקרובים בכל הכוחות.

יצחק וקנין: אין לנו שום עניין.

יצחק וקנין: אנחנו נקבע את זה, שהמחירים לא ייפרצו.

יצחק וקנין: אני אומר את זה באחריות.

יצחק וקנין: שאף אחד לא יחשוב שהוא הולך לעשות פה הון, לא יהיה דבר כזה.

יצחק וקנין: אנחנו נקבע את המחיר.

יצחק וקנין: אני בכלל הצעתי לקבוע כמו בלחם, כמו בביצים.

יצחק וקנין: למה בביצים יש מחיר מפוקח?

יצחק וקנין: בואו נקבע מחיר מפוקח.

יצחק וקנין: אף אחד פה לא ישתולל, לא הרשתות ולא המשחטות, נקבע את הכול מפוקח.

יצחק וקנין: הרי זה לא ענף שולי, רבותי, זה ענף של 4.5 מיליארד שקל, זה ענף גדול.

יצחק וקנין: לכן אני חושב שצריך לעשות את הפעולה הזאת.

יצחק וקנין: אאפשר לעוד דובר להתייחס.

יצחק וקנין: יוסי אדוני, רצית לומר משהו?

יצחק וקנין: בבקשה.

יוסי אדוני: אומר רק מילה.

יוסי אדוני: אין צורך לחזור על דברים שנאמרו פה.

יצחק וקנין: מולי לויט, אתה רוצה להגיד משהו?

שמואל לויט: לא.

שמואל לויט: אני מקווה שיהיה דיון עם משרד האוצר ואז יהיה מה להגיד.

יצחק וקנין: אני מניח את הצעת החוק.

יצחק וקנין: הייתה לי שיחה עם שר האוצר ואני חושב שהולכים לכיוון הזה, לא לכיוון אחר.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, היום זה דיון מהיר.

אבשלום וילן: נכון?

יצחק וקנין: זה דיון מהיר שאסכם אותו, אקרא את הסיכום של הדיון המהיר.

אבשלום וילן: אני מציע שתניח אותו על שולחן הכנסת באותו שבוע.

יצחק וקנין: בוודאי.

יוסי אדוני: כבוד היושב-ראש, לא אחזור על דברים שכבר נאמרו.

יוסי אדוני: אתם השופר שלנו.

יוסי אדוני: יש לכם רוח גבית מכל ההתיישבות, מכל החקלאים.

יוסי אדוני: נוצר פה ואקום, שמשרד החקלאות יצר אותו.

יוסי אדוני: שאו ברכה.

יוסי אדוני: כפי שאני אומר כל הזמן לכולם, וגם בנושא החקלאות ובנושא ההתיישבות: תחזקו את התושבים ואת ההתיישבות לפני העימות הבא, כדי שנישאר חזקים ונמשיך לחיות שם בכבוד.

יוסי אדוני: זו מדרגה קטנה בסולם הארוך שיש לנו עוד לעלות.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: עוד מישהו רוצה להתייחס?

יצחק וקנין: אקרא את החלטת הוועדה.

יצחק וקנין: הוועדה מחליטה לדרוש ממשרד החקלאות ופיתוח הכפר לוודא כי המועצה לענף הלול תכין תוכנית להסדרה ולייצוב של ענף הפטם, לרבות ויסות של פעילות המדגרות והאפרוחות.

יצחק וקנין: הוועדה החליטה להטיל על משרד האוצר להעביר אליה בכתב עד ליום 1 ביולי 2018 הצעה להבטחת הרווחיות של החקלאים.

יצחק וקנין: במקביל תונח בשבועיים הקרובים הצעת החוק שלי, בעזרת השם, שמדברת על ויסות הענף.

יצחק וקנין: בתוך ההצעה בוודאי נעגן את כל מה שצריך.

יצחק וקנין: אני מאחל לכולנו שנצא לדרך אחרת.

יצחק וקנין: תודה לכולם.