ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 789, 2018-06-13 09:05

אלי אלאלוף: חברים, נתחיל ותוך כדי הדיון יצטרפו עוד חברים.

אלי אלאלוף: חברי, לא רק אתם מתרגשים אלא גם אנחנו.

אלי אלאלוף: היום ה-13 ביוני 2018, ל' בסיון התשע"ח, השעה 9:05 ואני פותח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי אלאלוף: ראש חודש טוב לכולם.

אלי אלאלוף: אנחנו שמחים שהשדולה למען יהודי אתיופיה מתכנסת היום במתכונת מאוד מיוחדת.

אלי אלאלוף: אנחנו מתכנסים היום מפני שהממשלה אמורה לדון בשבוע הבא בהמשך העלייה של יהודי אתיופיה ואני בטוח שבדיון היום נגיע למסרים שיונחו בפני הממשלה וכי כל חברי הכנסת וסיכום הדיון היום יעשו את העבודה כדי שהממשלה תקבל את ההחלטות הנכונות ביותר בנושא הזה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, נפתח בכמה מילים של חבר הכנסת אברהם נגוסה שבזכותו גם חבר הכנסת חיליק בר, גם חבר הכנסת מאיר כהן ואנכי היינו יחד אתו באתיופיה לפני כמה חודשים.

אלי אלאלוף: לפני כמעט שנה.

אלי אלאלוף: היינו באדיס אבבה ובגונדר וראינו את המצב של יהודי אתיופיה בכאב רב.

אלי אלאלוף: אנחנו נעשה הכול, נמשיך ונעשה הכול למען העלאת יהודי אתיופיה, כל יהודי אתיופיה ללא מספר מדויק כי אף אחד לא יודע כמה יהודים עוד נשארו באתיופיה והם זקוקים ורוצים בכמיהה בלתי רגילה לעלות לארץ שלנו.

אלי אלאלוף: בבקשה, אברהם, תפתח ומיד אחר כך נקרין סרטון שעשו החברים מהקואליציה למען יהודי אתיופיה כאשר את כל העבודה מול הוועדה שלנו והשדולה הובילה הילה סעדיה.

הילה סעדיה: אני וגם יקיטה.

אברהם נגוסה: תודה אדוני היושב ראש.

אברהם נגוסה: אני רוצה לברך אותך על התכנסות השדולה.

אברהם נגוסה: הקמת את השדולה מיד אחרי שחזרנו מאתיופיה, אחרי שראינו את אחינו באדיס ובגונדר ממתינים שנים רבות בתנאים לא תנאים כדי להגיע לארץ ישראל ולהתאחד עם הוריהם, עם בניהם, עם בנותיהם ועם אחיהם.

אברהם נגוסה: מאז חזרנו חבריי חברי הכנסת, פעלנו גם חבר הכנסת חיליק בר, גם חבר הכנסת מאיר כהן וחברי כנסת נוספים כמו חבר הכנסת דוד אמסלם, חבר הכנסת דוד ביטן, חברת הכנסת רויטל סויד.

אברהם נגוסה: אני מאוד רוצה להודות להם, לחבר הכנסת, שפעלנו כאיש אחד ודחפנו.

אברהם נגוסה: מאז הביקור שלנו יש לנו 1,400, מתוכם 92 עלו לפי חוק השבות ו-1,308 עלו לפי החלטת הממשלה.

אלי אלאלוף: צריך להודות לרשות האוכלוסין.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: בהחלט.

אלי אלאלוף: שעשתה עבודה אדירה בתקופה יחסית קצרה.

אברהם נגוסה: בהחלט.

אברהם נגוסה: נמצא כאן ראש האגף מר עמוס ארבל שבאמת על פי החלטת הממשלה פעלו ו-1,400 אחינו הגיעו לכאן.

אברהם נגוסה: אני מברך על העבודה שלהם.

אברהם נגוסה: אחינו ממשיכים לסבול, להמתין שם והמשפחות כאן ולכן הפתרון צריך להיות ביצוע החלטת הממשלה מספר 716 שהתקבלה פה אחד בשנת 2015.

אברהם נגוסה: כל קיצוץ, כל תכנית, כל קיצור דרך, זה לא פותר את הבעיה.

אברהם נגוסה: מה שיפתור את הבעיה ויביא את אחינו שממתינים שנים שם, זה ביצוע החלטת הממשלה 716 משנת 2015.

אברהם נגוסה: זה הפתרון.

אברהם נגוסה: להביא אותם בהקדם האפשרי.

אברהם נגוסה: זה מה שאנחנו דורשים מממשלת ישראל, מראש הממשלה, משר האוצר, משר הפנים.

אברהם נגוסה: חשוב מאוד לציין שהיום הנושא נמצא בדיון וכנראה יהיה בדיון בוועדת השרים ביום שני בראשות ראש הממשלה אבל אני אומר להם שהמפתח כאן הוא שר הפנים.

אברהם נגוסה: אם שר הפנים אריה דרעי בא ואומר שהוא מוכן ללכת על זה לביצוע החלטת הממשלה שהוא תמך בה.

אברהם נגוסה: הייתה לי שיחה עם שר האוצר וחד וחלק אמר שזאת לא בעיה של תקציב.

אברהם נגוסה: אני חושב שהקריאה שצריכה לצאת מכאן היא ששר הפנים שהוא ממונה מטעם ממשלת ישראל בעניין אשרות כניסה או אישור עלייה למדינת ישראל, הוא צריך להוביל את הנושא הזה וללכת בדרכו של מר"ן הרב עובדיה יוסף.

אברהם נגוסה: הוא זה שהתחיל את המהלך הזה ובזכותו נמצאים כאן 150,000 יהודים במדינת ישראל.

אברהם נגוסה: אנחנו דורשים משר הפנים ללכת בדרכו של הרב עובדיה יוסף.

אברהם נגוסה: סיים את המצווה בה הוא התחיל.

אברהם נגוסה: לא יתכן שהיום שר הפנים אריה דרעי צריך לעצור את העלייה מאתיופיה.

אברהם נגוסה: מדצמבר 2017 אין עלייה ואפילו לא של אדם אחד.

אברהם נגוסה: לא הגיעו למדינת ישראל.

אברהם נגוסה: אני שוב מברך את הדור הצעיר.

אברהם נגוסה: אני מרגיש חזק כי זה לא אברהם נגוסה.

אברהם נגוסה: היום יש דור חדש והדור החדש מוביל את המאבק ואני שמח ואני גאה בבני העדה, בכל החברה הישראלית.

אברהם נגוסה: אני לא אנקוב עכשיו בשמות אבל יישר כוח.

אברהם נגוסה: תמשיכו.

אברהם נגוסה: נמשיך עם תמיכה של חברי הכנסת ונביא את אחינו בהקדם האפשרי.

אברהם נגוסה: אני גם רוצה לברך את חתן חידון התנ"ך.

אברהם נגוסה: זאת ממש גאווה לקהילה.

אברהם נגוסה: הנה הבחור שעומד לפנינו.

אברהם נגוסה: ראינו אותו באדיס אבבה עת היינו שם בביקור.

אברהם נגוסה: הוא אחד החזנים שם ויצא במקום השני בחידון התנ"ך הבינלאומי.

אברהם נגוסה: הוא נמצא בישראל.

אברהם נגוסה: בביקור שלי עם נשיא מדינת ישראל נפגשנו עם המשפחה שלו שם ואני מקווה שהמשפחה שלך תגיע בהקדם האפשרי.

אברהם נגוסה: תודה רבה אדוני היושב ראש.

אלי אלאלוף: תודה על מילות הפתיחה.

אלי אלאלוף: יש לנו סרט שעשיתם.

אלי אלאלוף: בבקשה, בואו נראה אותו.

אלי אלאלוף: (הקרנת סרטון).

אלי אלאלוף: עוד מעט טיגבו ידבר אתנו מאדיס.

אלי אלאלוף: הוא יהיה בסקייפ בשיחה ישירה אתנו.

אלי אלאלוף: גם לי הייתה הזכות לראות אותו בתפקודו המדהים בקהילה באדיס אבבה.

אלי אלאלוף: התפללנו אתו כל החברים שיושבים כאן.

אלי אלאלוף: אח של טיגבו כאן.

אלי אלאלוף: עוד מעט תראה אותו.

אלי אלאלוף: טיגבו, שלום.

אלי אלאלוף: מה שלומך?

אלי אלאלוף: אתה מדבר ישר עם ועדה של הכנסת.

אלי אלאלוף: אני מאוד מתרגש מהתפילה שקיימנו אתך עת היינו באדיס אבבה יחד עם החברים שלי מאיר כהן, חיליק בר ואברהם נגוסה שאני לא צריך להציג אותו.

אלי אלאלוף: תפילה מדהימה שהובלת במקום הזה.

טיגאבו גלגאי: תודה.

אלי אלאלוף: ספר לנו מה קורה היום בקהילה שלך.

טיגאבו גלגאי: אנחנו חיים במקום קשה.

טיגאבו גלגאי: זה לא קל.

טיגאבו גלגאי: כל יום חושבים על עלייה.

טיגאבו גלגאי: רק הגוף שלנו נשאר כאן והלב שלנו עלה מזמן.

אלי אלאלוף: אנחנו הרגשנו את זה.

אלי אלאלוף: אני מאוד מתרגש ובלי לפגוע בתפילות האחרות שהיו לי בחיים האחרים, אני לא זוכר תפילה שבה בכיתי כל כך מרוב התרגשות לראות את היופי של התפילה שלך, את המסירות, את הכוונה, את הרגישות שלך ואיך כל הקהל יחד אתך התפלל, גם אלה שלא ידעו את השפה ואת המילים.

אלי אלאלוף: הם לא הפסיקו לומר בכוונות שלהם כמה הם כמהים למדינת ישראל, לארץ שלהם.

אלי אלאלוף: חזרתי יחד עם החברים ומאז אנחנו עושים כמה שאפשר.

אלי אלאלוף: לא אומר שהצלחנו מספיק אבל נעשה את זה כדי שנצליח כי אנחנו רוצים לראות כל אחד מכם אתנו כאן בבית שלו מסודר וחי את החיים של המדינה.

אלי אלאלוף: נמצא אתנו אחיך.

אלי אלאלוף: בוא לכאן.

אלי אלאלוף: כמה זמן אתה כאן?

טפרה גלגאי: 15 שנים.

אלי אלאלוף: 15 שנים לא ראית אותו?

טיגאבו גלגאי: כן.

אלי אלאלוף: כמה זה מרגש.

אלי אלאלוף: תשאל אותו מה שאתה רוצה.

אלי אלאלוף: תשאל אותו מה שעוד לא שאלת אותו הבוקר.

טפרה גלגאי: מה נשמע?

טפרה גלגאי: (שיחה באמהרית).

קריאה: דברו בעברית.

טיגאבו גלגאי: נשאלנו למה אנחנו כאן.

טיגאבו גלגאי: אנחנו מחכים יותר מ-20 שנים לעלות לארצנו ואנחנו מתים כאן.

טיגאבו גלגאי: אני מבקש שתעלו אותנו.

טיגאבו גלגאי: די להיות כאן.

טיגאבו גלגאי: מספיק לנו.

אלי אלאלוף: מתי אתה עולה?

אלי אלאלוף: מחר?

טיגאבו גלגאי: לא יודע.

טיגאבו גלגאי: רק הקדוש ברוך הוא יודע.

אלי אלאלוף: ודאי שאתה מוכן אישית לעלות.

טיגאבו גלגאי: כן.

טיגאבו גלגאי: כל יום אני מוכן לעלות.

אלי אלאלוף: וכמוך כל הקהילה שנמצאת אתך.

טיגאבו גלגאי: כן.

טיגאבו גלגאי: גם הם.

אלי אלאלוף: הרב יואל בן נון רוצה לבוא לברך אותו?

יואל בן נון: כן.

סנטיהו טאדסה: מה שלומך?

סנטיהו טאדסה: (שיחה באמהרית).

אלי אלאלוף: נמצא אתנו הרב יואל בן נון שהוא אדם מדהים בפני עצמו ולא רק כרב.

אלי אלאלוף: אנחנו מבקשים ממנו לברך אותך.

אלי אלאלוף: לא הרבה אנשים יש להם זכות לברך אותך אבל לו מגיעה הזכות הגדולה הזאת.

יואל בן נון: מגיע לי בזכות זה שאני מלווה את העלייה הזאת מאז מבצע שלמה.

יואל בן נון: מהשבת של מבצע שלמה.

יואל בן נון: אנחנו מתפללים שמתקיימים ויתקיימו במהרה כל דברי הנביא ישעיהו שאמר "והיה ביום ההוא יתקע בשופר גדול ובאו העובדים בארץ אשור והנידחים בארץ מצרים" – זה עד אתיופיה – "וישתחוו לה' בהר הקודש בירושלים".

קריאה: אמן.

טיגאבו גלגאי: כל יום אנחנו מתפללים.

טיגאבו גלגאי: התלמידים שלי שואלים אותי מתי נעלה.

טיגאבו גלגאי: הרב הבית כבר בידינו.

טיגאבו גלגאי: הקדוש ברוך הוא מחכה שנעלה.

טיגאבו גלגאי: תעלו אותנו.

טיגאבו גלגאי: אנחנו מבקשים שתעלו אותנו ושייבנה בית המקדש בקרוב.

טיגאבו גלגאי: אנחנו רוצים ללכת ברגל לירושלים שלוש פעמים בשנה.

טיגאבו גלגאי: קודם כל, להעלות.

טיגאבו גלגאי: הקדוש ברוך הוא מחפש אותנו.

טיגאבו גלגאי: הוא שאל כשאנחנו מתפללים איפה כולם, איפה האחים.

טיגאבו גלגאי: נעלה ונהיה ביחד.

טיגאבו גלגאי: בקרוב ייבנה ביתה מקדש שלנו.

יואל בן נון: שמעתי עולים מאתיופיה שאמרו איפה אתה גר, בירושלים אבל איפה בירושלים?

יואל בן נון: בפתח תקווה.

יואל בן נון: איפה בירושלים?

יואל בן נון: בלוד.

יואל בן נון: איפה בירושלים?

יואל בן נון: בבאר שבע.

יואל בן נון: כל הארץ היא ירושלים, ארץ ציון ירושלים כפי שאנחנו שרים בהמנון.

יואל בן נון: במהרה יתקיים וכולכם עד האחרון ייתקע בשופר גדול ובאו העובדים והנידחים וישתחוו לה' בהר הקודש בירושלים.

טיגאבו גלגאי: אמן.

טיגאבו גלגאי: אמן.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: שתדע, יש כאן חמישה חברי כנסת ואם אחד מכם רוצה, בבקשה.

אלי אלאלוף: אתה זוכר את מאיר כהן שהיה אתנו מהביקור באתיופיה.

מאיר כהן: שלום.

אלי אלאלוף: יש לו דבר משותף אתך ואתי.

אלי אלאלוף: שלושתנו מאפריקה.

מאיר כהן: שלום לך.

טיגאבו גלגאי: שלום וברכה.

טיגאבו גלגאי: בוקר טוב.

מאיר כהן: אנחנו שומעים בכאב גדול את מה שאתה אומר.

מאיר כהן: יושבים כאן אותם פקידים נחמדים שנמצאים ואחד הדברים שאני קורא במסמכים זה שהם לא נותנים שם תעדוף.

מאיר כהן: אני מקווה שגם החדר מבין למה אני מתכוון.

מאיר כהן: אנחנו מבטיחים שלפחות כאן בוועדה ובוועדה של חבר הכנסת נגוסה נעשה הכול כדי שההחלטה הזאת תבוצע.

מאיר כהן: דע לך שאנחנו מירושלים הרחוקה והקרובה ללב שלך, יש חברי כנסת שעושים הכול כדי להביא אתכם ארצה.

מאיר כהן: תודה רבה ושיהיה לך יום טוב.

טיגאבו גלגאי: תודה רבה.

הילה סעדיה: לפני שנסיים את שיחת הווידאו, יש לי רק שאלה אחת.

הילה סעדיה: יושבים כאן פקידים, כמו שציין חבר הכנסת מאיר כהן, שהם מתעסקים בעלייה.

הילה סעדיה: יש כאן חברי כנסת, גורמים מאוד משמעותיים.

הילה סעדיה: מה יש לך לומר להם לקראת ישיבת הממשלה בשבוע הבא?

טיגאבו גלגאי: אני רוצה לומר שאנחנו האחים שלכם.

טיגאבו גלגאי: אנחנו ממתינים הרבה זמן.

טיגאבו גלגאי: למה לא עלינו?

הילה סעדיה: אוהבים אותך טיגבאו ונמשיך להיאבק בשבילך.

הילה סעדיה: תודה רבה.

אלי אלאלוף: כל טוב.

אלי אלאלוף: יום טוב.

אלי אלאלוף: אם הוא יכול להישאר על הקו, בבקשה.

הילה סעדיה: הוא יכול להישאר עד סוף הישיבה.

אלי אלאלוף: אמרו לי שהגיע קייס.

קריאה: עוד לא.

אלי אלאלוף: לפני מספר חודשים אברהם ביקש ממרכז המחקר והמידע של הכנסת לתת לנו נתונים.

אלי אלאלוף: לצערנו הנתונים בינתיים, למרות הפער בזמן, לא השתנו אבל רצינו לבקש להציג אותם.

נורית יכימוביץ כהן: תודה ליושב ראש.

נורית יכימוביץ כהן: אני חוקרת במרכז המחקר והמידע של הכנסת.

נורית יכימוביץ כהן: אני כתבתי את המסמך שנמצא לפניכם על השולחן.

נורית יכימוביץ כהן: מי שאין לו את המסמך, אפשר להוריד אותו מאתר מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

נורית יכימוביץ כהן: המסמך נקרא יישום החלטת הממשלה 1911, כניסה לישראל מטעמי איחוד משפחות לבני קהילות גונדר ואדיס אבבה.

נורית יכימוביץ כהן: אנחנו כתבנו את המסמך הזה לבקשת יושב ראש ועדת העלייה והקליטה חבר הכנסת אברהם נגוסה שביקש מאתנו לדעת מה סטטוס יישום החלטת הממשלה 1911.

נורית יכימוביץ כהן: למדנו שהחלטת הממשלה הזאת מבוססת על החלטת ממשלה קודמת, כמו שכבר נאמר כאן, מספר 716 שהיא בעצם הייתה החלטת ממשלה הצהרתית, היא לא קבעה תקציב להעלאת הזכאים אלא היא קבעה שצריך להביא לישראל את אחרוני בני קהילות ממתינים.

נורית יכימוביץ כהן: כמו שאמרתי, היא לא תקצבה את הבאתם.

נורית יכימוביץ כהן: בעקבות ההחלטה גם הוקם צוות בין-משרדי שהמליץ על החלטת הממשלה 1911.

נורית יכימוביץ כהן: המטרה של שתי ההחלטות האלה הייתה לתת מענה למצבים הומניטריים קשים ולהעלות לישראל קרובי משפחה מדרגה ראשונה של אנשים שכבר חיים בישראל, שכבר קיבלו אישור זכאות וכן הלאה.

נורית יכימוביץ כהן: החלטת ממשלה 1911 התקבלה באוגוסט 2016 והיא קבעה יעד של הבאת 1,300 מועמדים שכניסתם תאושר לישראל ותקצבה את הבאת המועמדים האלה בהתאם.

נורית יכימוביץ כהן: התקצוב הוא בהתאם לזכאותם של עולים מאתיופיה למרות שבעצם האנשים האלה לא נכנסים לישראל מכוח חוק השבות אלא מכוח חוק הכניסה לישראל.

נורית יכימוביץ כהן: הקריטריונים נקבעו גם בהחלטת ממשלה 1911.

נורית יכימוביץ כהן: מדובר כאן בקרובי משפחה מדרגה ראשונה כאשר ההחלטה פירטה קצת יותר לפי סדר עדיפויות להבאת האנשים.

נורית יכימוביץ כהן: קודם כל בודדים, לאחר מכן הורים שילדיהם כבר בישראל, ילדים בגירים, אלמנים או אלמנות ויתומים בגירים שלהורים שלהם הייתה זכאות.

נורית יכימוביץ כהן: הייתי רוצה להסב את תשומת לבכם לאיזושהי בעיה בין שני סעיפים של החלטת הממשלה כאשר סעיף 5 להחלטת הממשלה קבע שהבאת המועמדים תיעשה בהתאם לדחיפות לפי סדר הקריטריונים שציינתי וביחד עם זה סעיף 4 אמר שהבאת הממתינים לא תתעכב עד לגיבוש רשימת כל הזכאים לכניסה לישראל.

נורית יכימוביץ כהן: במתח שבין שני הסעיפים האלה, בין הדחיפות בהבאת האנשים והרצון לא להתעכב, לבין תעדוף, נוצר מצב או שיטת פעולה ברשות האוכלוסין וההגירה של משרד הפנים לפיה הם קיבלו בקשות, הם קיבלו 5,420 בקשות לכניסה לישראל, וכשהם התחילו לעבור על הבקשות, הם גילו שחלק מהבקשות כפולות ומשולשות, כלומר, מצב שבו יותר ממשפחה אחת בישראל מבקשת את כניסתה של אותה משפחה שעדיין נמצאת באתיופיה ואז כמובן היו צריכים לאחד את הבקשות.

נורית יכימוביץ כהן: רשות האוכלוסין וההגירה לא ידעה לומר לנו בדיוק כמה כפולות כאלה יש.

נורית יכימוביץ כהן: הם כן ידעו לומר לנו ש-326 בקשות אושרו ואלה בעצם 1,300 האנשים שנכנסו.

נורית יכימוביץ כהן: 209 בקשות נדחו ובהן היו 847 בני אדם.

נורית יכימוביץ כהן: לאחר שהושלם אישור כניסתם של 1,300 המועמדים, בעצם הרשות הפסיקה לטפל בשאר הבקשות, כנראה בגלל שלא היה תקציב אבל נראה לי שרשות האוכלוסין תסביר את זה בעצמם.

נורית יכימוביץ כהן: בעצם בגלל כל הבקשות הכפולות והמשולשות, הרשות כרגע לא יכולה לומר לנו לא כמה בקשות עדיין לא נבדקו אבל הבקשות אצלם וגם לא כמה אנשים מסתתרים בתוך הבקשות שמספרן לא ידוע.

נורית יכימוביץ כהן: לפי נתוני הסוכנות עד סוף 2017 נכנסו לישראל 1,308 אנשים במסגרת החלטת הממשלה, שלושת-רבעי מהם מגונדר ורבע מאדיס אבבה.

נורית יכימוביץ כהן: חשוב לומר לגבי העובדה ששאר הבקשות לא נבדקו שאין ברשות האוכלוסין אפשרות לחזור לממשלה ולדווח במדויק כמה אנשים מסתתרים בבקשות שלא נבדקו.

נורית יכימוביץ כהן: זה משהו שנדרש מהם בהחלטת הממשלה הקודמת.

אלי אלאלוף: למה הם לא יכולים?

נורית יכימוביץ כהן: כי הם לא יודעים כמה בקשות יש וכמה אנשים מסתתרים בתוכן.

נורית יכימוביץ כהן: הם לא יכולים לומר כמה בעלי פוטנציאל לזכאות עדיין חיים שם.

נורית יכימוביץ כהן: המידע הזה, כדאי לשאול אותם לגביו.

נורית יכימוביץ כהן: הבקשות עצמן נמצאות בידי משרד הפנים והם בעצם הפסיקו לטפל בהן כאשר החלטת ממשלה 1911 קבעה שככל שרשות האוכלוסין תתרשם כי מספר הזכאים לכניסה על פי החלטה זו גבוה או נמוך באופן משמעותי מ-1,300, יובא הדבר מחדש לאישור הממשלה.

נורית יכימוביץ כהן: בעצם הנתונים אמורים להיות אצלם.

נורית יכימוביץ כהן: נשארנו עם כמה שאלות מפתח להמשך.

נורית יכימוביץ כהן: קודם כל צריך לשאול כמה אנשים בעלי פוטנציאל לזכאות נמצאים עדיין באתיופיה ושאלה נוספת היא לגבי ההגדרה של האוכלוסייה שאותה ישראל מוכנה לקלוט במסגרת חוק הכניסה לישראל.

נורית יכימוביץ כהן: אולי נסיים בעניין התעדוף.

נורית יכימוביץ כהן: יכול להיות שבאתיופיה נשארו אנשים שמצבם ההומניטרי קשה במיוחד ובעצם הבקשה שלהם אפילו לא הגיעה לכלל בחינה.

נורית יכימוביץ כהן: תודה.

אברהם נגוסה: שאלה לגבי עמוד 5.

אברהם נגוסה: קהילות הממתינות באדיס אבבה ובגונדר.

אברהם נגוסה: יש כאן גם טבלה.

אברהם נגוסה: את יכולה להסביר?

נורית יכימוביץ כהן: כן.

נורית יכימוביץ כהן: אלה נתונים שקיבלתי מהרב ולדמן שאסף את הנתונים של הקהילות עצמן באתיופיה.

נורית יכימוביץ כהן: על פי הנתונים האלה בשנת 2016, לפני החלטת הממשלה 1911, היו כ-9,400 מועמדים.

נורית יכימוביץ כהן: חלק מהם הגיעו במסגרת החלטה 1911 ולכן ההערכה שלנו היא – אני מוכרחה לומר שזאת הערכה גסה ולכן לא ציינתי אותה קודם – שכרגע יש שם כ-8,500 אנשים בעלי פוטנציאל להיות זכאים.

נורית יכימוביץ כהן: אבל כמו שאמרתי, מידע יותר מדויק כן טמון בתוך הבקשות שבמשרד הפנים.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת חיליק בר.

יחיאל חיליק בר: אני אתחיל במילה טובה ואמשיך בכמה מילים פחות טובות.

יחיאל חיליק בר: מילה טובה לכל הגורמים המקצועיים שעושים עבודה בסוכנויות השונות, במשרדים הממשלתיים השונים, במסגרת מה שהממשלה – ותכף נדבר על הממשלה – נותנת לכם לעשות.

יחיאל חיליק בר: באמת לכם יישר כוח.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע אדוני היושב ראש וגם אברהם נגוסה, אנחנו היינו שם פעם אחת והיו שם משלחות רבות כמה פעמים.

יחיאל חיליק בר: הפרשה הזאת של 8,000 היהודים שנמצאים בגונדר ובאדיס באותן מחנות המתנה, היא תיזכר היסטורית בפרספקטיבה שאנחנו נסתכל עליה כאחת הפרשות הכי חמורות, האיוולות הכי לא נכונות שטבולות בריח גס של גזענות וטיפול בירוקרטי כושל.

יחיאל חיליק בר: התירוצים שנותנים לגברת הזאת ממרכז המחקר והמידע – ואני לא מאשים אותך חלילה – שמענו אותם מנובמבר 2011 והמשפחות האלה שמעו אותם במשך קרוב ל-20 שנים.

יחיאל חיליק בר: יושבים כאן אנשים שהסבא והסבתא והאח שלהם נמצאים שם אבל הם עלו והמדינה לא יודעת איך להסביר את זה והמדינה לא יודעת לזהות איזה מספר ממתינים או מבקשים.

יחיאל חיליק בר: יודעים את המספר.

יחיאל חיליק בר: היו 9,400, עלו 1,400, יש עכשיו 8,000, יודעים מי הם, יודעים היכן הם רשומים, הם נמצאים גם אצל הרב ולדמן וגם במשרד הפנים.

יחיאל חיליק בר: היינו עם הנציג של משרד הפנים ויודעים כולם.

יחיאל חיליק בר: אני שואל אותך אדוני היושב ראש דבר אחד.

יחיאל חיליק בר: נניח שיש ספק קטן או בינוני לגבי יהדותם של חלק מהאנשים.

יחיאל חיליק בר: נניח.

יחיאל חיליק בר: אני חושב שלא.

יחיאל חיליק בר: אגב, אם לי יורשה לומר, אנחנו ראינו את היהודים שנמצאים שם.

יחיאל חיליק בר: את המקוואות שלהם, את בתי הספר שלהם, את חתן התנ"ך שיושב כאן.

יחיאל חיליק בר: אגב, זה מדהים.

יחיאל חיליק בר: הוא עלה אבל המורה שלו שלימד אותו תנ"ך, הוא לא זכאי לעלות.

יחיאל חיליק בר: זה דבר מדהים.

יחיאל חיליק בר: לגבי היהדות.

יחיאל חיליק בר: הרי אומר משרד הפנים, השר דרעי, שיכול להיות שחלק כן זכאים.

יחיאל חיליק בר: נניח ש-200 או 300 מתוך אותם 8,000, נניח ש-400 או 1,000 הם לא בדיוק יהודים למרות שהם בפרקטיקה יהודים יותר מהרבה ישראלים יהודים שנמצאים כאן אבל נניח שלא.

יחיאל חיליק בר: נניח ש-1,000 לא.

יחיאל חיליק בר: אז מה מעדיפה המדינה לעשות?

יחיאל חיליק בר: מעדיפה להשאיר 7,000 יהודים כשרים שלגביהם כנראה אין ספק, רק הבירוקרטיה לא מאפשרת להם והרישומים והכשלים של המערכת לא מאפשרים להם.

יחיאל חיליק בר: הם יהיו בני ערובה 20 שנים.

יחיאל חיליק בר: דור שלם של אנשים שנולד שם בגלל איזשהו ספק.

יחיאל חיליק בר: לכן אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר לך דבר אחד.

יחיאל חיליק בר: עלו, ואני שמח שעלו, למעלה ממיליון יהודים מרוסיה.

יחיאל חיליק בר: למעלה ממיליון יהודים מרוסיה ואני שמח שכל אחד ואחת מהם כאן.

יחיאל חיליק בר: לא הייתה בדיקה דקדקנית לגביהם כמו שיש לגבי אותם 8,000.

יחיאל חיליק בר: אם את התהליך שעוברים אחינו ואחיותינו בגונדר ובאדיס, אם את התהליך שהם עוברים, היו מעבירים על אותם מיליון, אני לא יודע כמה מהמיליון האלה היו נמצאים בארץ.

יחיאל חיליק בר: אז אתה שואל את עצמך למה, מה קרה, מה ההבדל בין אלה מרוסיה לאלה מאתיופיה.

יחיאל חיליק בר: אני לא רוצה לצעוק כאן את התשובה אבל התשובה ברורה לכולם.

יחיאל חיליק בר: לכן צריך לומר לשר שאם אנחנו לא רוצים גם מוסרית להמשיך להרגיש כמדינה גזענית שעושה איפה ואיפה בין שחור ללבן, כדאי שקודם כל יעלו את כל ה-8,000, יאחדו את הסבתות עם הנכדים לפני שהן חלילה ילכו לעולמן, ייתנו להם את התפילה שלהם שאנחנו ראינו בבתי הכנסת ובבתי המדרש ובבתי הספר לעלות לירושלים, לדרוך בירושלים, יממשו אותה.

יחיאל חיליק בר: אנשים מתים שם ונקברים שם אחרי שהם מחכים 20 שנים.

יחיאל חיליק בר: קודם כל תעלו.

יחיאל חיליק בר: אם חלילה תגלו איזה 200 מסתננים, נחשוב מה לעשות אתם, כאילו אין כאן עוד 40,000 מסתננים מאפריקה שבאמת הם לא יהודים.

יחיאל חיליק בר: אני ישבתי עם נציגי משרד הפנים והם אומרים לי שב-8,000 - אז היו 9,400 – האלה, ב-9,000, יכול להיות שיש כאלה שנכנסו כי הם ידעו שבישראל יותר טוב.

יחיאל חיליק בר: אז יכול להיות שמסתננים לתוך הקבוצה.

יחיאל חיליק בר: יכול להיות.

יחיאל חיליק בר: אבל זה זניח.

יחיאל חיליק בר: זה בטל בשישים.

יחיאל חיליק בר: המדינה היום בחוק וברישיון מחזיקה אלפי יהודים כשרים שהפרקטיקה היהודית שלהם היא הרבה יותר משל הרבה אנשים כאן, מחזיקה אותם כבני ערובה בתוך הבירוקרטיה הזאת והמספרים האלה והתירוצים האלה שנותנים למרכז המחקר והמידע.

יחיאל חיליק בר: לכן אני מסיים ואני אומר שאנחנו צריכים לדרוש ולהתחיל לאיים עוד פעם.

יחיאל חיליק בר: נגוסה, כשאתה איימת בפעם הקודמת, זה עזר.

יחיאל חיליק בר: אני מוריד בפניך את הכובע.

יחיאל חיליק בר: אני אומר שהממשלה הזאת לפעמים, צריך לשים לה את המראה הטיפה גזענית מול הפרצוף, אבל אם לא, להתחיל לאיים כדי שקודם כל יעלו את ה-8,000 האלה לכאן ואחר כך יעשו את הבדיקות.

יחיאל חיליק בר: תאחדו את המשפחות האלה ותשימו סוף לאיוולת המרושעת והגזענית הזאת שכמעט 20 שנים מכה באחינו באתיופיה.

אברהם נגוסה: אני אומר לך שגם עכשיו אני לא מהסס לעשות את זה כפי שעשינו, אני וחבר הכנסת דוד אמסלם.

אברהם נגוסה: אני הייתי רוצה לעשות את זה ואני לא מהסס.

אברהם נגוסה: אבל אתם יודעים שאנחנו היום 66 חברים ואם אני לא אצביע, זה לא משנה לממשלה.

אברהם נגוסה: אם חבריי מהקואליציה מצטרפים אלי, עוד ארבעה, חמישה, שישה, אנחנו יכולים לעשות זאת.

אברהם נגוסה: אני רק רוצה לחזק את העניין.

אברהם נגוסה: אין מישהו שהוא לא מחוץ לקהילה.

אברהם נגוסה: מי אלה ה-8,000 האנשים האלה?

אברהם נגוסה: 1,000 מהם, יש להם בנים ובנות כאן.

אברהם נגוסה: 2,200 מהם, יש להם כאן הורים.

אברהם נגוסה: 2,500 מהם, יש להם אחים ואחיות.

אברהם נגוסה: 2,300 מהם, יש להם דודים ודודות ובני דודים.

אברהם נגוסה: לכן כל ה-8,000 שאתה בודק אחד-אחד, אתה לא מוצא מישהו שהוא מסתנן.

אברהם נגוסה: לכן אני אומר שאין פחד כזה.

יחיאל חיליק בר: לא אמרתי שיש פחד.

יחיאל חיליק בר: אמרתי שזה תירוץ שנתנו למרכז המחקר והידע של הכנסת.

אברהם נגוסה: ודאי.

יחיאל חיליק בר: לי אין ספק שכל אחד מה-8,000 האלה הוא יהודי כשר ויהודייה כשרה, ובוודאי בפרקטיקה שלו היום-יומית.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע, בישראל, גם אני, אני לא קם בבוקר וישר מתפלל שחרית כמו מישהו אחר.

יחיאל חיליק בר: בפרקטיקה הם הרבה יותר מסורתיים או דתיים ממני.

יחיאל חיליק בר: אבל לא רק שאין ספק אלא הם גם באמת עושים את זה.

יחיאל חיליק בר: ראינו איך בתנאים לא תנאים הם בונים מקוואות שגם זה יוצר להם בעיות ובתי כנסת ובתי מדרש ואיך מהם יוצא חתן תנ"ך ישראלי.

יחיאל חיליק בר: לכן באמת צריך להכות בברזל הכין שהוא חם.

יחיאל חיליק בר: אני אומר לך שגם אם תאיים בכלים הפוליטיים שיש לך ולנו, ואני אומר לך שכדאי אולי, אם אנחנו לא רואים שהחלטת הממשלה בשבוע הבא תקבל משהו רציני, אני חושב שצריך לעבור, מעבר לצעירים האלה שיוצאים לרחובות, לכלים פוליטיים הרבה יותר דרסטיים בנושא הזה.

אלי אלאלוף: נמצאת כאן נציגת משרד ראש הממשלה.

הילה טל אביטן: כן.

אלי אלאלוף: אמרו לי שבשעה 10:30 את צריכה לעזוב.

הילה טל אביטן: כן.

אלי אלאלוף: אנחנו נחזור אליך ולעמוס מרשות האוכלוסין מעט יותר מאוחר, אחרי שתשמעו עוד כמה עדויות של בני הקהילה.

אלי אלאלוף: יש לי הערה אחת כוללת.

אלי אלאלוף: הקהילה היהודית היחידה שסופרים אותה ובודקים את המספר שלה כל יום שני וחמישי זאת קהילת יהודי אתיופיה.

אלי אלאלוף: לקהילה הזאת יש גם טרמינולוגיה מוזרה.

אלי אלאלוף: עולים מאתיופיה, בני אתיופיה, העלייה מאתיופיה.

אלי אלאלוף: אף אחד לא מוסיף את המילה הבסיסית בשבילה הם כולם רוצים להגיע לארץ.

אלי אלאלוף: הם יהודי אתיופיה.

אלי אלאלוף: חד משמעית.

אלי אלאלוף: כבוד הרב, אתה יכול להצטרף אלינו.

אלי אלאלוף: אני רוצה לחזור על ההתייחסות ליהודי אתיופיה.

אלי אלאלוף: מצרפת בקושי עולים כל שנה – והמספרים הולכים ויורדים – פחות מ-4,000 שעלו בשנה שעברה.

אלי אלאלוף: פחות מהשנה הקודמת.

אלי אלאלוף: שם יש מנגנון שלם שמחפש בנרות יהודים כדי שיעלו והם לא עולים.

אלי אלאלוף: יש מערכת של הסוכנות, של הגופים המקומיים, של הציונים, אלה ששולחים אחרים והם נשארים שם כדי להיות ציונים מתמידים כאלה, וכאן יש לנו קהילה שהיא מוכנה תוך דקה לעלות לישראל ובלי לסגור אותה.

אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר, ואברהם אני אומר לך כי אתה אימצת לצערי את ההגדרה של הממסד.

אלי אלאלוף: אין שום סיבה לדבר על סגירת קהילת אתיופיה.

אלי אלאלוף: אני בא מ-פז ממרוקו, תאמינו לי שיש אולי 100 יהודים שמעזים לומר שהם יהודים.

אלי אלאלוף: אף אחד לא חשב לסגור את הקהילה היהודית.

אלי אלאלוף: למה כאן סוגרים?

אלי אלאלוף: למה מדברים בגמר?

אלי אלאלוף: הבטחתם שזה הסוף.

אלי אלאלוף: מי הבטיח?

אלי אלאלוף: ואם מחר מי שלא הרגיש יהודי לפני כמה חודשים ועכשיו הוא מרגיש יהודי, הוא יהודי, גם בהלכה שלנו.

אלי אלאלוף: הוא יכול להתעורר ליהדותו ואנחנו חייבים להיות לידו כדי לחזק אותו.

אלי אלאלוף: אנחנו צריכים להפסיק עם המכסות האלה.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה להגיד שזה מזכיר שלטונות אחרים.

אלי אלאלוף: חס ושלום.

אלי אלאלוף: אבל אנחנו לא יכולים להיות במצב שמצד אחד מדברים על חוסר תקציב, ואני אומר את זה באחריות מלאה כחבר הסיעה של שר האוצר, כאשר אין בעיה תקציבית.

אלי אלאלוף: כל תרגיל, כולל התרגיל לספור כל עלייה, כל יהודי מאתיופיה שמגיע לארץ, צריך למצוא לו 145,000 שקלים, בולשיט.

אלי אלאלוף: זה מספר שהמציאו במשרד ראש הממשלה, וגברת, נציגת משרד ראש הממשלה, תרשמי את זה, בתקופה של האדון אודי פראוור כדי שזה ייראה תקציב מנופח שאי אפשר להשיג אותו במדינה שיש לה 400 מיליארד שקלים תקציב שנתי.

אלי אלאלוף: זאת לא הבעיה.

אלי אלאלוף: אם מחר תהיה חס וחלילה מכה באחת הקהילות היהודיות בעולם, בריצה יביאו את כולם במטוס אחד.

אלי אלאלוף: אם כן, אין שום סיבה שכאן המספרים, נכנסנו כבר למספרים, למיון כזה או אחר, מה זה כאן?

אלי אלאלוף: בדרך כלל – ואני מכיר טוב את יהדות צרפת למרות שאני מרוקאי – אם יבוא מישהו לסוכנות היהודית בפריז וירצה להירשם לעלייה, תאמינו לי שמהר מאוד הוא יעלה.

אלי אלאלוף: אף אחד לא יגיד שגמרנו את המכסה, אין לנו תקציב, אין לנו דירה מוכנה אלא קודם כל יביאו אותו, ובצדק.

אלי אלאלוף: זאת הציונות הנפלאה שלנו, זאת שמאפשרת לכל יהודי ברגע שהוא רוצה לבוא, לבוא.

אלי אלאלוף: שייקרא אברמוביץ או ייקרא סעדיה.

אלי אלאלוף: אין סיבה שכל החלטות הממשלה האלה המבוססות על הגדרות טכניות יעלו על ההחלטות המהותיות שהן הכמיהה לירושלים.

אלי אלאלוף: מי שמרגיש שייך לירושלים, שיבוא.

אלי אלאלוף: זה בית שלו וביום שהוא יגיע, יהיה עם כל הזכויות, גם שלנו הוותיקים.

אלי אלאלוף: אני רוצה שנבין את זה, שנפסיק עם השיטה הטכנית, הטכנוקרטית, הבירוקרטית שהעלייה מאתיופיה צריכה לעלות לקריטריונים.

אלי אלאלוף: מתי עשינו דבר כזה?

אלי אלאלוף: שיהיה ברור לכולם שאנחנו כאן בוועדת הרווחה שמחים לארח אתכם כאן היום, זה הבית שלכם ולא שלנו ולא של אף אחד.

אלי אלאלוף: אני שמח שחברי הכנסת כאן.

אלי אלאלוף: כל מי שבא, כל החברים שהגיעו, הגיעו עם הלב ולא עם המחשב בראש.

אלי אלאלוף: אני מבקש, זה המסר המרכזי או הבסיסי שיצא מכאן לישיבת הממשלה – תפסיקו לספור את יהודי אתיופיה.

אלי אלאלוף: תביאו אותם.

אלי אלאלוף: אין שום סיבה ש-8,000 לא יוכלו להגיע בשנה הנוכחית.

אלי אלאלוף: המדינה ידעה לעשות את זה, היא יודעת לעשות את זה והיא עוד יותר חזקה כדי לעשות את זה גם עכשיו.

אלי אלאלוף: זה המסר שיצא מכאן.

אלי אלאלוף: אחר כך, הטכניקה, נשאיר לטכנאים, לטכנוקרטים, לעשות את הדברים הנדרשים.

אלי אלאלוף: כל מי שיש לו אח או אחות או אימא או קרוב לא מדרגה ראשונה, מהי דרגה ראשונה?

אלי אלאלוף: בן דוד שלי שנשוי לגויה, שגדל כנוצרי ועכשיו הוא רוצה לעלות, הוא לא עולה?

אלי אלאלוף: כן עלה.

אלי אלאלוף: מישהו בדק את הציציות שלו?

אלי אלאלוף: לא, אבל הוא עלה מצרפת.

אלי אלאלוף: לכן אני חוזר ואומר שהמאבק הוא מאבק על תפיסה, על מהי יהדות אתיופיה.

אלי אלאלוף: מאז אני ביקרתי – ותודה אברהם שהבאת אותנו לשם – אני מרגיש שהתנהגנו בגזענות כלפי יהדות אתיופיה.

אלי אלאלוף: אין לי מושג אחר לומר זאת.

אלי אלאלוף: אני גאה על כך שגם משרד המשפטים בדוח שלו דיבר על המאבק בגזענות כלפי יהודי אתיופיה.

אלי אלאלוף: הוא אמר את זה.

אלי אלאלוף: הוא כתב את זה.

אלי אלאלוף: משרד המשפטים ולא קבוצת חברים.

אלי אלאלוף: לכן, אם אנחנו לא רוצים פנים גזעני, כדאי שנשנה את תפיסתנו לגבי יהדות אתיופיה.

אלי אלאלוף: התבקשתי מראש שכאשר יגיע הקייס, כבודו יוכל לדבר.

אלי אלאלוף: קייס עזריה אביו, בבקשה.

עזריה אביו: תודה לאדוני היושב ראש, לכל הקהל שהגעתם מכל רחבי הארץ.

עזריה אביו: מ-1992 עלינו במבצע שלמה.

עזריה אביו: מספר יהודי אתיופיה לא יסתיים ב-8,000.

עזריה אביו: אלה לא 8,000 ולא 7,000 ולא 10,000.

עזריה אביו: אנחנו רוצים כמו שדיברת שהכול יהיה פתוח בפני יהודי אתיופיה כדי לעלות כיהודים.

עזריה אביו: זה מה שאנחנו מבקשים.

עזריה אביו: 8,000 או 7,000, זה פרויקט.

עזריה אביו: יהודי אתיופיה נמצאים בכל רחבי הארץ.

עזריה אביו: יש אנשים שצריך להעלות אותם והם מחכים הרבה שנים לאיחוד משפחות.

עזריה אביו: אמנם יש לנו בעיה עם משרד הפנים ועם הסוכנות שאנחנו לא מרוצים מהעבודה שלהם יש מסתננים ואנחנו הקייסים יודעים מי זה זרע יהודי ומי הוא יהודי.

עזריה אביו: אברהם נגוסה יודע והוא נלחם.

עזריה אביו: אנחנו דיברנו גם אתו עשרות פעמים.

עזריה אביו: הקייסים רוצים לעשות.

עזריה אביו: להעלות את כל היהודים במהירות כדי שלא ימותו שם ולא יחלו בכל מיני מחלות, חיידקים, שודדים.

עזריה אביו: אני שלוש פעמים ביקרתי אותם והמצב שלהם הוא לא כשל בני אדם.

עזריה אביו: 10 אנשים נמצאים בחדר.

עזריה אביו: 20 אנשים נמצאים בשירותים.

עזריה אביו: הם לא יכולים לשכור מקום ראוי.

עזריה אביו: אנחנו ביקשנו להעלות אותם.

עזריה אביו: אנשים מחכים.

עזריה אביו: אנחנו ביקשנו לאחד אותם.

עזריה אביו: אנשים מחכים בגונדר ובאדיס אבבה.

עזריה אביו: היו אנשים מצד אחד יהודים ומצד אחד נוצרים.

עזריה אביו: מהאבא יהודים ומהאימא נוצרים.

עזריה אביו: אנחנו ישבנו ביחד והחלטנו שאם הם זרע יהודי, להביא אותם.

עזריה אביו: מאז התחילה העלייה אנחנו בעד להעלות אותם, את יהודי אתיופיה.

עזריה אביו: אמנם מאז הבית השני כל העם התפזר בכל העולם והתפזרו מכל מיני סיבות, מלחמות וכולי.

עזריה אביו: אתיופיה לא הייתה מדינה קלה אלא כל פעם היה רעב, מלחמות, שודדים.

עזריה אביו: אנחנו רוצים לערב גם את הקייסים ולהביא אותם במהירות.

עזריה אביו: אנחנו רוצים שיבואו היהודים.

עזריה אביו: זה מה שאנחנו מבקשים.

עזריה אביו: אתם הלכתם והרבה אנשים הלכו לראות אותם ולהכיר אותם.

עזריה אביו: תודה רבה.

עזריה אביו: לפני שבוע פנה אלי מישהו ממשפחת גדיה שהיא יהודייה.

עזריה אביו: יש לה שבעה ילדים והם הגיעו כבר ל-600 נפשות.

עזריה אביו: אנחנו יודעים את הדורות מי הוא יהודי ומי לא יהודי, מאיזו משפחה הוא הגיע, אם הוא באמת במשפחת גדיה.

עזריה אביו: אנחנו יודעים עם מי התחתנה אימא שלו.

עזריה אביו: אם כן, אנחנו יודעים מי הוא יהודי ומי לא.

עזריה אביו: אנחנו רוצים שהמדינה תהיה מדינה יהודית.

עזריה אביו: תודה.

אלי אלאלוף: תודה לך.

אלי אלאלוף: רויטל סויד, בבקשה.

רויטל סויד: תודה.

רויטל סויד: בוקר טוב לכולם.

רויטל סויד: שוב אנחנו נפגשים כי אנחנו נפגשים שנה אחרי שנה, חודש אחרי חודש, יום אחרי יום וכל פעם מתווספים אלינו עוד ועוד אנשים למאבק הכול כך חשוב הזה.

רויטל סויד: לי הייתה הזכות לבקר גם באדיס וגם בגונדר ולראות את האנשים שממתינים, לשמוע את הסיפורים, ופשוט לחזור לארץ ולא להבין איך יכולה להיות ממשלה במדינת ישראל שלא מאפשרת ל-8,000 האנשים או לכל מי שנשאר שם לעלות לארץ.

רויטל סויד: איך יכול להיות שיש לנו כאן חיילים, ילדים, אנשים שמעורים כאן בחיים, גדלו כאן, נולדו כאן ואבא שלהם, סבא שלהם, סבתא שלהם, אחים שלהם, דודים שלהם נשארו שם.

רויטל סויד: איפה עוד יכולה להיות סיטואציה כל כך הזויה, לא אפשרית, לא הגיונית?

רויטל סויד: לצערי הרב גם נגועה בגזענות שלא תאפשר העלאת יתרת הקהילה לארץ.

רויטל סויד: אני חושבת שהמאבק שלנו הוא מאבק שאנחנו לא נרפה.

רויטל סויד: קודם כל, אני שמחה שכולנו ביחד בו.

רויטל סויד: אסור לנו להרפות מזה.

רויטל סויד: זו החלטה אחת להעלות את יתרת הקהילה לארץ.

רויטל סויד: אני לא צריכה לספר לאנשים שיושבים כאן באיזה תנאים הם חיים, באיזו סכנה, באיזה עוני.

רויטל סויד: אני לא צריכה לספר לאף אחד כי רובכם הייתם שם.

רויטל סויד: אני לא צריכה לספר על הפרוכת שיש באדיס עם השמות של כל מי שנפטר במהלך ההמתנה הזאת של ה-18 שנים.

רויטל סויד: זה לא הגיוני הקול שלנו חייב להיות ברור וחד וחלק, וזה בדיוק כמו שאתה אמרת.

רויטל סויד: כמו שמעלים יהודים או מי שעל פי חוק השבות יכול לעלות מכל העולם, לא יכול להיות שחייל ישרת כאן בארץ וסבתא שלו שם.

רויטל סויד: לא יכול להיות שתהיה אישה שהיא מעל 90, שיש לה כאן חמישים נינים – לא רק נכדים וילדים אלא 50 נינים – והיא לא עולה לארץ.

רויטל סויד: איפה נשמע האבסורד הזה?

רויטל סויד: זו אטימות, זו אטימות הלב, זו אטימות המערכת, זו אטימות הבירוקרטיה ואנחנו חייבים לשים לזה סוף.

רויטל סויד: זו חובה.

רויטל סויד: זה פשוט לא הגיוני.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נורית קורן, בבקשה.

נורית קורן: אני אקצר כי כבר כל הדברים נאמרו.

נורית קורן: הדבר החשוב ביותר הוא שלא יתכן שמדינת ישראל לא עושה הכול כדי לקצר את הסבל של כל הממתינים במחנה העלייה.

נורית קורן: אני לא רוצה לחזור שוב על הדברים ולומר אבל אני לא מבינה איך חיילים שמשרתים כאן במדינה, ההורים שלהם לא יכולים לקבל את כרטיס העלייה ולעלות ולהיות כאן.

נורית קורן: אני לא מבינה את האטימות הזאת שחלק מהמשפחה כאן וחלק מהמשפחה שם.

נורית קורן: זה פשוט נורא.

נורית קורן: אנחנו צריכים לקחת את מה שמשרד המשפטים קבע כדוח הגזענות, למיגור הגזענות, ולראות.

נורית קורן: כל מה שהם עשו שם, זה לא יעזור לטפל רק כאן בארץ אלא צריך קודם כל לטפל בהחלטה הזאת ולהביא את כולם לכאן.

נורית קורן: הם חלק מאתנו, הם האחים שלנו, הם יהודים וזה מה שצריך לעמוד לנגד עינינו.

נורית קורן: אני אתמוך בכל דבר שתעשה כי אני חושבת שצריך למנוע את הסבל הזה.

נורית קורן: הסבל הזה כל פעם מחזיר אותי אחורה לסבל של התימנים כשהם עלו ארצה ב-1948, עת הם חיכו שבע שנים במחנה עד שהם הגיעו לכאן ובמשך הזמן הזה הרבה אנשים נפטרו.

נורית קורן: היום אנחנו ב-2018 וזה לא יכול להיות שיתנהגו כך לעולים.

נורית קורן: הגיע הזמן שיתנהגו בצורה הולמת וישדרו לכל האוכלוסייה בארץ שכולנו אותו הדבר וזה לא משנה הבדלי הצבע של העור.

נורית קורן: בשום פנים ואופן לא.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת פנינה תמנו שאה.

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: אדוני היושב ראש, ראשית אני רוצה לברך אותך על הדיון המאוד מאוד חשוב ולברך את הבאים לוועדה.

פנינה תמנו: אני חושבת שיושבת כאן אחת הסוגיות האנושיות שמעלות שאלות כל כך רבות בעניין ההתנהלות של המדינה ואנחנו יכולים לעבור על סדר יומה של הכנסת בשבוע האחרון ואני לא חושבת שיש סוגיה שתשתווה לסוגיה שדנה בדיני נפשות.

פנינה תמנו: צריך לומר את האמת ואמרתי את זה גם בעבר.

פנינה תמנו: השאלה שיושבת לפנינו היא כבר לא שאלת הניסיון לשאול מי הוא יהודי האוטנטי הטהור ומי לא, כי בעצם מי שיצר את הבעיה ואת כל הסוגיה של מי הוא זרע ישראל, מי רשאי לעלות והאם בכלל יש אותם קריטריונים והאם באמת נוהגים ללא משוא פנים וללא גזענות, מי שיצר את כל החולי הזה והמצב בו אנחנו נמצאים עכשיו, זו מדינת ישראל.

פנינה תמנו: שמעתי את הקייס אביהו, מי שעומד בראש מוסד הקייסים, שבאומץ רב הוא אומר שלא שיתפו אותם, לא הכניסו אותם לתמונה, מה שהיה אמור לקצר בוודאי ובהחלט את השוקת השבורה לפניה אנחנו עומדים עכשיו.

פנינה תמנו: מעבר לכך, העבודה של מדינת ישראל שנעשתה לאורך השנים הייתה סחבת וגרירת רגליים בזמן שהם דנים בדיני נפשות.

פנינה תמנו: אני תמיד אמרתי שצריך לבדוק תיק-תיק ותוך שנה במקסימום היו צריכים להכריע בתיקים.

פנינה תמנו: העניין הוא שיש הרבה תיקים שלא מקבלים תשובה.

פנינה תמנו: יש רשימה והרי אין כל כך ויכוח על הרשימה למרות החרדה של מדינת ישראל והייתה חרדה וגם אני חרדה למדינת ישראל ולצביונה וליהדותה כנכדה של קייס ובמשפחה של קייסים.

פנינה תמנו: אבל כעת, כאשר אנחנו כבר נמצאים עם רשימה שאתה יודע מה?

פנינה תמנו: חלקם, זאת לא שאלה יהודית.

פנינה תמנו: איחוד משפחות.

פנינה תמנו: אנחנו כיהודים לא יכולים להיות יותר ערלי לב ולומר שבשם היהדות ובשם מדינת ישראל, מדינה יהודית, אנחנו נראה משפחות שסובלות ונקרעות.

פנינה תמנו: זה לא יכול להיות.

פנינה תמנו: לכן אדוני, אני חושבת שגם הכיוון שאנחנו הולכים אליו הוא קצת מסוכן כי לבוא ולבקש החלטת ממשלה, ואז ההחלטה הזאת תאשר מכסה מסוימת - כאשר תמיד עם יוצאי אתיופיה יש את המכסות, שזה כל כך מקומם וזה לא רק קשור בעלייה אלא זה קשור גם בקבלה לבתי ספר ובהרבה מאוד תחומים – אנחנו בעצם לא בכיוון הנכון כי מה שאנחנו צריכים לדרוש זה להכריע על הרשימה כולה ולהחליט שבתוך שלוש פעימות או שתי פעימות בשנה אחת מעלים את כולם.

פנינה תמנו: אחרת, כל אלה שחרדים מכך שאולי ייכנסו עוד למחנה – אגב, זה גם לא בדיוק מחנה – הבעיה לא תיפתר לעולם.

פנינה תמנו: באמת יש מקרים לא הוגנים גם מצד אנשים שעלו ונגיד מישהי שהתחתנה והיא נוצרייה, לה אין באמת שום לגיטימציה לדרוש את משפחתה אחר כך.

פנינה תמנו: זה ברור לכולנו.

פנינה תמנו: אבל הגיעה העת לקחת את הרשימה אתה אנחנו מסכימים ולהעלות אותם בשתיים-שלוש פעימות, לסגור את זה יחד עם ממשלת אתיופיה, וכל מי שאחר כך ירצה להיכנס לרשימה, יצטרך לפנות לשגרירות וכל תיק ייבדק עם האנשים הטובים ביותר והמסורים ביותר.

פנינה תמנו: כרגע ממשלת ישראל בורחת מהכרעה בנושא הזה.

פנינה תמנו: זאת סוגיה לא פשוטה.

פנינה תמנו: אני שוב אומרת שהיא מורכבת והיא תצריך תקציבים.

פנינה תמנו: שאף אחד לא יספר לנו סיפורים שזה לא עניין של תקציבים.

פנינה תמנו: זה עניין תקציבי וכרגע זה במגרש הפוליטי.

אלי אלאלוף: לא היית בתחילת הדיון אבל אני מסרתי בשם שר האוצר, וגם אברהם אמר זאת, שאמר שאין בעיה תקציבית בנושא הזה.

פנינה תמנו: שר האוצר אומר שאין בעיה תקציבית, שרת הקליטה אומרת שיש לה מקום.

אלי אלאלוף: אני דיברתי בשם מי שאמר לי.

אלי אלאלוף: מי שלא אמר לי, אני לא ציינתי.

פנינה תמנו: צריך לשאול את הרב דרעי שחרד לצביונה של מדינת ישראל, ואני רוצה לומר לי שגם אני חרדה לא פחות ממנו וכך גם הרבה אנשים שיושבים כאן, כולל הקייסים, שחרדים לא פחות ממנו, כולל הרב סהלה שיושב כאן, והמטרה שלנו הם שיעלו רק אלה שיש להם זיקה לישראל, זרע ישראל, ובוודאי שלא יגיעו אנשים שאין להם שום קשר למדינת ישראל.

פנינה תמנו: אבל יש היום רשימה שחייבים להכריע לגביה כי אחרת אנחנו נמצא את עצמנו גם בכנסת ה-21 יושבים ודנים בדיני נפשות בזמן שהאנשים סובלים שם.

פנינה תמנו: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: הרב יואל בן נון.

יואל בן נון: ברוך השם יש לנו מדינה ויש לנו כנסת.

יואל בן נון: תודה לכם וכל הכבוד על המפגש הזה.

יואל בן נון: אני בנושא הזה עסוק מאז מבצע שלמה.

יואל בן נון: לא נאמרה כאן המילה החשובה המשפטית, למה חוק הכניסה ולא חוק השבות?

יואל בן נון: חבר הכנסת אלי אלאלוף, אתה דיברת על חוק השבות.

יואל בן נון: אתה דיברת במילים של חוק השבות.

יואל בן נון: כל ההשוואה לצרפת, לכל מקום בעולם, זה חוק השבות.

יואל בן נון: למה חוק השבות לא חל עליהם?

יואל בן נון: אני זוכר משנים רבות את ראשת ממשלת ישראל גולדה מאיר זיכרונה לברכה שעמדה כאן ואמרה: אני לא אתן שיישארו אנשים אפילו ממשפחות שהתרחקו, משפחות שהתבוללו, בנים ונכדים של סבא יהודי, אני לא אתן והתווכחה עם נציגי המפלגות הדתיות על חוק השבות.

יואל בן נון: חוק השבות נוסח לפי מצב ההתבוללות של יהודי רוסיה.

יואל בן נון: לכן יש כאן מאות אלפים, בנים, צאצאים של יהודים ואינם יהודים לפי ההלכה אבל הם עלו לפי חוק השבות.

יואל בן נון: למה מאתיופיה עולים לפי חוק הכניסה?

יחיאל חיליק בר: תגיד לנו למה.

יואל בן נון: למה זה הומניטרי?

יואל בן נון: למה רק עושים לנו טובה?

יואל בן נון: לא טובה, אנחנו רוצים את היהודים מזרע ישראל לפי חוק השבות.

יואל בן נון: אלא מה, הם לא מצליחים לפתור את זה משפטית.

אלי אלאלוף: כבודו, לא נעים לי להפסיק אותך אבל התשובה שתקבל היא שכל מי שרוצה לחזור לחוק השבות, יכול.

אלי אלאלוף: הבעיה היא כמה אתה מדקדק בבדיקה.

יואל בן נון: לא נכון.

יואל בן נון: הם אומרים שחוק השבות לא חל על מי שהוא בן דת אחרת.

יואל בן נון: אני אומר להם שהאנשים האלה מזמן הם אינם בני דת אחרת אלא הם יהודים והם מזרע ישראל.

יואל בן נון: בפתרון משפטי קל אפשר לפתור את זה כי אם חוק השבות חל עליהם, אז כולם כאן.

יואל בן נון: מה, תכריחו אותנו לעשות משהו כדי שהם יהיו זכאים לפי חוק השבות?

יואל בן נון: יש מוצא כזה.

יואל בן נון: אני לא רוצה להגיע לזה.

יואל בן נון: אני רוצה להוסיף משפט אחד לשר אריה דרעי.

יואל בן נון: רק תקרא מה כתב הרב עובדיה יוסף זכר צדיק לברכה ותעשה מה שמורך ורבך אמר וחתם.

יואל בן נון: זה הכול.

יחיאל חיליק בר: כשמדברים בכנסת על כניסה לישראל, כאשר מדברים על מסתננים, על פליטים, על אנשים שבאים ממדינות ערב, כל השאר, צרפת, אנגליה, רוסיה – זה חוק השבות.

יחיאל חיליק בר: למה חוק הכניסה לישראל?

יחיאל חיליק בר: התשובה היא פשוטה ואמרנו אותה הרבה פעמים.

יחיאל חיליק בר: תעשו את החשבון לבד.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת דן סידה.

דן סיידה: תודה אדוני היושב ראש.

דן סיידה: אני התלבטתי קשות אם להתבטא בפורום הזה.

דן סיידה: אני חבר כנסת חדש.

דן סיידה: אני פעם ראשונה בדיון הזה ולא מספיק למדתי את הנושא.

דן סיידה: אני נחשפתי ליהדות אתיופיה כמו כל אחד מעם ישראל דרך התקשורת, דרך חברים של הבנים שלי בגולני ובצנחנים שהתארחו אצלם.

דן סיידה: זו הדרך פחות או יותר בה נחשפתי והכרתי את בני הקהילה היקרה הזאת.

דן סיידה: אני מתבטא כאן בגלל דברים שאמר הרב בן נון בסיפא של הדברים שלו.

דן סיידה: אני מקווה מאוד שאף אחד לא חושד או חושש שהרב אריה דרעי, יושב ראש התנועה שלנו, נגוע או שהמחשבות שלו הן לא לגופו של עניין.

דן סיידה: כמו שאמר הרב בן נון, אנחנו גדלנו על ברכי פסיקתו של מר"ן עובדיה יוסף לגבי יהדותם, לגבי הקהילה היקרה הזאת, כך שאין ספקות שזה הבית שלהם כמו שהוא שלנו.

דן סיידה: אני רק חושב שכדאי מאוד שיהיה מהלך שקודם כל נביא את כולם לכאן ואת כל הבדיקות הטכנוקרטיות נעשה כאן.

אלי אלאלוף: ההמלצה שלך מצטרפת להרבה המלצות של חברי הכנסת.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני אעבור לדור הצעיר בזכותו אנחנו כאן ובזכותו המדינה תתקיים.

אלי אלאלוף: נציג בני עקיבא, שירן עמוסי, בבקשה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לך שכאשר חזרתי מהסיור במיוחד באדיס אבבה, כל הקישוטים שהיו על הקירות היו של בני עקיבא.

אלי אלאלוף: כל החולצות של הקבוצה של החזן היו של בני עקיבא.

אלי אלאלוף: פניתי לראש בני עקיבא ואמרתי לו למה הם הפסיקו לפעול, הרוח שלכם שם.

אלי אלאלוף: אתה יודע מה אמר לי?

אלי אלאלוף: אין לנו כסף.

אלי אלאלוף: אני הזדעזעתי מההתנהגות ואשמח אם אתה תוכל לתקן את המצב העגום הזה שהרוח שלכם שם ואתם לא שם.

שירן עמוסי: אני אומר שאם הייתי יכול לתקן איזשהו מצב עגום, הייתי דואג שלא יהיה צורך בבני עקיבא שם.

שירן עמוסי: לצערי אני לא יכול.

שירן עמוסי: גם התכתבנו על זה במייל.

רויטל סויד: אני חייבת לומר, כמי שהייתה שם, שתפילת ערב שבת, קבלת שבת, שבת בבוקר, זה הכול בני עקיבא, זה הכול בזכותכם וכל הכבוד.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: כבר לא בזכותם.

אלי אלאלוף: הם לא שם.

רויטל סויד: אי אפשר להאשים אותם.

אלי אלאלוף: באופן רשמי אני אומר את זה, שבני עקיבא לא שם.

רויטל סויד: אי אפשר להאשים אותם על זה שהם לא שם.

אלי אלאלוף: להאשים אותם.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: חלק מהאחריות של כל אחד מאתנו לאחר.

אלי אלאלוף: חד משמעית.

שירן עמוסי: בתנועת בני עקיבא יש כמה אלפי חברים שיש להם משפחה קרובה ורחוקה שממתינה לעלייה באתיופיה.

שירן עמוסי: חניכים שלנו, מדריכים שלנו, קומונריות שלנו בעבר ובהווה.

אלי אלאלוף: היום יש קומונרים באתיופיה?

שירן עמוסי: אני מדבר כרגע על כאן.

אלי אלאלוף: אתם עושים עבודה נפלאה כאן.

אלי אלאלוף: מה שמעניין זה מה היחס שלכם ליהדות אתיופיה באתיופיה.

שירן עמוסי: הסניף בגונדר הוא סניף שהוקם על ידי בני עקיבא בישראל.

אלי אלאלוף: מה המצב שלכם היום בקרב הקהילה היהודית באתיופיה?

אלי אלאלוף: יש משהו?

שירן עמוסי: כיום אין משהו ישיר שאפשר לומר.

שירן עמוסי: אני רוצה לומר שאתה מדבר עם נציג של בני עקיבא בישראל.

שירן עמוסי: בני עקיבא בישראל היא זו שיזמה את הקמת הסניף בגונדר.

אלי אלאלוף: ראיתם את סדר היום?

אלי אלאלוף: זאת היסטוריה.

אלי אלאלוף: זה לא מעניין.

אלי אלאלוף: אנחנו מדברים על החיים היום, על אלה שחיים שם, הצעירים הנפלאים כאשר ראינו את אחד הנציגים שלהם ויש כאן עוד נציגים אחרים.

רויטל סויד: אבל אדוני היושב ראש, אני לא חושבת שצריך לכעוס עליהם.

רויטל סויד: הם תנועת נוער כאן בארץ.

אלי אלאלוף: אני מבקש ממנו למסור להנהגה שלו שעליה לחזור לפעילות באתיופיה באופן מלא.

רויטל סויד: אולי כדאי לממן להם את הפעילות הזאת שם.

אלי אלאלוף: אם זה היה ביהודה ושומרון, היו מוצאים תקציבים.

אלי אלאלוף: תסיים בבקשה.

שירן עמוסי: מדובר בקהילה יהודית שמנהלת אורח חיים יהודי ושואפת לשוב לארץ אבותיה.

שירן עמוסי: בפסח האחרון הייתה ועידה ארצית של התנועה והוועידה הוציאה קריאה לממשלה בעניין.

שירן עמוסי: אני רק רוצה לצטט את לשון הקריאה: "התנועה קוראת לממשלת ישראל ליישם את החלטתה ולפעול בהתאם לעמדת הרבנות הראשית לשם עלייתה המיידית של שארית יהודי אתיופיה הממתינים לעלייה שנים רבות בתנאים קשים".

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: מצוין.

אלי אלאלוף: אני רוצה לשמוע את נציגי המשפחות.

אלי אלאלוף: זמנץ בילילין.

זמנץ בילילין: אני לוחמת בגדוד לביא.

זמנץ בילילין: 16 שנים בארץ.

זמנץ בילילין: יש לי שתי אחיות שנשארו שם, הן נשואות.

זמנץ בילילין: עלינו לכאן ב-2006.

זמנץ בילילין: אמרו לנו שהם יעלו אחרי כמה חודשים ולא תהיה בעיה.

זמנץ בילילין: יהודיות לכל דבר.

זמנץ בילילין: האחיות שלי זכאיות לעלות לפי חוק השבות ולא לפי חוק הכניסה ולא לפי החלטת הממשלה.

זמנץ בילילין: אני לא מבינה למה המשפחה שלי צריכה להיקרע ואימא שלי כל היום בוכה.

זמנץ בילילין: כשאני חוזרת מהבסיס, אני רואה את הכאב שלה.

זמנץ בילילין: אני שומרת על המדינה שלי וכשאני חוזרת הביתה, אני צריכה לראות את זה.

זמנץ בילילין: אם זאת המדינה עליה אני מגינה, אני מוכנה להוריד את המדים.

זמנץ בילילין: תפסיקו את הכאב של אימא שלי.

זמנץ בילילין: אתם תוקפים את האנשים שיושבים כאן ואומרים מה הולך שם, מה הולך באתיופיה, מי שומר על איך זה מתנהל שם?

זמנץ בילילין: אתם חברי הכנסת שיושבים כאן, תילחמו בשבילנו.

זמנץ בילילין: פעם בחודש-חודשיים מתקיימות הוועדות האלה אליהן יש לנו את האפשרות לבוא ולומר את מה שיש לנו לומר.

זמנץ בילילין: אבל אימא שלי לא יכולה לומר.

זמנץ בילילין: אני יכולה לתאר את הכאב שלה אבל לא להרגיש אותו.

זמנץ בילילין: אני רוצה לראות אתכם נפרדים ולא רואים את הבנים שלכם חודש.

זמנץ בילילין: אימא שלי לא ראתה אותן 13 שנים.

זמנץ בילילין: הייתה ועדה קודמת ומשרד הפנים אמר שהעובדים שלו הולכים ולא רואים את המשפחות שלהם כמה חודשים והם באתיופיה, בגונדר ובאדיס.

זמנץ בילילין: סליחה, יש כאן אלפי אתיופים, אלפי יהודי אתיופיה שמחכים לילדים שלהם, להורים שלהם, למשפחות שלהם, לסבתא, לסבא.

זמנץ בילילין: לא רק אני אלא יש אלפי חיילים שמשרתים את המדינה שלהם בכבוד ואהבה, אז מה אנחנו?

זמנץ בילילין: חוק השבות.

הילה סעדיה: אני חייבת לציין שצדנו נמצאת מצטיינת נשיא השנה.

הילה סעדיה: רצו להעלות את אבא שלה והיא לא הסכימה כדי שלא ייווצר קרע נוסף עם האחים שלה שנמצאים באתיופיה.

הילה סעדיה: היא אמרה שהיא לא מעוניינת שהם יחוו את הגיהינום שהיא חוותה בילדות שלה.

אלי אלאלוף: אפשר לעבור לחיילת המצטיינת שלנו?

יטייש איילו: אבא שלי והאחיות שלי נמצאים באתיופיה.

יטייש איילו: עליתי לארץ עם אימא ועם המשפחה החדשה שהיא הקימה.

יטייש איילו: עליתי לפני 13 שנים ו-13 שנים לא ראיתי את אבי.

יטייש איילו: לפני שנתיים ושמונה חודשים התחלתי להיאבק עבורו.

יטייש איילו: בשנת 2018 הייתי מצטיינת נשיא ובעקבות זה אפשרו לאבי לעלות.

יטייש איילו: השר דרעי אישר לו לעלות אבל רק לו בלי הילדים ובלי אשתו.

יטייש איילו: אני אומרת איך אתה יכול לעשות דבר כזה?

יטייש איילו: אני נפרדתי מאבי ומהאחיות שלי ועכשיו אתה נותן אישור רק לאבי לעלות ואתה מפריד אותו מהילדים?

יטייש איילו: איך יש לי לב לומר לו שיעלה את אבי והאחיות שלי יישארו שם בלי אבא שלהן?

יטייש איילו: איך אני יכולה לחיות עם זה?

יטייש איילו: איך אתה יכול לעשות דבר כזה?

יטייש איילו: איך אתה עוד פעם מפריד משפחות?

יטייש איילו: אנחנו נלחמים כאן על איחוד המשפחות והוא עושה בדיוק להפך.

אלי אלאלוף: תודה לך.

אלי אלאלוף: תודה על האצילות שלך.

אלי אלאלוף: נציגת משרד ראש הממשלה, בבקשה.

קריאה: היא יצאה.

רויטל סויד: הנה, זה משקף את המצב.

אברהם נגוסה: היא אמרה שהיא עוזבת.

אלי אלאלוף: אני אפנה לראש הממשלה בשם הוועדה על התנהגות הנציגה של משרדו.

אלי אלאלוף: רשות האוכלוסין, עמוס ארבל, אני מבקש ממך להתייחס.

אלי אלאלוף: לך יש ניסיון ואני אומר שבכאוס הזה, אתה האור היחיד.

אלי אלאלוף: 1,308 יהודי אתיופיה לפי איחוד המשפחות וחוק הכניסה לישראל אבל לא לפי חוק השבות.

אלי אלאלוף: שמענו שלפי חוק השבות שכ-98 הגיעו בנוסף.

אלי אלאלוף: אם אתה יכול להתייחס כולל לשאלות ונבקש גם התחייבות להמשיך לשתף פעולה עם מרכז המחקר והמידע של הכנסת כדי שתמיד נקבל נתונים מעודכנים.

עמוס ארבל: אדוני היושב ראש, ראשית, אי אפשר שלא להתייחס לשאלה שהציג כאן הרב בן נון לגבי על פי מה אנחנו מביאים את האנשים למדינת ישראל.

עמוס ארבל: אנחנו אחראים גם על חוק השבות, על מימוש חוק השבות, העלייה מכל העולם.

עמוס ארבל: אתיופיה דומה וזהה לגמרי לכל מדינה בעולם במימוש חוק השבות ואת זה צריך לזכור.

עמוס ארבל: חלק מהבעיות שלנו הן טרמינולוגיה והיא טרמינולוגיה מאוד מאוד חשובה שאם לא נבין אותה, אנחנו נעשה עוול לעצמנו, עוול לקהילה, עוול בתהליך קבלת החלטות ולא נהיה מדויקים.

עמוס ארבל: חשוב מאוד מאוד שנהיה מדויקים.

עמוס ארבל: אין בעיה באתיופיה לגבי מימוש חוק השבות.

עמוס ארבל: אין מספרים, אין צבע, אין גזענות, אין שום דבר.

עמוס ארבל: מחר יהיו מיליון אנשים שהם זכאי חוק השבות באתיופיה, הם יבואו, כמו מגרמניה, כמו מצרפת, כמו מאוסטרליה ועוד.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע שזה לא נכון.

עמוס ארבל: אני אומר לך שזה כך.

יחיאל חיליק בר: אתה יכול להסתכל לי בעיניים ולומר לי את זה?

אלי אלאלוף: חיליק, תן לו לסיים ואחר כך תתייחס.

אלי אלאלוף: תנו לו לסיים את דבריו.

אלי אלאלוף: אני חייב לומר לכם שאני הייתי בעימות לא נעים עם עמוס יחד עם אברהם.

אלי אלאלוף: אני חייב לומר ולהודות בכנות מלאה שכל מילה שהוא אמר בדיונים השונים, שלא קיבלנו כמוך, שלא קיבלנו מראש, נוכחנו לדעת שזאת אמת אחד על אחד.

אלי אלאלוף: לצערנו איך אתה מדקדק בנושא חוק השבות וזוהי הבעיה.

עמוס ארבל: אני אומר לך אדוני חבר הכנסת חיליק בר שאין אדם באתיופיה, אדם אחד, שהוא זכאי חוק השבות, שהוא רוצה לעלות לישראל ומישהו מונע ממנו להיכנס לישראל.

אלי אלאלוף: אבל הוא לא מודע לכך.

אלי אלאלוף: זו הבעיה שלנו.

אלי אלאלוף: הוא לא מודע לזה.

אלי אלאלוף: האנשים לא מודעים לזה.

אלי אלאלוף: אמר הקייס שחלק גדול לא נמצאים במחנות האלה.

עמוס ארבל: חוק השבות חוקק על ידי כנסת ישראל והוא מדבר עד דור שלישי.

עמוס ארבל: עד נכד וזרע.

עמוס ארבל: מי הוא יהודי, הוא לא רלוונטי לחוק השבות.

עמוס ארבל: יש לו זכויות אחרות, אבל בוודאי לא דור חמישי, שישי וכן הלאה.

עמוס ארבל: זה נכון לאתיופיה, נכון לרוסיה, נכון לגבי כל מדינה אחרת בעולם.

עמוס ארבל: אדם שרוצה להגיש בקשה לעלייה, יודע איך לעשות את זה בכל מדינה וגם כאן.

עמוס ארבל: אין בזה שום בעיה.

עמוס ארבל: אם הוא לא יודע, הוא יכול לבקש את הבקשה ויאמרו לו אם הוא זכאי חוק שבות או לא, כמו בכל מדינה אחרת בעולם.

עמוס ארבל: אנחנו עובדים או על פי חוק או על פי החלטות ממשלה.

עמוס ארבל: אנחנו לא יודעים לעבוד אחרת.

עמוס ארבל: חוק השבות מאוד ברור.

עמוס ארבל: הוא מדבר על עד נכד ליהודי.

עמוס ארבל: האוכלוסייה הזו, גם אם היא בת דת אחרת, נקרא לזה כך - - -

קריאה: היא סוג ב'.

עמוס ארבל: חבל על ההערות האלה שלא מקדמות אותי לשום מקום.

עמוס ארבל: אני מנסה להסביר.

עמוס ארבל: אין כאן עניין של דעות אישיות ואין כאן עניין של גזענות.

עמוס ארבל: אני מבהיר.

עמוס ארבל: רשות האוכלוסין יודעת לעבוד או על פי חוק או על פי החלטות ממשלה.

עמוס ארבל: להביא מספר כזה או אחר מאתיופיה או מכל מדינה אחרת צריך, במידה וזה לא חוק השבות, וזה לא חוק השבות, החלטת ממשלה.

עמוס ארבל: אנחנו יודעים להביא 8,000, 20,000, 100,000.

עמוס ארבל: אנחנו יודעים לבדוק, אנחנו יודעים לעשות את זה.

עמוס ארבל: נכון שלדרוש תקציבים וכן הלאה, אנחנו יודעים לעשות את זה.

עמוס ארבל: זה לא מאוד מסובך וזה לא מאוד מורכב למרות שזאת אתיופיה וקשה מבחינת המסמכים וכל מה שמסביב.

עמוס ארבל: בהתאם לכך כל החלטת ממשלה שתהיה, ואנחנו שותפים מאז החלטת הממשלה הקודמת, אתם יודעים שהתבצעה בצורה טובה מאוד על ידי העובדים שלנו.

עמוס ארבל: ה-1,300, סיימנו אותם עוד הרבה לפני סוף השנה.

עמוס ארבל: כל החלטה שתהיה במועדים, בהגדרות, בסדרי העדיפויות, במספר שיהיה בה, יהיו 8,000, אנחנו נדע להביא 8,000.

עמוס ארבל: אמרנו את זה למשרד ראש הממשלה, אמרנו את זה לשר, אמרנו את זה לכל אחד.

עמוס ארבל: בסוף צריך החלטת ממשלה שתאשר לעשות את זה עם קריטריונים כאלה ואחרים ואנחנו שותפים בעבודה מול משרד ראש הממשלה.

עמוס ארבל: אבל צריכה להיות החלטת ממשלה כדי לעשות את זה.

עמוס ארבל: אם לא תהיה החלטת ממשלה, זה סגור.

עמוס ארבל: נכון לרגע זה אי אפשר להביא אדם אחד מעבר ל-1,308 שהבאנו.

יחיאל חיליק בר: לא ענית לי על השאלה.

יחיאל חיליק בר: אני לא מאשים אתכם.

יחיאל חיליק בר: אתה אמרת עד נכד.

עמוס ארבל: כולל.

יחיאל חיליק בר: אני שאלתי שאלה אחת פשוטה.

יחיאל חיליק בר: יש כאן אנשים שעלו לפני 13 שנים שהאבא שלהם, הסבתא שלהם, האח הביולוגי שלהם נמצא שם.

יחיאל חיליק בר: איך זה מסתדר עם מה שאתה אומר?

יחיאל חיליק בר: יש כאן אנשים שאתם העליתם לפני 13 שנים.

יחיאל חיליק בר: אבא שלה, אחים שלה, אימא שלה לא עלו.

יחיאל חיליק בר: איך זה מסתדר עם ההיגיון שאתה מסביר?

עמוס ארבל: אני מניח שאלה שאתה אומר שעלו לפני 13 שנים ולפני 15 שנים, לא עלו לפי חוק השבות.

זמנץ בילילין: לפי חוק השבות.

עמוס ארבל: החלטות הממשלה היו עוד לפני כן.

עמוס ארבל: ב-2010 הייתה החלטת ממשלה, ב-2003, ב-2008, ב-1997.

עמוס ארבל: כלומר, יש כאן כבר 20 ומשהו שנים עם החלטות ממשלה שהן מצטברות אחת לשנייה.

עמוס ארבל: אדם שעלה על פי החלטת ממשלה בשנת 2010, לא ב-1997, על פי קריטריונים מסוימים, זה לא אומר שהוא יכול להביא את הילד שלו או את אח שלו וכן הלאה.

עמוס ארבל: החלטת הממשלה מדברת על קריטריונים אחרים.

עמוס ארבל: אני כמעט בטוח, לא רוצה לומר בטוח, שהוא לא עלה על פי חוק השבות.

אללי אדמסו: מה שחל עליה לא חל על האחים שלה?

זמנץ בילילין: זה לא הגיוני.

יחיאל חיליק בר: יש כאן גם עניין של איחוד משפחות.

יחיאל חיליק בר: נניח שהם לא עלו על פי חוק השבות.

יחיאל חיליק בר: איך אתה לוקח שני ילדים ממשפחה, את האימא ומשאיר את האבא?

יחיאל חיליק בר: מה ההיגיון?

עמוס ארבל: אנחנו פעלנו על פי החלטות ממשלה.

אלי אלאלוף: החלטת הממשלה, אני רוצה לומר למי שלא ראה אותה, היא מאוד מפורטת.

עמוס ארבל: החלטת הממשלה מ-2010 דיברה על זרע ישראל מצד אימותיהם.

עמוס ארבל: ההחלטה האחרונה מדברת על אבותיהם.

עמוס ארבל: כלומר, יכולים להיות הרבה מאוד אנשים שסורבו בהחלטת הממשלה מ-2010 ועכשיו הם כן בקריטריונים.

אלי אלאלוף: מ-2016.

אלי אלאלוף: זו החלטת ממשלה מפורטת.

עמוס ארבל: חד משמעית.

עמוס ארבל: זו החלטה חדשה.

עמוס ארבל: צריכה להיות החלטה חדשה שתאמר להביא את כל אחד שגובהו 1.80 מטר ומעלה.

אברהם נגוסה: יש לי שאלה אחת.

אברהם נגוסה: אמרת שמה שהממשלה תחליט, אם אלה 8,000, מה שהממשלה תיתן, תבצע.

אברהם נגוסה: אבל אתה יודע שכאשר הממשלה או משרד ראש הממשלה ביקשו מכם את המספר, אתם נתתם, שר הפנים חתום על המכתב שאומר 1,000 אנשים.

אברהם נגוסה: איך אתה מסביר את זה בהמשך למה שאמרת?

עמוס ארבל: שר הפנים, עד כמה שאני יודע, התייחס ל-1,000 כשהוא מדבר על 2018.

עמוס ארבל: 1,000 מיום החלטת הממשלה.

עמוס ארבל: אם יוחלט שצריך להביא 8,000, אנחנו נצטרך לומר שכדי להביא 8,000 אנחנו זקוקים לכך וכך אנשים.

עמוס ארבל: צריך להיערך בהתאם.

עמוס ארבל: לכל החלטה יש משמעויות.

עמוס ארבל: בהתאם לכך נוכל לבצע.

עמוס ארבל: נכון לעכשיו בכוח האדם הקיים, ביכולות שלנו, אנחנו נביא בסביבות 1,000 בשנה, 1,200 בשנה, 1,300.

עמוס ארבל: צריכה להיות החלטה.

עמוס ארבל: אם לא תהיה החלטה, אי אפשר להביא ולו בן אדם אחד.

אברהם נגוסה: אם הממשלה מקבלת החלטה בשבוע הבא להעלות את כל ה-8,000 שנמצאים באדיס ובגונדר, אתם מוכנים לעשות את זה?

עמוס ארבל: אנחנו יכולים להתחיל לעבוד למחרת החלטת הממשלה.

עמוס ארבל: אני אומר למחרת מבחינת טווח קצר.

עמוס ארבל: נאמר, בערך חודש להתארגן.

עמוס ארבל: בכל זאת זה אומר לשלוח גם אנשים לאתיופיה.

עמוס ארבל: אבל אם יאמרו לנו שאת ה-8,000 נצטרך להביא תוך שנה, צריכים מספר גדול מאוד של אנשים כדי לעשות את זה.

עמוס ארבל: צריך לבדוק, צריך לשלוח אנשים לאתיופיה.

עמוס ארבל: אם יאמרו לנו שתוך חמש שנים, זה סיפור אחר.

עמוס ארבל: כל החלטה בהיקף שלה, בלוחות הזמנים שיוכתב לה, יש לה משמעויות לגבינו.

עמוס ארבל: גם לבדוק 8,000 זה לא מסובך.

אלי אלאלוף: זאת לא בעיה טכנית.

אלי אלאלוף: זו החלטה מהותית של הממשלה.

אלי אלאלוף: אחת הנקודות הבעייתיות בהחלטות הממשלה היא הפירוט המיותר שיש בהן.

אלי אלאלוף: הפירוט המיותר מצמצם את האפשרות להביא את כל מי שמרגיש שייך לנו.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה אליך, בשם מרכז המחקר והמידע.

אלי אלאלוף: תשלימו אתם את ניתוח הנתונים שלכם כדי שזה יאפשר לנו לעמוד על המצב בכללותו.

נורית יכימוביץ כהן: התכוונו לשאול למה הם לא פתחו את הבקשות שכבר נמצאות.

אלי אלאלוף: אמרתי.

אלי אלאלוף: זו הבקשה הכוללת שלי.

אלי אלאלוף: אני סומך על שיתוף הפעולה האפשרי.

אלי אלאלוף: הולואגר טקלה, בבקשה.

הולואגר טקלה: (דבריה נאמרים באמהרית ומתורגמים לעברית ע"י בנה קלב).

הולואגר טקלה: אנחנו עלינו ב-2015.

הולואגר טקלה: יש לי 11 אחים, תשעה מתוכם עלו ושניים נשארו שם.

הולואגר טקלה: אמרו לנו שיעלו עוד חודשיים-שלושה חודשים אבל הם מחכים כבר 13 שנים.

הולואגר טקלה: הם חיים במצוקה.

הולואגר טקלה: אחותי הגדולה בת 40, יש לה כבר תשעה ילדים.

הולואגר טקלה: אחותי השנייה בת 36 ויש לה שמונה ילדים.

הולואגר טקלה: הם חיים במצוקה קשה, חיים לא פשוטים.

אסרסיי וונדמאגיין: (דבריה נאמרים באמהרית ומתורגמים לעברית).

אסרסיי וונדמאגיין: אימא שלי מחכה בגונדר ושני האחים באדיס.

אסרסיי וונדמאגיין: יש עוד אחות שמחכה בגונדר.

אסרסיי וונדמאגיין: לא ראיתי אותם 20 שנים.

אסרסיי וונדמאגיין: אני עובדת ואני המפרנסת היחידה.

אסרסיי וונדמאגיין: אני עובדת ועוזרת למשפחה שחיה שם.

אסרסיי וונדמאגיין: זה פוגע גם בחיים שלי וגם בחיים שלהם.

אסרסיי וונדמאגיין: אני לא מצליחה לעזור להם ולא מצליחה לעבוד ולעזור.

אסרסיי וונדמאגיין: הם חיים שם בשכירות, כל אחד שוכר בית עם המשפחה שלו ואני צריכה לעזור להם בפרנסה.

אסרסיי וונדמאגיין: הסיבה היחידה שאני לא מצליחה לבקר אותם היא כי אין לי כסף.

אסרסיי וונדמאגיין: אני שולחת כל יום.

אסרסיי וונדמאגיין: זאת מציאות קשה ואני לא יכולה לעמוד בה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לנצל את העדויות המדהימות האלה שהן מאוד כואבות ולפנות לכל הארגונים היהודיים, כולל הסוכנות היהודית.

אלי אלאלוף: אתם חייבים לחדש את הפעילות שלכם בקרב קהילת יהודי אתיופיה באתיופיה.

אלי אלאלוף: לא יכול להיות שביום אחד סגרו את בתי הספר, נטשו את בתי הספר בגונדר והפסיקו לתמוך בקהילה גם בתחום החינוך ובמיוחד בתחום הבריאות.

אלי אלאלוף: מהנתונים שבדקנו וסיפרו לנו, שתי האוכלוסיות שנפגעות הכי הרבה עכשיו אלה התינוקות והמבוגרים.

אלי אלאלוף: אוי ואבוי לנו כיהודים שאנחנו נוטשים את הזקנים שלנו ואת הילדים שלנו.

אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר שלא יכול להיות שכל הגופים, שפעם היה באופנה לתמוך ביהדות אתיופיה, הפסיקו את הפעילות שלהם.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה המסר שעבר ממשלת ישראל, שצריך להפסיק לתמוך בהם כדי שלא יתאספו, כדי שלא נכיר בהם וזה גרם לפגיעה קשה מאוד.

אלי אלאלוף: לכן הכעס שלי על החבר מבני עקיבא הוא רק ביטוי להרגשה.

אלי אלאלוף: אני פעלתי בחיים שלי הרבה, עשרות שנים, בקרב הקהילה היהודית בכלל, בפילנתרופיה, ואני רואה כמה הוזנחו יהודי אתיופיה, ודאי בשנים האחרונות.

אלי אלאלוף: אני חוזר וקורא ואני מבקש מראש הממשלה בהחלטה שלו לקרוא מחדש לכל הגופים שפעם פעלו, לחזור ולפעול.

אלי אלאלוף: אנחנו פגשנו רק את יוסף בביקור שלנו וזה כל כך נגע לליבנו.

אלי אלאלוף: רצינו שהילדים יקבלו את המנה היומית שלהם ועכשיו אברהם מספר שהוא הרים את הכפפה והוא מספק את זה.

אברהם נגוסה: באדיס לא מקבלים.

אלי אלאלוף: תראו כמה זה כואב, לבחור בין ילד לילד.

אלי אלאלוף: לא יכול להיות שהגופים היהודים בעולם יפסיקו את התמיכה שלהם ביהודי אתיופיה.

אלי אלאלוף: זה עוול, זה חוסר אחריות מטעמם ואני רוצה שהם יחזרו ויפעלו ונעשה את זה באמצעות ראש הממשלה.

אללי אדמסו: אדוני היושב ראש, תודה רבה.

אללי אדמסו: אני חבר כנסת לשעבר.

אללי אדמסו: אני מאוד מברך על הדיון.

אללי אדמסו: גם חברי כנסת שדיברתם, באמת מחמם את הלב.

אללי אדמסו: כל מה שנאמר, מאוד מחמם את הלב.

אללי אדמסו: מאוד עצוב לי שנציג משרד ראש הממשלה לא נמצא כאן.

אללי אדמסו: הם למעשה מכינים את החלטת הממשלה ליום ראשון, הם יושבים וכותבים אותה.

אללי אדמסו: מאוד חמור שהם לא שומעים את הדיון שמתנהל כאן.

אללי אדמסו: לא יכול להיות שנציג משרד ראש הממשלה לא יהיה כאן כי הם למעשה מתכללים את כל משרדי הממשלה וכותבים את ההחלטה.

אללי אדמסו: הם היו צריכים לשמוע את הדיון וחבל מאוד שהם לא כאן.

אללי אדמסו: זה חמור מאוד שהם לא כאן.

אללי אדמסו: אני מכיר בהחלטה הקודמת.

אללי אדמסו: אדוני היושב ראש, כרגע ציינת שחבל מאוד שהם סגרו את הקומפונט שהיה בגונדר, בהחלטה הקודמת מ-2010.

אללי אדמסו: לצערי, כמו שאמרתם, לא נעשה על פי חוק השבות.

אללי אדמסו: החלטת הממשלה הייתה מ-2011 עד 2013.

אללי אדמסו: אם הממשלה מחליטה שלוש שנים, אם היא מחליטה, היא צריכה לדאוג להם.

אללי אדמסו: האנשים האלו שעזבו את המקום שלהם, את הכפר שלהם, הם נמצאים בעיר ואין להם תעסוקה ואין להם שום דבר.

אללי אדמסו: אין להם מה לאכול.

אללי אדמסו: זה לא יום ולא יומיים.

אללי אדמסו: האנשים האלה, מה הם יכולים לאכול?

אללי אדמסו: ההחלטה הקודמת באמת הייתה החלטה טובה, עשינו אותה יחד עם חבר הכנסת אברהם נגוסה, לפיה צריך לדאוג להם לאוכל, לבריאות, לילדים, לבית הספר ואפילו להכשיר אותם הכשרה מקצועית בסיסית כדי שכשהם עולים, מיד יוכלו לעבוד.

אללי אדמסו: כך עשינו.

אללי אדמסו: ככל שמתקדמים, המצב שלהם עגום יותר.

אללי אדמסו: למה?

אללי אדמסו: למה לא נמצאים כאן נציגי משרד ראש הממשלה?

אללי אדמסו: זה לא יכול להיותף.

אללי אדמסו: באמת, מאוד כואב לי שהם לא כאן.

אללי אדמסו: אנחנו היום, כל הנציגים בני העדה, דורשים שאם הממשלה מחליטה ביום ראשון להעלות אותם במשך השנים, שהממשלה תדאג להם לפחות עד שהם עולים למזון, לחינוך, לבריאות.

אללי אדמסו: הממשלה צריכה לדאוג להם.

אללי אדמסו: אנחנו מבקשים מאדוני היושב ראש ומהוועדה שכך יהיה.

אללי אדמסו: כמו שאמרתם, אנחנו רוצים שבשנה הזאת כולם יגיעו לכאן ולכך אנחנו מייחלים.

אללי אדמסו: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להזכיר את כללי המשחק.

אלי אלאלוף: בשעה 11:00 אני סוגר את הישיבה.

אלי אלאלוף: אין לי זכות להמשיך בדיון אחרי 11:00.

מיכל אברה סמואל: אני מנכ"לית עמותת פידל שפועלת בנושא של חינוך ברמה הארצית.

מיכל אברה סמואל: האמת היא שאני מתביישת להיות נוכחת בדיון כזה, גם כישראלית וגם כיוצאת אתיופיה.

מיכל אברה סמואל: כדי להעלות יהודים, צריך קרקס כזה.

מיכל אברה סמואל: זה באמת מבייש.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אני לא מקבל את המילה קרקס.

אלי אלאלוף: למה כשמדברים על יהודי אתיופיה, מדברים על קרקס?

אלי אלאלוף: זו הצורה הכי מכובדת.

אלי אלאלוף: אני לא מקבל.

אלי אלאלוף: תמחקי את המילה.

מיכל אברה סמואל: אני חוזרת בי.

מיכל אברה סמואל: אני מתכוונת לכך שבאמת זה לא מתקבל על הדעת שהנושא הזה בכלל צריך להידון שנה אחרי שנה כדי שיהודים יעלו לארץ.

מיכל אברה סמואל: אנחנו פועלים בשטח ופוגשים ורואים איזה בני נוער איכותיים מגיעים ואיזה ילדים מגיעים.

מיכל אברה סמואל: ככל שיישארו שם ולא יגיעו מוקדם לכאן, ההשקעה תהיה יותר גדולה.

מיכל אברה סמואל: אני לא מכירה יהודים שבגלל תקציב לא מעלים אותם.

מיכל אברה סמואל: אנחנו פוגשים אותם בכל הארץ וזה מצב שמבייש את המדינה ואת היותנו ישראלים שמשלבים עולים.

מולו דמלאו: תודה.

מולו דמלאו: אני גרה במעלה אדומים.

מולו דמלאו: ההורים שלי והאחים שלי מחכים לעלייה 20 שנים.

מולו דמלאו: לאימא שלי יש שבעה אחים ואחיות בארץ.

מולו דמלאו: אימא שלה לצערנו לא חיה ונפטרה לפני עשר שנים.

מולו דמלאו: אני כאן 13 שנים.

מולו דמלאו: לאימא שלי יש בארץ שלושה ילדים, שמונה נכדים וחמישה נינים.

מולו דמלאו: כמעט כל המשפחה כאן.

מולו דמלאו: אנחנו מחכים 20 שנים לעלייה.

מולו דמלאו: בשנה שעברה ב-4 לספטמבר הזמינו אותם וראיינו אותם אבל הם לא עלו.

יחיאל חיליק בר: עמוס, תסביר מקרה כזה.

אלי אלאלוף: לא עכשיו.

אלי אלאלוף: חתן פרס התנ"ך שלנו, בבקשה.

סנטיהו טאדסה: (דבריו נאמרים באמהרית ומתורגמים לעברית).

סנטיהו טאדסה: אני הגעתי לכאן בעזרתה של נעמה שהיא עשתה את המאמץ והביאה אותי ולא מדינת ישראל.

סנטיהו טאדסה: התמודדתי בחידון התנ"ך והייתי בין הנציגים של 40 מדינות שבאו לכאן, היו מעל 80 מתמודדים ויצאתי מספר שתיים.

סנטיהו טאדסה: אני גאה לייצג את הקהילה שלי, גם זו שנמצאת באתיופיה וגם זו שנמצאת בישראל.

אלי אלאלוף: מהר מאוד תלמד עברית רהוטה כזאת.

אברהם נגוסה: הוא כבר התחיל ללמוד באולפן.

סנטיהו טאדסה: אני מאוד שמח מצד אחד שאני נמצא בכנסת ישראל ומצד שני אני עצוב ומתבייש על כך שמדינת ישראל אחרי 70 שנים - במהלך 70 השנים עשתה הרבה מאמצים להעלות יהודים - עכשיו דווקא עומדים למנוע עליית יהודים לארץ ישראל.

סנטיהו טאדסה: זה מה שמבייש אותי.

סנטיהו טאדסה: גם אלה שיושבים ודנים ומקבלים החלטה, הם צריכים להתבייש על שהם עושים את המאמץ לא להעלות יהודים לארץ ישראל.

אלי אלאלוף: אני מתנצל, דברים נהדרים, יש לנו עוד הרבה מה לשמוע, אבל הקצבנו שעתיים לדיון, חשבנו שהזמן אולי יספיק אבל אני רואה שהוא לא מספיק והזמן עובר.

אלי אלאלוף: אני מבקש את הרב יהודה סהלה לומר את דבריו ואחר כך נסיים עם הקייס.

יהודה סהלה: ברשות היושב ראש, ברשות חברי הכנסת, ברשות הקייס, ברשות מכובדיי.

יהודה סהלה: שמעתי דברים נוגעים ללב.

יהודה סהלה: יש לי קהילה שאני מנהיג אותה בתל אביב ואת הדברים האלו אני שומע כל יום.

יהודה סהלה: או אימא או אבא או אחות ניגשים אלי ומספרים לי.

יהודה סהלה: לשמוע את זה כל יום, זה קשה מאוד.

יהודה סהלה: כמו שכבוד הקייס אמר, העניין צריך להיבדק ומי שזכאי, צריך להביא אותו.

יהודה סהלה: מי שזכאי יעלה ויהיה כאן.

יהודה סהלה: בעזרת השם אנחנו מקווים שיעלו אותם ואחרי העלייה תהיה מעטפת רוחנית כדי לחזק את הזהות היהודית.

יהודה סהלה: הרבה דברים נאמרו כאן ואני מבין אותם.

יהודה סהלה: בעזרת השם, בשם השם נעשה ונצליח, שתהיה ברכה והצלחה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: איזה יופי, כבוד הרב שאתה קצר ולעניין.

אלי אלאלוף: יש לנו עוד קצת זמן ואני אאפשר לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, יושבת ראש ועדת הביקורת, להתייחס.

שלי יחימוביץ': תודה רבה אדוני היושב ראש.

שלי יחימוביץ': קודם כל, אני מודה לך על הפעילות הרציפה שלך בתחום הזה.

שלי יחימוביץ': אני אומר בקצרה.

שלי יחימוביץ': יש לנו שתי משימות כאשר המשימה העיקרית היא להעלות את שארית יהודי אתיופיה כמו שכל העליות מכל המדינות הגיעו לכאן בלי מבחנים, בלי עכבות, בלי למרר להם את החיים עשרות שנים.

שלי יחימוביץ': אין לזה תקדים.

שלי יחימוביץ': זה לא היה עם כל עלייה אחרת ואנחנו יודעים את האמת, שיש כאן אלמנטים מאוד גדולים של גזענות בהתייחסות לעליית יהודי אתיופיה.

שלי יחימוביץ': המשימה השנייה היא להביא כבר את 1,000 האנשים האלה שכבר סוכם עליהם, גם אצלך אדוני היושב ראש, גם בוועדה לביקורת המדינה, ערב אישור התקציב היינו בטלפונים בהולים עם משרד ראש הממשלה ועם משרד הפנים כדי שיכניסו את זה לתקציב.

שלי יחימוביץ': יש תחושה של מסמוס מכוון אפילו של הדבר הזה שאנחנו אומרים לפחות את זה, לפחות את ההורים של אלה שנמצאים כאן, את אותם אנשים מבוגרים שמחכים כבר 20 שנים, כמו ששמענו כאן ובטח בדברים שנאמרו לפני שבאתי.

שלי יחימוביץ': גם כאן אנחנו רואים עיכוב שהוא רשלני ופושע.

שלי יחימוביץ': אנחנו נחכה לישיבת הממשלה הקרובה.

שלי יחימוביץ': אנחנו קבענו ישיבה של הוועדה לביקורת המדינה ב-25 ביוני, שזה כבר כמה ימים אחרי ישיבת הממשלה.

שלי יחימוביץ': אנחנו צריכים להפעיל לחץ מאוד כבד שמה שנראה אפילו מובן מאליו וקטן מדי, שהוא לפחות יקרה.

שלי יחימוביץ': אנחנו כמובן עומדים לרשותכם.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, אני אשמח אם אתה תבוא לישיבה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה כי יש לך חלק מאוד משמעותי כאן.

שלי יחימוביץ': תודה.

אלי אלאלוף: בוודאי.

אלי אלאלוף: תודה.

שלי יחימוביץ': גם אתה כמובן, חבר הכנסת נגוסה.

אלי אלאלוף: כבוד הקייס.

אלי אלאלוף: אני חייב לומר לכם שפעם ראשונה שבחיים שלי פגשתי קייסים, זה היה בבאר שבע לפני 20 שנים ומצאתי אותם במשרד שלי בבאר שבע, שבעה אנשים נפלאים ומדהימים.

אלי אלאלוף: אני התרגשתי עד דמעות.

אלי אלאלוף: לא הבנתי למה הם באו אלי, דווקא אלי, המרוקאי הזה.

אלי אלאלוף: אז הם ישבו ואמרו לי שהביא אותם משה באטה ומשה באטה אומר לי שהם מבקשים ממני לבנות להם בית כנסת.

אלי אלאלוף: למה אני?

אלי אלאלוף: בסוכנות לא בונים בית כנסת.

אלי אלאלוף: הרגשתי פעם ראשונה שמשהו אלוהי נפל עלי.

אלי אלאלוף: אני מספר את זה ממש בהתרגשות כי לא ידעתי, אין כסף, אין תקציב, כל המילים האלה שכפקיד רצו לי בראש.

אלי אלאלוף: אחרי שישה חודשים התחלנו לבנות את המרכז שובו בנים, בזכות הרב אברהם טזזו ובזכות הקבוצה הנפלאה של קייסים, בזכות שלמה הלל.

אלי אלאלוף: בית הכנסת הראשון שהממסד הדתי לא רצה שנקרא לו בית כנסת, הרב שלמה אליהו נתן לנו אישור לקרוא לזה מרכז רוחני.

אלי אלאלוף: אתם יודעים שהיום זה בית כנסת מדהים עם פעילות מדהימה מסביב.

אלי אלאלוף: זאת פעם ראשונה שהייתה לי הזכות לפגוש קייסים ותודה על כל העבודה, גם אם אנחנו לא מכירים אותה בממסד במדינה, לצערי.

אלי אלאלוף: אין כמוכם.

אברהם נגוסה: לא רק לפגוש אלא גם הזכות לעשות.

אברהם נגוסה: אתה עשית את זה.

אברהם נגוסה: תודה.

עזריה אביו: אני מתנצל כי שכחתי לומר משהו.

עזריה אביו: אני לא אתבייש לומר מול הקהל, אתה יודע שהמשפחה היקרה שמחכה במחנה באדיס אבבה ומאז עברו שלוש שנים.

עזריה אביו: אתה פגשת אותם.

עזריה אביו: את המשפחה הורידו מהמטוס.

עזריה אביו: אני שלוש פעמים הלכתי.

עזריה אביו: הם קיבלו חיסונים, הם קיבלו דרכון, אבל הורידו אותם.

אברהם נגוסה: הסוכנות טיפלה בנושא הזה וגם משרד הפנים.

אברהם נגוסה: אנחנו פגשנו אותם.

עזריה אביו: זה מאוד כואב.

עזריה אביו: אנחנו אומרים שכואב לנו שרואים אבא, אימא וילד.

עזריה אביו: אני עליתי במבצע שלמה והאחים שלו עלו במבצע משה.

עזריה אביו: האימא שלי הייתה בוכה לאח שלי ולאחיות שלי.

עזריה אביו: כל יום אימא שלי הייתה בוכה.

עזריה אביו: כאן אני מרגיש את ההתרגשות והרצון להתאחד.

עזריה אביו: כשאני אומר שגם את עובד רק עם אתיופיה, אתה יודע שרק יהודי אתיופיה נמצאים במחנה.

עזריה אביו: יש הרבה בכל מקום.

עזריה אביו: אנחנו היינו עוזרים לך כמו שאנחנו עוזרים לך, כולם היו כאן.

עזריה אביו: אני מבקש מאדוני ומהממשלה לדחוף ולא להרפות.

אברהם נגוסה: אם הייתה לי הזכות להביא, הייתי מביא מזמן אבל אני חבר כנסת.

עזריה אביו: אנחנו יודעים שהעבודה בשיתוף פעולה יכולה לעשות ולשנות המון דברים.

עזריה אביו: אני מעריך את הדיון שמתקיים היום ואני מקווה.

אלי אלאלוף: כבוד הקייס, אני רוצה לומר לך.

אלי אלאלוף: אני לא מקנא בחברי אברהם נגוסה.

אלי אלאלוף: האיש הזה אובססיבי נפשית, אישית, ולא יודע לעשות שום דבר חוץ מאשר לשרת את יהדות אתיופיה.

אלי אלאלוף: מגיע לי כל הכבוד.

אלי אלאלוף: אני ראיתי אותו ואני רואה אותו והחברים רואים אותו.

אלי אלאלוף: האיש הזה אובססיבי.

אלי אלאלוף: הוא חבר בוועדה שלי והוא לא בא לדיונים, למה?

אלי אלאלוף: יש לו עוד פגישה עם יהודי אתיופיה, יש לו עוד נושא לטפל ביהודי אתיופיה.

אלי אלאלוף: באמת יש לי בקשה כבוד הקייס, שלא תיפלו במתח הזה שכל קהילה שלנו כיהודים - - -

עזריה אביו: כולנו מטפלים ביהודים.

אלי אלאלוף: לא נתבקשתי לומר את זה אבל אני אומר את זה מעומק הלב שלי.

אלי אלאלוף: מילת סיכום להילה.

הילה סעדיה: האמת שרציתי להשאיר את התודות לסוף אבל נראה לי שאני אפתח בתודות כי זה משהו שהוא מתבקש.

הילה סעדיה: תודה רבה לחבר הכנסת אלי אלאלוף על שיתוף הפעולה, על היד החופשית לעשות את הוועדה החשובה הזאת רגע לפני ישיבת הממשלה.

הילה סעדיה: תודה לאברהם נגוסה שהוא אתנו לאורך כל הדרך.

הילה סעדיה: חד משמעית הוא עומד איתן.

הילה סעדיה: תודה לך.

הילה סעדיה: תודה רבה לחיליק בר, לשלי יחימוביץ, לדני סידה, לכל חברי הכנסת שנכחו כאן.

הילה סעדיה: אני מודה גם לקייס ולרבנים שנוכחים כאן וכמובן לתנועות הנוער ולפקולטות המשפטיות ולעוד רבים וטובים מהאוניברסיטה העברית, לפידל ותודה רבה לכולם שהגעתם.

אלי אלאלוף: תרשו לי לומר משפט אחד לסיכום.

אלי אלאלוף: תודה לכולם כמו שאמרת בצורה מפורשת ובצדק.

אלי אלאלוף: אנחנו נוציא היום מהוועדה פנייה לראש הממשלה, פנייה שתצא היום בשם כל חברי הכנסת, שתצא לפי רוח הדיון שהתקיים.

אלי אלאלוף: לא צריך להעביר את המכתב אליכם אבל תסמכו עלינו.

אלי אלאלוף: ננסח את זה.

אלי אלאלוף: אם תרצו לראות, אין לי בעיה.

אלי אלאלוף: אני רוצה שעוד היום המכתב הזה יצא ידנית למשרד ראש הממשלה.

אלי אלאלוף: חשבנו לנצל את הנוכחות של נציגת המשרד אבל לצערנו היא עזבה לפני הזמן למרות שנציגים אחרים כמו האוצר ואחרים נמצאים כאן מהתחלה ועד סוף הדיון.

אלי אלאלוף: כאמור, אנחנו נוציא את המכתב הזה.

אלי אלאלוף: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.