ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 664, 2018-06-20 09:00

יואב קיש: שלום, אנחנו פותחים את הדיון בהצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 33) (הארכת רישיון לעובד זר בענף הסיעוד), כ/777, איזה מספר יצא לי, של חבר הכנסת יואב קיש, מוכר לי, לקריאה שנייה ושלישית.

יואב קיש: אגיד מה כוונתי, ואני חושב שחברת הכנסת קארין אלהרר תצטרף לדעתי, כי שוחחתי איתה מראש, זה לא שאני מופתע.

יואב קיש: קודם כול אני רוצה היום לסיים ולהצביע על הכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית, זאת משימה שאני מאוד רוצה להשלים, כמובן שבכפוף למה שנשמע בוועדה.

יואב קיש: אני חושב שעשינו עבודת הכנה מספקת בשביל להגיע לרגע הזה.

יואב קיש: מעבר לכך, יש עוד כמה נושאים שצריך יהיה לדבר עליהם ולהחליט עליהם.

יואב קיש: אחד מהם זה הנושא של משך השנים, שכרגע קבוע כשמונה ו-12, ולא נכנסנו עוד לדיון בעניין הזה.

יואב קיש: הנושא השני הוא הוראת המעבר, שגם היא חדשה, ונצטרך להתייחס אליה.

יואב קיש: ובכלל, המלצה אולי של הוועדה איך למשרד הפנים לגשת לכל מה שנקרא pending שמתעכב, כולל הצעות שסורבו בגלל שלא הייתה חקיקה, ואולי היום אפשר וצריך לעשות מאמץ בעניין הזה.

תומר רוזנר: יש סיכום, זו לא תהיה המלצה.

יואב קיש: זה יהיה סיכום.

יואב קיש: אז ההתחייבות תוצג לפרוטוקול.

יואב קיש: אם זו הדרך זה באמת נשמע יותר נכון.

יואב קיש: וגם בסופו של דבר את מה שאמרתי שאני רוצה להגדיר כקטגוריה ספציפית, ולהתייחס לא רק לאשרת עבודה במקרים של הוועדה - -

קארין אלהרר: ההומניטרית.

יואב קיש: - - ההומניטרית, אלא אולי להסתכל על זה לאורך כל העסקת העובד, ובוודאי בשנים הראשונות להעסקתו.

יואב קיש: אז אלו הנושאים שעל הפרק.

יואב קיש: אני מציע שנתחיל בהקראה.

תומר רוזנר: אציג קודם בכללי ואחר כך נקרא.

יואב קיש: תציג בכללי, תקריא, ואז נמשיך עם הדברים וההתייחסויות.

תומר רוזנר: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, נגיד מושכלות ראשונים למי שנמצא בפעם הראשונה בדיון.

תומר רוזנר: ההצעה עוסקת בהארכת שהות של עובד זר בענף הסיעוד מעבר לחמש השנים שהם הכלל, שבדרך כלל.

תומר רוזנר: החוק קובע שעובד זר יועסק לא יותר מחמש שנים ושלושה חודשים.

תומר רוזנר: נקבעה הוראה בחוק שקיימת כבר הרבה הרבה זמן, שכאשר מדובר בעובד בענף הסיעוד, אם הוא עובד אצל אותו אדם הוא יכול להמשיך לעבוד אצלו ללא הגבלת זמן, כל עוד אותו אדם זקוק לשירותיו.

תומר רוזנר: והתעוררה השאלה מה קורה במצבים חריגים שבהם העובד הזר הזה מפסיק לעבוד אצל אדם ונזקקים לשירותיו אנשים אחרים, והשהות שלו פה היא מעבר לתקופת החמש שנים ושלושה חודשים.

תומר רוזנר: נקבעה בחוק בשעתו הוראה בדבר ועדת חריגים הומניטרית, זה השם הידוע שלה, שבמסגרתה ניתן היה עד היום לאשר בקשות של העסקת עובדים זרים מעבר לתקופה המרבית, בתנאי שזאת תהיה בקשה אחת, לא יותר מפעם אחת.

תומר רוזנר: ומה שקרה זה שהוגשו אלפי בקשות מהסוג הזה, ובכמה הזדמנויות שרי הפנים נאלצו או רצו, לפחות בפועל אישרו למעשה את כל הבקשות שהוגשו.

תומר רוזנר: מדובר באלפי בקשות, ולכן נוצר מצב שבו קבוצות שמתקשות להשיג עובדים זרים בענף הסיעוד – בשל רמת הנכות שלהם או רמת המוגבלות שלהם ובשל נסיבות אישיות מיוחדות שלהם – התקשו להשיג את העובדים הזרים.

תומר רוזנר: לכן אני מבין שהצעת החוק הזו בעצם באה לגדר את סמכויותיה של הוועדה ההומניטרית, לקבוע אוכלוסיות מיוחדות שלפי הנתונים של משרד הפנים הן האוכלוסיות שמתקשות להשיג עובדים זרים בענף הסיעוד, ולהעדיף אותן על פני אוכלוסיות אחרות.

תומר רוזנר: ראוי להדגיש פה שהנושא של ועדה הומניטרית הוא פריבילגיה, במירכאות, שניתנת לעובד הזר.

תומר רוזנר: מדובר בחלק ממדיניות הגירה שהיא בפררוגטיבה מוחלטת של המדינה, אין פה זכות קנויה של העובד הזר להישאר, להיות או להשיג מעמד בישראל.

תומר רוזנר: ולכן מדובר בשיקול דעת רחב שיש למדינה, וודאי לכנסת, בהקשר הזה לקבוע את האוכלוסיות המועדפות שלהן יינתן הסיוע הרב יותר.

תומר רוזנר: אני רק אגיד בכמה מילים מה מוצע שהוצג כבר בקריאה הראשונה.

תומר רוזנר: ככלל, לאוכלוסיות מבוגרות בעלות נכות קשה יתאפשר להעסיק עובד זר כזה גם אם הוא שוהה בארץ עד שמונה שנים, ולאוכלוסיות קשות יותר, שהן האוכלוסיות הקשות ביותר למעשה, שאלו מי שברמת המוגבלות הגבוהה ביותר שידוע כ-188% נכות, בין אם הוא נמנה על קבוצת הילד הנכה או נפגע עבודה או פעולות איבה או נכה צה"ל או נכות כללית.

תומר רוזנר: בעצם כל ענפי הנכות שרמת הנכות שלו היא הגבוהה ביותר של 188%, היא מכונה אחרת בסקטורים אחרים של נכות, אבל היא הרמה הגבוהה ביותר של מוגבלות, הם יוכלו להעסיק עובד זר גם אם הוא שוהה בארץ עד 12 שנים.

יואב קיש: אמרנו שעל המספרים האלה נדבר.

תומר רוזנר: אלה המספרים שהיו בקריאה הראשונה.

שמחה בניטה: תהיה גמישות, יואב?

שמחה בניטה: אם תגיע מישהי 13 שנים.

תומר רוזנר: התשובה היא שלא.

יואב קיש: בדיוק, התשובה היא שלא.

יואב קיש: לא תהיה גמישות.

יואב קיש: הרעיון הוא באיזשהו שלב לשים את הסף, ומעבר לו לא תהיה גמישות, אבל על המס' 12 עוד צריך לדבר.

יואב קיש: נמשיך הלאה, אחרי זה נדבר על זה.

יואב קיש: בבקשה, תמשיך.

תומר רוזנר: אלה הדברים שהיו גם בקריאה הראשונה, כך אושר החוק לקריאה ראשונה.

תומר רוזנר: בגדול אני אציג עכשיו את השינויים מהקריאה הראשונה לעכשיו בנוסח שמונח בפניכם לפני שנקריא אותו.

תומר רוזנר: מדובר במספר שינויים לא גדול, אני אציג אותם אחד אחד.

תומר רוזנר: השינוי הראשון הוא שתנאי סף להגשת בקשה לוועדה ההומניטרית היא שהעובד הזר שוהה בישראל כדין.

תומר רוזנר: זה מה שאושר בקריאה הראשונה.

תומר רוזנר: כדי להבהיר את העניין הזה, ולבקשת משרד הפנים ייכתב שהוא שוהה לא יותר מ-90 יום ממועד שפגה אשרתו, אם הוא סיים את תקופת העסקה.

יואב קיש: רק להבין, אם הוא הגיש בקשה ועדיין לא קיבל תשובה?

תומר רוזנר: במועד הגשת הבקשה.

תומר רוזנר: ממועד הגשת הבקשה.

יואב קיש: נגיד שהוא סיים העסקה ועכשיו יש לו 90 יום למצוא מטופל אחר ולהגיש את הבקשה.

תומר רוזנר: נכון, מהרגע שהוא הגיש את הבקשה זה זהו.

יואב קיש: הזמן לא נספר יותר.

יואב קיש: זה בסדר, הגיוני.

תומר רוזנר: נכון.

תומר רוזנר: זאת בקשה אחת של משרד הפנים, ותראו שהיא מופיעה בנוסח.

תומר רוזנר: הנושא השני מובהר פה שכיוון שלפי הנתונים של משרד הפנים האוכלוסיות שמתקשות בהשגת עובדים זרים הן בעיקר האוכלוסיות הצעירות, וצריך היה לשים את הגבול באיזשהו מקום, חשבנו יחד עם משרד הפנים לקבוע שלגבי כל האוכלוסיות גיל הפרישה הוא גיל 67.

תומר רוזנר: הוא יהיה הגיל שבו בעצם תינתן העדפה.

יואב קיש: אתה לא רוצה לכתוב גיל פרישה אם הגיל הזה יעלה?

תומר רוזנר: אפשר לשאול את משרד הפנים.

משה נקש: ביקשנו שיהיה כתוב גיל פרישה.

תומר רוזנר: אפשר לכתוב גיל פרישה.

קארין אלהרר: זה משתנה.

יואב קיש: נראה לי.

יואב קיש: פשוט הגיל הזה יעלה, אז נישאר תקועים?

תומר רוזנר: אין בעיה.

קריאה: הוא גם משתנה בין גברים לנשים.

יואב קיש: בין גברים לנשים גיל הפרישה משתנה.

תומר רוזנר: גיל פרישת חובה לשני המינים זה גיל 67.

יואב קיש: נכון, גיל פרישת חובה.

משה נקש: גיל פרישת חובה זה בסדר.

תומר רוזנר: אז נכתוב את זה כך.

תומר רוזנר: כרגע זה מופיע עד גיל 67, אין בעיה לשנות את הנוסח בעניין הזה.

תומר רוזנר: הדבר השלישי הוא בעצם לבקשת יושב-ראש הוועדה, יוסמך שר הפנים לקבוע תקנות – שיקבעו בעצם תת-ענף בענף הסיעוד של עובדים שמראש ידעו שהם באים לטפל אך ורק במטופלים שהם באוכלוסיות המורכבות יותר, הקשות יותר של נכים – שבהם יקבע להם את זה באשרה וברישיון מראש לפני שהם מגיעים, ויקבעו הסדרים בתוך התקנות.

תומר רוזנר: כיוון שמדובר בדבר מורכב שבעצם מגביל מאוד את העובד מצד אחד, ומצד שני יש אינטרס למדינה שכך יהיה, וכו', הדבר הזה יצטרך להיקבע בתקנות.

תומר רוזנר: בנוסף, תיקבע הוראה שמחייבת את משרד הפנים להגיש את התקנות לאישור הוועדה בתוך חודש ימים לפי בקשת היושב-ראש.

שושנה שטראוס: פה אנחנו רוצים לבקש - - -

יואב קיש: נשמע אתכם.

יואב קיש: בינתיים הוא מסביר.

תומר רוזנר: אני רק מציג את מה שמופיע בנוסח, ומה שיוקרא, ואחרי זה אפשר לתקן את מה שצריך.

יואב קיש: מסביר, נקריא, ואז נשמע אתכם.

תומר רוזנר: והדבר האחרון הוא לגבי בקשות תלויות ועומדות או בקשות שנדחו.

תומר רוזנר: לגבי בקשות של מטופלים ושהעובדים, בקשותיהם תלויות ועומדות או נדחו, שהם מתייחסות לאוכלוסיות המורכבות, לאוכלוסיות האלה.

שמחה בניטה: וממתינות להעברת החוק.

תומר רוזנר: בעצם ייקבע שהבקשות שלהם יושבו ויתקבלו אם הם יוגשו מחדש בתוך 90 ימים.

קארין אלהרר: זאת הוראת מעבר.

תומר רוזנר: זאת הוראת המעבר.

תומר רוזנר: אלו השינויים המבוקשים.

תומר רוזנר: אני מציע שנקריא.

יואב קיש: נא להקריא.

יואב קיש: ואחרי זה נשמע אתכם.

גלעד קרן: "חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' ...), התשע"ח–2018

תומר רוזנר: התיקון הזה לא כל כך קשור לוועדה ההומניטרית, אלא הוא בעצם בא להבהיר או לשנות את המצב שהיום ללשכות הפרטיות, מה שקוראים, חברות התיווך של עובדים זרים היה עד היום אסור לטפל לצרף את חוות הדעת הסוציאלית שנדרשת לצורך הגשת הבקשה, ובעצם הופכים את המצב ומאפשרים להם לעשות את זה בתנאים מסוימים.

שמחה בניטה: אבל יש לי כאן בעיה.

יואב קיש: רק מילה לסעיף הזה.

יואב קיש: אני רוצה שיהיה ברור, אנחנו מגדירים פה קריטריונים שלחלק מהעובדים, אפילו אם הם בארץ וירצו, אם הם לא היו מעל 24 חודשים לפחות עם מעסיק מסוים זה פוגע להם בזכות להיות רשאים לקבל את ההארכה ההומניטרית.

יואב קיש: כדי לעודד קביעות אצל מטופל.

יואב קיש: מצידי אפילו אם זה יהיה בנורמה שהם באים לארץ ומודיעים: אנחנו שנתיים, בוא נתחיל – אם חס וחלילה נפטר או מנסיבות בלתי תלויות זה לא קשור – אבל שנתיים ראשונות אנחנו מתחילים איפה שבאנו.

יואב קיש: רק אם באמת יש סיבה מצדקת אז הוא יעזוב.

יואב קיש: עדיין הוא יכול למצוא לעצמו עוד שנתיים, אבל תהיה לזה משמעות.

יואב קיש: אני חושב שזה היתרון של סעיף (א).

משה נקש: התמדה.

תומר רוזנר: אם הוא מתפטר הוא לא יכול בכלל להגיש את הבקשה.

יואב קיש: זאת אומרת שהתנאי היחידי זה 12 שנים.

גלעד קרן: במקום 8 יהיה 12 שנים, זה הזמן המקסימלי, אבל הוא לא צריך לעמוד בשאר התנאים.

יואב קיש: נכון, שאר התנאים - -

תומר רוזנר: לא רלוונטיים.

יואב קיש: - - לא רלוונטיים, כולל מה שאמרתי בהתחלה.

תומר רוזנר: נכון.

גלעד קרן: נכון.

יואב קיש: שאלה.

יואב קיש: גם ב-(ב) וגם ב-(ג) כתוב "מיוחדת" ו"נכות קשה במיוחד", יש איזשהן הגדרות?

יואב קיש: מישהו שופט את זה?

יואב קיש: למשל קח את (ג): ילד נכה מקבל 188% זה כבר אומר שהנכות שלו היא מאוד – אז מה זה בעל נכות קשה במיוחד?

יואב קיש: יכול להיות 188% שלא יהיה?

תומר רוזנר: אני אבהיר.

תומר רוזנר: אלה מונחים – 100% מיוחדת בנכה צה"ל זה מונח מקביל ל-188% נכות בביטוח לאומי.

קארין אלהרר: אבל ב-(ג)?

קארין אלהרר: לגבי 188% קצבת ילד נכה.

קארין אלהרר: זה בכל מקרה ילד נכה קשה.

יואב קיש: ומה זה בעל נכות קשה?

יואב קיש: שמת את זה רק כדי להבהיר שמדובר?

יואב קיש: כי אני לא רוצה שזה יהפוך לקריטריון.

קארין אלהרר: זה מחזק?

שריי גבאי: השאלה אם זה מייתר את הפלוס ב-(ב)?

גלעד קרן: ב-(ב) המילה "מיוחדת" זה במקום הפלוס, זה המונח המשפטי.

קארין אלהרר: (ב) זה בסדר, אבל ב-(ג).

גלעד קרן: ב-(ג), האם אפשר להוריד "בעל נכות קשה במיוחד"?

יואב קיש: אני לא מבין מאיפה זה, זה לא בא להיות ספקולטיבי.

יואב קיש: ביטוח לאומי פה?

שרון אסיסקוביץ: כן.

יואב קיש: אתה יכול להסביר?

יואב קיש: האם יש ילד שיש לו 188% לפחות ואין לו נכות קשה במיוחד?

קארין אלהרר: ילד עם 188% נכות זה נכות קשה מאוד.

יואב קיש: אני שואל את ביטוח לאומי.

שרון אסיסקוביץ: בוקר טוב, לצערי הרב אני לא יכול לתת את התשובה הזאת מכיוון שאני לא עוסק בהיבטים של נכויות.

קארין אלהרר: יואב, אין כזה ילד.

קארין אלהרר: זה ילדים סיעודיים מלאים.

שמחה בניטה: זה ילדים מונשמים.

יואב קיש: לא כולם מונשמים.

יואב קיש: נכון, זה מה שאני שואל.

יואב קיש: אתם יודעים, לשכת האוכלוסין?

יואב קיש: כיסא גלגלים כמה זה?

שמחה בניטה: CP קשה, ממש סיעודי מלא.

קארין אלהרר: סיעודי מלא.

צח בורוביץ: אבל גם ילדים בטיפול אונקולוגי מוכרים כ-188%, אבל זה נכות זמנית.

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: אני לא רואה סיבה לשים את הנכות הקשה במיוחד שם בסעיף (ג).

קארין אלהרר: צודק.

יואב קיש: משרד הפנים, אתם רואים סיבה לזה?

יואב קיש: הרי זה לא קריטריון שבאים לשפוט לפיו, אז תמחקו בבקשה את זה.

תומר רוזנר: 188% נקודה.

שריי גבאי: אבל כן חשוב שיירשם הפלוס.

תומר רוזנר: הפלוס לא קיים בחוק, הוא לא הגדרה בחוק.

יואב קיש: הוא הסביר לך שבחוק פלוס הוא מיוחדת.

גלעד קרן: המיוחדת זה 100% פלוס.

יואב קיש: אז את זה פתרנו.

יואב קיש: בואו נמשיך.

גלעד קרן: (3) זה הסמכה לתקנות.

יואב קיש: מה זה?

תומר רוזנר: זה התקנות שלך.

קארין אלהרר: זה התקנות.

יואב קיש: זאת ההגדרה של הקטגוריה הזו כתת-ענף, ושיצטרכו להגדיר להם תקנות.

תומר רוזנר: נכון.

יואב קיש: מה המשמעות של הוראות מעבר 2?

תומר רוזנר: המשמעות היא שבקשות שנדחו של מטופלים קשים, מה שאנחנו קוראים, שחלה עליהם פסקה (1א), יוכלו להיות מוגשות בתוך 90 יום מתחילת החוק, ויטופלו.

יואב קיש: הבנתי.

תומר רוזנר: הפסקה, אם אני מבין נכון, היא פסקה (1א)?

תומר רוזנר: בסיפה של מה שהקראת.

יואב קיש: כתוב פה (1א).

יואב קיש: בסיפה (ב1).

קארין אלהרר: לא, כתוב 3א(ב1).

גלעד קרן: (ב1), כחלק מהתנאים שמופיעים.

תומר רוזנר: זה (1א).

תומר רוזנר: (ב1)(1א).

יואב קיש: תבדקו משפטית.

תומר רוזנר: שזה ברור שהתנאים שחלים על אותו מטופל באוכלוסייה המורכבת.

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: 3.

יואב קיש: תודה רבה.

תומר רוזנר: בנוסף לכך יש צורך בהצהרה של משרד הפנים שהוא צריך להודיע לפרוטוקול על הצהרתו לגבי בקשות תלויות ועומדות.

יואב קיש: מאה אחוז.

יואב קיש: חברת הכנסת קארין אלהרר, את רוצה עכשיו או אחר כך?

קארין אלהרר: אחר כך.

יואב קיש: בבקשה, נתחיל עם מינהל האוכלוסין, רשות האוכלוסין.

יואב קיש: מי רוצה לדבר, להתייחס?

יואב קיש: תבחרו.

משה נקש: כמה נקודות.

משה נקש: קודם כול, תומר הציג נכון את כל השינויים.

משה נקש: יש לנו שני דברים.

יואב קיש: סליחה שאני עוצר אותך.

יואב קיש: יש לי מסמך מהביטוח לאומי שביקשתי לקבל.

יואב קיש: אני אעבור רק על התמצות שלו, ואני אגיד בקצרה את הדברים שהיה לנו חשוב להבין.

יואב קיש: הרי מה שרצינו לדעת זה מה קורה, מי זכאי להיתר למטפל זר לפי רמות הגמלה החדשות של הקשישים.

יואב קיש: אנחנו מדברים בעצם על קצת פחות מ-20,000 זכאים ברמה שש, זה בגדול, קצת פחות - 19,000, זה המספר.

קארין אלהרר: מלא.

יואב קיש: כאשר בסיווג הקודם זה היה 60,000.

יואב קיש: זאת אומרת שהייתה ירידה בין רמה שש לרמה גבוהה מ-60,000 ל-20,000 בערך.

יואב קיש: אני צודק במספרים?

שרון אסיסקוביץ: אם אפשר להעיר לנקודה הזאת אני אשמח.

שרון אסיסקוביץ: לפי הרפורמה ברמות הגמלה דרך הניקוד קצת השתנתה.

שרון אסיסקוביץ: מה שאומר שמי שנכלל היום ברמה הגבוהה יכול להיות ברמות ארבע, חמש ושש.

יואב קיש: אתה לא מחדש לנו.

יואב קיש: כנראה שלא היית בדיון הקודם.

לאה קריכלי: הם לא היו.

שרון אסיסקוביץ: לא הייתי בדיון הקודם.

יואב קיש: מה שאמרתי נכון?

יואב קיש: אם היו ברמה הגבוהה כ-60,000, היום ברמה שש יש כ-20,000.

יואב קיש: זה מה שרצינו.

שרון אסיסקוביץ: זה לא חופף.

שרון אסיסקוביץ: אלו לא קבוצות חופפות.

יואב קיש: לא אמרתי שזה חופף.

יואב קיש: בגלל זה לזה קוראים רמה גבוהה ולזה קוראים רמה שש, עשינו שינוי.

יואב קיש: אם היה לנו נמוך, בינוני, גבוה, היום יש לנו מאחד עד שש.

יואב קיש: בהגדרה זה יהיה שונה.

יואב קיש: אין לנו ויכוח, אבל אני מבקש שתתייחס לדברים שאני אומר.

יואב קיש: אם אני לא מדייק, תתקן אותי.

שרון אסיסקוביץ: בסדר.

יואב קיש: אם אני מדייק, אז יש לנו קצת ידע בעניין הזה.

תומר רוזנר: נכון.

יואב קיש: אני פשוט רוצה להתקדם ולא לעצור על כל דבר.

יואב קיש: אז זה לנתונים.

יואב קיש: מבחינת האוכלוסיות הקשות, אנחנו מדברים על כמות היתרים של 3,000, 4,000?

משה נקש: קצת יותר.

משה נקש: פחות או יותר.

יואב קיש: תגיד מס', מעניין אותי.

משה נקש: פחות או יותר.

משה נקש: לא קיבלנו את כל הנתונים מביטוח לאומי כי זאת הצלבת נתונים, הזכאות היא בביטוח לאומי, וכמויות ההיתרים הם אצלנו, אנחנו מעבירים להם.

יואב קיש: כמה זכאות?

קארין אלהרר: הזכאות לא אומרת כלום, יואב.

יואב קיש: היא לא במאה אחוז, כי לא כולם משתמשים.

משה נקש: אז אני אגיד את הנתונים שיש, שהצלחנו כבר לקבל מביטוח לאומי.

משה נקש: ילדים נכים בעלי היתרים שיש להם את ה-188% זה בסביבות 1,000, מתוך 5,500 באוכלוסייה.

משה נקש: כאלה שזכאים לגמלה, לא פנו לקבל היתר, לא מעסיקים עובד זר, אבל יש, אז צריך לדעת שיש פה פוטנציאל יותר גבוה.

משה נקש: מבחינת שר"מ יש לנו בסביבות 3,500 בעלי היתרים בגמלה הגבוהה ביותר, כאשר מקבלים באוכלוסייה הכללית בסביבות 13,500 אוכלוסייה, ועוד פחות או יותר נפגעי צה"ל ונפגעי איבה זה עוד בין 500 ל-1,000 היתרים.

יואב קיש: אנחנו מדברים על כ-5,000, 6,000 היתרים היום.

משה נקש: סדר גודל של 5,000 היום, נכון.

משה נקש: אלו האוכלוסיות הקשות ביותר.

יואב קיש: בבקשה, שמנו את המס' בצד, אני רוצה להמשיך עם ההערות שלכם.

משה נקש: שתי הערות.

משה נקש: הערה ראשונה לעניין התקנת התקנות.

משה נקש: 30 ימים לא יספיקו לנו.

יואב קיש: אז כמה אתם צריכים?

משה נקש: 120 ימים לפחות.

משה נקש: כי אנחנו צריכים גם לפרסם להערות הציבור, לקבל חזרה, אז 120 ימים נראה לנו שזה זמן סביר.

תומר רוזנר: 90 יום.

קארין אלהרר: זה פגרה.

שמחה בניטה: אנשים מחכים כבר, אז מה?

יואב קיש: זה לא מונע.

קארין אלהרר: זה לא מונע את הבדיקה.

יואב קיש: אסביר רגע.

יואב קיש: אם הבנתי נכון, אנחנו לא מדברים על מי שממתין לבקשות בצד.

משה נקש: לא, התקנות של תתי-הענפים.

יואב קיש: אנחנו מדברים על התקנות החדשות לתתי-ענפים, כפי שהגדרנו עכשיו.

יואב קיש: 90 יום נראה לי מספיק.

יואב קיש: 30 זה מעט, 90 זה מספיק.

יואב קיש: תרשמו 90 יום, בסדר.

יואב קיש: מה הדבר הבא?

משה נקש: הדבר השני זה לעניין הצהרה שביקשת, אז נעדכן.

יואב קיש: בשם שר הפנים.

משה נקש: בשם שר הפנים, כן.

משה נקש: השר החליט שכל הבקשות שהוגשו לוועדה ההומניטרית עד היום, עד 20 בחודש, 20 ביוני 2018, החל מתאריך ההלבנה הקודם, יולי 2016.

שריי גבאי: התלויות ועומדות.

משה נקש: כן, גם יש את התלויות ועומדות, פתוחות.

משה נקש: לא בקשות שניתנה בהן החלטה ונדחו או נסגרו או אושרו.

תומר רוזנר: על-ידי השר.

משה נקש: כן.

משה נקש: בקשות פתוחות תלויות ועומדות, הוא החליט לאשר אותן בתנאים שכמובן אנחנו נפרסם ונעדכן לציבור.

תומר רוזנר: באותם תנאים שהיו בפעם הקודמת.

משה נקש: כן, פחות או יותר.

משה נקש: אני מניח שזה יהיה אותו דבר.

משה נקש: אולי יהיו שינויים מינוריים.

יואב קיש: על כמה בקשות מדובר?

משה נקש: בסביבות 4,000, 4,500, משהו כזה.

תומר רוזנר: מה שנקרא הלבנה של כל מה שתלוי ועומד.

יואב קיש: ואז במקרה הזה יכול להיות שגם יהיו חריגות מהחוק לצורך העניין רק כדי ליישר קו?

תומר רוזנר: הרעיון הוא שזה יקרה לפני תחילת החודש.

משה נקש: חריגות מהחוק הנוכחי.

יואב קיש: הכוונה שזה יקרה, והוועדה מברכת על הכוונה הזאת.

שריי גבאי: אני רק אציין שבחריגה מהחוק החדש הם עדיין יצטרכו לעמוד בתנאי הסף של החוק.

תומר רוזנר: ודאי.

קארין אלהרר: בסדר.

שריי גבאי: אבל אנחנו מדברים פה כבר על התחולה השנייה.

יואב קיש: מאה אחוז.

שמחה בניטה: רגע, למה לא לעשות את ההלבנה אחרי שהאנשים יגישו גם בעקבות החוק?

תומר רוזנר: אי-אפשר.

יואב קיש: אי-אפשר.

יואב קיש: בואו נעשה סדר.

שמחה בניטה: למה?

שמחה בניטה: דווקא אפשר.

שמחה בניטה: דיברתי עם השר, השר הסכים לזה.

יואב קיש: תקשיבי, רגע.

תומר רוזנר: אי-אפשר לעשות את זה.

יואב קיש: התהליך הוא כזה, ותגידו לי אם אני צודק.

שמחה בניטה: דיברתי עם השר.

שמחה בניטה: כתבתי לו.

משה נקש: שמחה, הבאנו את העמדה של השר, נפגשנו איתו, תאמיני לי.

יואב קיש: לא מתנהל ככה דיון, מספיק.

משה נקש: בבקשה.

יואב קיש: זה הולך להתנהל ככה, שמחה, ותקנו אותי אם אני טועה.

יואב קיש: עד היום יהיה הליך הלבנה לבקשות שעומדות pending.

יואב קיש: גם בקשות שמאיזושהי סיבה לא קיבלו אישור יוכלו להגיש מחדש אם הן עומדות בקריטריונים של החוק.

תומר רוזנר: החדשים.

יואב קיש: החדשים.

יואב קיש: אם הן נדחו בעבר יוכלו גם להגיש אם הן עומדות בקריטריונים.

יואב קיש: יכול להיות שהן נדחו בעבר - - -

משה נקש: בהתאם להוראות המעבר תוך 90 יום.

יואב קיש: בהתאם להוראות המעבר.

יואב קיש: זאת אומרת, שמחה, תקשיבי, יש שני סוגים, יש כאלה שנדחו, ואנחנו רוצים שאם הם עומדים בחוק שיקבלו את ההיתר, ויש כאלה שמחכות.

יואב קיש: שם יכול להיות שאפילו הם לא עומדים בחוק, יש הקלה.

יואב קיש: את ההקלה אתה לא יכול לתת מהרגע שהחוק בתוקף, ולכן זו הסיטואציה, והיא תהיה דו-שלבית.

יואב קיש: שלב ראשון שלב ההלבנה, ההקלה גם לאנשים שאולי לא עומדים בקריטריונים של החוק, אבל כדי לעשות רגע יישור קו; והשלב השני, מי שסורב בעבר אבל עומד בקריטריונים יוכל להגיש מחדש, ויוכל לקבל אשרה.

יואב קיש: זה הסיפור.

משה נקש: תוך 90 ימים חייב להגיש.

יואב קיש: 90 ימים מכניסת החוק לתוקף.

שמחה בניטה: סליחה, אני רוצה להבהיר משהו.

שמחה בניטה: יש הוראה כזאת, אני לא יודעת איך, שבכלל לא מודיעים לאנשים שהם סורבו.

שמחה בניטה: לא מודיעים.

שמחה בניטה: אנשים מחכים.

יואב קיש: שמחה, ברשותך, אני רוצה להתקדם עם החוק.

יואב קיש: על בעיות תפעוליות וכאלה, אחרי שאני אעשה את ההצבעה, אני לא אסגור את הישיבה, אנחנו נדון בזה.

יואב קיש: אני לא רוצה לעכב את ההצבעה.

יואב קיש: התייחסות

יואב קיש: כם לחוק, משרד הפנים, חוץ ממה שדיברנו עד עכשיו.

יואב קיש: אתם תומכים?

שריי גבאי: כן.

משה נקש: כן, בהחלט.

יואב קיש: משאר המשרדים מישהו רוצה להתייחס?

שמחה בניטה: אני.

יואב קיש: את משרד, שמחה?

יואב קיש: אני אתן לך לדבר.

יואב קיש: את מכירה אותי או לא מכירה אותי?

יואב קיש: בבקשה.

הדס אגמון: באנו כדי לתמוך בהצעת החוק.

הדס אגמון: אנחנו מקבלים פניות, אודלי-ה יושבת פה ואולי תשמח לספר.

הדס אגמון: זה נראה לנו נותן מענה טוב לבעיה.

יואב קיש: אחרי שנסיים את הסבב, אם יהיה זמן אנחנו נמשיך.

יואב קיש: ואתם יכולים לבוא לתמוך גם ברישוי עסקים.

יואב קיש: בבקשה.

קארין אלהרר: ברוח התמיכה.

דליה רוזינק: שתי הערות.

דליה רוזינק: הערה ראשונה לנושא הקשישים.

דליה רוזינק: דיברנו פעם קודמת שהקשישים ברמות התלות הגבוהות חמש ושש ייכללו בהצעה החדשה.

יואב קיש: אני אתייחס לזה.

דליה רוזינק: הערה שנייה זאת חוות דעת סוציאלית לוועדה ההומניטרית.

דליה רוזינק: במצב הקיים העובדים הסוציאליים של שירותי הרווחה נדרשים להגיש חוות דעת לוועדה ההומניטרית, והשאלה היא, עכשיו בעקבות שינוי של החוק יוגשו חוות דעת בנושאים סוציאליים רק על-ידי העובדים הסוציאליים בלשכות הפרטיות?

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: אופציה.

דליה רוזינק: ולא על-ידי עובדים סוציאליים?

יואב קיש: אפשר בנוסף, זה או או.

יואב קיש: אנחנו רק מרחיבים את האפשרויות.

יואב קיש: לא פסלנו את האפשרות הקודמת.

משה נקש: גם רופא ואחות יכולים לתת חוות דעת.

קארין אלהרר: מקלים עליכם.

יואב קיש: אנחנו מקלים, בקיצור.

יואב קיש: אין פה בעיה.

יואב קיש: לשאלה הראשונה שלך לגבי קשישים אני אתייחס.

יואב קיש: שאלה שנייה, אנחנו רק משפרים את המצב הקיים, להבנתי.

יואב קיש: עוד מישהו מהמשרדים?

שי סומך: ליווינו גם את הניסוח של ההצעה והיא מקובלת עלינו.

יואב קיש: יופי, תודה.

יואב קיש: זו הצעה תקציבית?

יואב קיש: שאני אדע.

יואב קיש: פתאום אני אצטרך 51.

תומר רוזנר: הממשלה מסכימה.

קארין אלהרר: אתה שואל שאלות קיטבג.

יואב קיש: אין עמדת ממשלה?

יואב קיש: יש עמדה.

יואב קיש: תמכו, נכון.

יואב קיש: הכול בסדר, גם אם זה תקציבית.

יואב קיש: חברת הכנסת קארין אלהרר, אני רוצה קודם כול לענות לגבי הקשישים ואחרי זה אתייחס לגבי השנים.

יואב קיש: בחוק הזה אנחנו עושים משהו שלא היה קיים לפני כן, ואפשר להסתכל על זה, אני יכול להגיד אפילו יותר מזה, כל אוכלוסיית מקבלי ההיתרים, לא רק הקשישים, לצורך העניין, אנחנו פה מתעדפים אוכלוסייה מסוימת שבעינינו היא האוכלוסייה הכי קשה.

יואב קיש: זה מה שקורה.

יואב קיש: זה לא מהלך שלא נעשה מעולם, כי עובדה שתעדפנו קודם את הפריפריה בחלוקה של האזורים.

יואב קיש: זאת אומרת שהתפיסה כתפיסה על זה שכן צריך לעשות הפרדה בין אוכלוסיות בתוך כלל האוכלוסייה שמקבלת את ההיתרים קיימת.

יואב קיש: פה יש תפיסה חדשה שמדברת על כך שיש פה כמה אוכלוסיות, כפי שפורט להלן, שהן האוכלוסיות, בוא נקרא להן הקשות ביותר, באמת שנמצאות בספקטרום.

יואב קיש: נכון, אוכלוסיית הקשישים, גם שם יש אנשים שזקוקים להיתר וזקוקים לטיפול.

קריאה: וגרים בפריפריה.

שמחה בניטה: הם מקבלים היתר.

יואב קיש: אני אגיד לך אפילו מצורך החיים וממה שאנחנו רואים את המגמה של העובדים הזרים, כי בסופו של דבר זה מבחן השוק, אם אני אקרא לזה כך, הם מנתבים את עצמם למקומות היותר קלים שהם יכולים, ואנחנו רואים בפירוש את הדבר הזה.

יואב קיש: יש לנו שתי שאלות מה אנחנו עושים.

יואב קיש: אחד, אפשר לא לעשות שום דבר, כי להגיד שאני לא רוצה לתעדף מישהו על מישהו, זה תמיד לא נעים לתעדף מישהו על מישהו וזו אפשרות.

יואב קיש: עד עכשיו ככה בחרה הוועדה לעשות, וזה המצב שהיינו בו עד היום.

יואב קיש: אני חושב שבמקרים כאלה, כמו שתועדפה הפריפריה, צריך לתעדף את אותן קטגוריות של נכים.

יואב קיש: שמחתי לראות שהתפיסה הזו גם קיימת במשרדי הממשלה, זה לא שהייתי צריך לריב איתם, וזה הלך פה בשיתוף פעולה מלא.

יואב קיש: אני באמת אומר שאני חושב שאתם עושים פה מהלך נכון וראוי, ובעצם פותרים בעיה אמיתית בשטח.

יואב קיש: זאת הסיבה שהקשישים לא יכולים להיות בתוך הקטגוריה הזו.

יואב קיש: זו דעתי.

יואב קיש: יכול להיות שאני אחטוף על זה ביקורת.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם, אני מנסה להסביר מאיפה זה בא, וזאת הגישה שאני בחרתי.

יואב קיש: את רוצה להתייחס לזה?

קארין אלהרר: לא יוצא לי הרבה לברך את משרדי הממשלה, אבל בעניין הזה אני בהחלט רוצה לברך.

קארין אלהרר: באמת, זו הייתה התפרצות לדלת הכי פתוחה שיש בעניין הזה.

קארין אלהרר: כפי שאמרת, אדוני יושב-הראש, יש צורך אמיתי בשטח, הוא ניכר, כל לשכה מכירה את הפניות הקשות האלה.

קארין אלהרר: למען הגילוי הנאות, אני מכירה את זה גם באופן אישי.

קארין אלהרר: אני אומרת שאין ספק שתהיה ביקורת, אני מקבלת אותה בהבנה, אבל אני חושבת שהתיקון פה דרוש.

קארין אלהרר: אי-אפשר להתעלם, אי-אפשר להמשיך ולהגיד: נעבוד בצורה שוויונית, כי אין פה שוויון מלכתחילה, ומה שההצעה הזאת עושה זה לנסות ולאזן את הדברים.

קארין אלהרר: לכן אני מברכת אותך, אדוני, על ההצעה, ואתכם.

קארין אלהרר: בואו נתקדם.

משה נקש: ברשותך, רק לחדד, קשישים יכולים להגיש בקשות לוועדה הומניטרית.

קארין אלהרר: ברור, כן.

משה נקש: שלא יהיה מובן מזה שלא.

משה נקש: הם יכולים עד שמונה שנים.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: אני רוצה לדבר עכשיו על השנים.

יפעת סולל: יש פה אפליה מותנית.

יואב קיש: לא מסתירים את זה.

יואב קיש: לא נשמענו מסתירים.

קריאות: - - -

יואב קיש: אלו קריטריונים, זו לא אפליה, זו הבחנה מותרת, בוא נגיד ככה.

יואב קיש: זו דעתי על ההבחנה המותרת.

יואב קיש: הגדרנו שני מספרים, זה שמונה שנים ו-12.

יואב קיש: הייתי רוצה למתוח אותם טיפה יותר.

יואב קיש: אני מבין שהמס' 15 הוא מס' מאוד קשה ורגיש, ולא סתם התרחקתם ממנו.

יואב קיש: אבל הייתי רוצה לפחות להוסיף שנה לכל קטגוריה, זאת אומרת תשע ו-13.

שמחה בניטה: 15, באמת אני אומרת לך.

יואב קיש: לא, 15 זה כבר בעיה.

יואב קיש: את רוצה עכשיו את זכות הדיבור שלך?

יואב קיש: בבקשה, שמחה.

שמחה בניטה: אני רוצה להגיד לך שאני נתקלת בעובדים שעובדים 15 שנה אצל אותו חולה עד שהוא נפטר.

יואב קיש: אבל אז צריך לעזוב.

תומר רוזנר: יש גם כאלה 20.

תומר רוזנר: ואם יהיה 20 אז מה?

תומר רוזנר: ואם הוא עבד, אז עד איפה הגבול?

שמחה בניטה: אבל למה שאנחנו לא נוכל ליהנות.

שמחה בניטה: אם הוא אדם שעבד מהיום הראשון שהוא הגיע עד הרגע שהחולה נפטר, הוא עבד בכזאת מסירות, אז רואים שהוא אדם יציב, מסור.

יואב קיש: שמחה, זה מקרי קיצון, הם בקושי - - -

שמחה בניטה: נכון, לכן אני רוצה שיהיה פה.

יואב קיש: אבל בסוף יש פה גם משמעות לרשות האוכלוסין בעניין, אנחנו לא רוצים שעובדים האלה יהיו תושבים ואולי גם אזרחים במדינת ישראל.

יואב קיש: יש איזה עניין שבאו לעבוד וללכת.

שמחה בניטה: אבל אם הוא נשאר 20 שנה אצל אותו אחד אז כן נותנים לו.

יואב קיש: ואם זה 20 שנה, ואם 25?

יואב קיש: בסוף צריך לשים את הגבול.

שמחה בניטה: אבל אני אומרת שכן נותנים לו.

יואב קיש: אתם רוצים להסביר מאיפה הרגישות למס' 15?

משה נקש: בוא לא נגיד ככה, השנים האלה נמתחו כבר, בקריטריון המקורי היה שבע שנים.

משה נקש: השר שלנו ביקש למתוח אותם ולהאריך את זה לשמונה שנים לקשישים, 12 שנה לנכים.

משה נקש: באחד הגלגולים של ההצעות דיברו על שבע ועשר, אז הוא הגדיל לשמונה ול-12.

משה נקש: אנחנו חושבים שזה לא יהיה נכון להגדיל עוד יותר את השנים.

משה נקש: ואולי שריי או שושנה ירחיבו יותר על העניין המשפטי של פסק הדין של העשר שנים.

יואב קיש: תגידו כמה מילים, בבקשה.

משה נקש: דיברנו על זה גם בוועדה הקודמת.

משה נקש: אסור לשכוח, שוב אני אומר, אם עובדים זרים יבואו ובסופו של דבר יטענו פה לתושבות או לאיזשהו מעמד ארעי אחר בישראל מכוח השנים שהם עובדים פה בישראל, יום למוחרת הם לא יעבדו בסיעוד.

משה נקש: יום למוחרת הם לא יעבדו כעובדים זרים פה.

יואב קיש: אז תתייחסו לכמות השנים, בדיוק לנושא הזה.

משה נקש: אנחנו חושבים שזה צריך להישאר שמונה ו-12.

יואב קיש: הבנתי.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע.

משה נקש: את פסק הדין.

שריי גבאי: קודם כול אנחנו רוצים להזכיר שיש כבר פסק דין של השופטת ארבל שקבעה שכבר לקראת עשר שנים צריך להתחיל להשוות תנאים לעובדים זרים לתנאים של אזרחים ישראלים.

שריי גבאי: כך שאנחנו רוצים קודם כול להתרחק גם כמה שיותר, לפחות לאוכלוסיות הפחות קשות, וגם לאוכלוסיות הקשות, לא לתת להם עוד פעם את העילות לבקש פה מעמד ולעזוב את תחום הסיעוד.

שריי גבאי: אנחנו גם יודעים שכשעובד מגיע למכסת שנים כזו זה כבר עובד שהוא עייף, הוא נותן פחות.

קארין אלהרר: זאת עבודה מתישה.

שריי גבאי: רמת הטיפול כבר יורדת, ולכן אנחנו חושבים שמכסת השנים צריכה להישאר כמו שהיא.

יואב קיש: מישהו רוצה להתייחס עוד לנושא הספציפי הזה?

טלי קקון: אני רוצה להגיד משהו.

טלי קקון: אני רוצה להציג משהו בעניין השנים.

טלי קקון: אם הגבול יהיה תשע לקשישים זה יהווה לנו בעיה, כי אז הנכים יוכלו לקבל פחות עובדים.

טלי קקון: זאת אומרת פחות עובדים ירצו לעבוד עם הנכים, כי אלה שהתפנו מתשע לא בטוח שירצו להישאר בארץ.

קארין אלהרר: יש עד 12.

תומר רוזנר: כל מס' זוכה בעניין הזה.

טלי קקון: וזה בעצם נותן לנו פחות אפשרות לקבל עובדים זרים.

טלי קקון: זה אחד, בנוגע לתשע של הקשישים.

טלי קקון: רציתי לשאול ולקבל הבהרה בנוגע לוועדה שנייה.

טלי קקון: הוועדה השנייה תהיה רק במקרה שמעסיק קודם נפטר?

יואב קיש: מה זה ועדה שנייה?

משה נקש: האפשרות לגשת פעם נוספת אם העובד.

יריב שוריאן: עובד שכבר היה בוועדה ורוצה להגיש שוב.

טלי קקון: ומקבל לנכים קשים.

טלי קקון: אז השאלה שלי היא כזאת.

תומר רוזנר: בנכים קשים מאפשרים.

יואב קיש: אנחנו מאפשרים בנכים קשים.

טלי קקון: אני יודעת אבל השאלה - - -

שמחה בניטה: אדם שלא מומש, אבל לא - - -

יואב קיש: מה זה לא מומש?

יואב קיש: הסעיף הזה לא בתוקף לנכים קשים.

קארין אלהרר: לא, יואב.

שמחה בניטה: לא, יש כאן בלבול.

שמחה בניטה: אדם שלא מומש זה אנשים עובדים שהגישו עליהם בקשה והם לא מימשו את הוויזה מכיוון שאו שהחולה נפטר או שהוא עזב את החולה לפני כן, ובהלבנה הכללית הקודמת הוא כבר אושר בגלל ההלבנה, לא בפועל.

שריי גבאי: שמחה, אין לזה רלוונטיות, כי פתחנו את התנאי לגמרי.

קריאות: - - -

משה נקש: בואו נבין מה טלי אומרת, אני עוד לא הבנתי מה היא אומרת.

טלי קקון: לא על זה אני מדברת.

טלי קקון: אני רוצה לשאול שאלה אחרת.

טלי קקון: אני רוצה לדעת שברגע שנכה קשה, יש עובד - - -

יואב קיש: הנושא של מס' בקשות לנכה קשה לא רלוונטי, זה מה שהבנתי.

קארין אלהרר: גם אני לא הבנתי.

שמחה בניטה: כלומר, גם אם הוא אושר כבר.

יואב קיש: גם אם הוא אושר והוא אושר פעמיים או שלוש.

יואב קיש: שמחה, זאת הבשורה.

יואב קיש: כל עוד הוא לא חצה את השנים.

יואב קיש: זה בעצם הדבר היחידי שמהווה קריטריון לנכה קשה.

יואב קיש: הרי למה הסכמתי להוביל את זה?

יואב קיש: בגלל הבשורה הזאת, אחרת לא הייתי מסכים.

שמחה בניטה: יופי, כל הכבוד.

שמחה בניטה: חבל על הזמן.

טלי קקון: אבל השאלה אם עובד מגיש בקשה לוועדה שנייה או שלישית, לא משנה - - -

יואב קיש: אם הוא במסגרת השנים – אני אתן לך דוגמה.

יואב קיש: העובד ליווה מישהו, ניקח אפילו משהו מורכב, אחרי שש שנים הוא סיים העסקה מסיבות שמוגדרות שלגיטימי לסיים העסקה, הלך ומצא קשיש, עמד בכל המגבלות האחרות, עבד עם הקשיש.

יואב קיש: עברו עוד ארבע שנים.

יואב קיש: אחרי עשר שנים, חס וחלילה, גם הקשיש נפטר.

יואב קיש: הוא הולך ומבקש לעבוד עם אדם באוכלוסייה הקשה, מקבל אישור, אחרי שנתיים יכול אפילו עוד פעם, כל עוד הוא לא חרג מה-12 שנה.

טלי קקון: אבל השאלה שלי זה אם הוא יכול לקבל פעם נוספת את הזכות לוועדה אם המעסיק לא נפטר?

שמחה בניטה: לא.

יואב קיש: אם הוא מתפטר?

טלי קקון: אם הוא מתפטר או מפוטר.

משה נקש: לאוכלוסיות הקשות.

קריאות: - - -

שמחה בניטה: בשום אופן לא.

שריי גבאי: התנאי הזה שהוא מתפטר לא רלוונטי לאוכלוסיות הקשות, ולכן הוא יוכל לגשת פעם נוספת.

יואב קיש: אבל גם, רק לאוכלוסייה קשה.

יואב קיש: הוא יוכל להתפטר רק לטובת אוכלוסייה קשה.

קארין אלהרר: לא, אבל מה, הוא יעזוב נכה קשה כדי ללכת לקשה אחר?

טלי קקון: אבל אני לא הצלחתי להבין אם הוא למשל - - -

שמחה בניטה: הוא יעזוב נכה קשה - - -

יואב קיש: הוא יעשה את זה רק אם באמת יש אי-התאמה.

תומר רוזנר: אם אין לו ברירה.

יואב קיש: זה גם אסור, אי-אפשר להתייחס לזה.

שריי גבאי: אין סיבה לעזוב נכה קשה לטובת נכה קשה אחר.

קריאה: אבל הוועדה תשקול - - -

טלי קקון: יש סיבה לעזוב נכה - - -

יואב קיש: זה הגיוני, קארין, אם יש אי-התאמה, מה לעשות, אי-אפשר להחזיק אותו שבוי רק בידיים שלו.

שמחה בניטה: מה זה שבוי?

קריאות: - - -

טלי קקון: אם הוא רוצה להתפטר וללכת לעבוד אצל נכה קשה אחר.

אודלי-ה פיטוסי: בוודאי.

טלי קקון: אבל יש עדיין הבדל בין נכה קשה לנכה קשה.

שמחה בניטה: מה, אם הוא עייף מזה הוא לא יתעייף מההוא?

קארין אלהרר: אפשר הערה?

יואב קיש: קארין אלהרר בזכות דיבור.

קארין אלהרר: יש נכה קשה שחי לבד ויש נכה קשה שחי בתוך משפחה, שניהם נכים קשים, הוא יכול לקבל ויזה הומניטרית לכאן או לכאן.

קארין אלהרר: לאן נראה לכם שהוא ילך?

תומר רוזנר: תלוי במשפחה.

יואב קיש: לא יודע, קארין, אבל מה לעשות, אנחנו לפי גודל הקבוצה - - -

שמחה בניטה: למה שהוא יעזוב נכה קשה?

שמחה בניטה: זה לא נורמלי.

יואב קיש: סליחה, אני רוצה לעשות סדר.

יואב קיש: חשוב לי להבהיר את זה.

יואב קיש: לשאלה שלך, קארין, בסוף אנחנו צריכים להסתכל גם על גודל הקבוצה, וחלק מההשפעה היא שאותם עובדים סיעודיים זרים יוכלו גם להשתמש בזכותם לבחור מישהו אחר אם יש אי-התאמה או משהו.

קארין אלהרר: ברור, לבחור מקום עבודה אחר.

יואב קיש: באמת, אם יש אי-התאמה, וזה קורה, ואפילו לפעמים זה יכול להיות בהסכמה, פיטרו אותו.

יואב קיש: כל עוד זה בקטגוריה אני לא הולך להיכנס לקרביים.

משה נקש: מה גם שחשוב לציין שכל הבקשות עוברות בעיניים של חברי הוועדה, אתם לא יודעים - - -

קארין אלהרר: אוקיי.

משה נקש: זה לא אוטומטי.

יואב קיש: אם עכשיו המעביד יגיד שהוא - - -

תומר רוזנר: סתם ברח.

גלעד קרן: הם יכולים להגיד.

יואב קיש: ענינו לך.

יואב קיש: מה עוד?

טלי קקון: אבל אני רוצה להעיר משהו בעניין הזה.

טלי קקון: אני ממש מסכימה עם קארין ששאלה את השאלה, כיוון שאתה רוצה לתת איזושהי שוויוניות, אבל בעצם נותן להם הזדמנות.

טלי קקון: עכשיו מה יקרה?

תומר רוזנר: למי?

טלי קקון: ייווצר מצב שבין הנכים הקשים יהיה מאבק.

יואב קיש: בסדר, אין מה לעשות עם זה.

יואב קיש: היום יש גם מאבק בפריפריה בין אלה שבפריפריה.

תומר רוזנר: תמיד יש.

טלי קקון: אז במה הייתה הטבה עם הנכים אם אתה בעצם לא עונה לשאלה שלי.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: שמענו, הבנו, אין לי פתרון לזה.

יואב קיש: בבקשה.

אבנר עורקבי: יש פתרון לזה, למה אין פתרון לזה?

יואב קיש: קודם כול, קיבלת זכות דיבור, תחליט על מה יש לך לדבר, אתה יכול לבחור להתעסק בזה או במשהו אחר.

יואב קיש: בבקשה.

אבנר עורקבי: דבר ראשון, מה שאני מבקש זה דבר אחד.

אבנר עורקבי: היות שאתה מוגבל בשנים, נכון?

יואב קיש: כן.

אבנר עורקבי: לפי משרד הפנים אנחנו מוגבלים בשנים.

אבנר עורקבי: אני מבקש שתמצאו פתרון לנושא הזה, או להחריג את העובדים הזרים מבחינת חוק השבות.

אבנר עורקבי: הרי הם באים לפה לעבוד בסיעוד.

יואב קיש: אבנר, זה לא יהיה.

אבנר עורקבי: אתם צריכים לעשות את זה, כי מה קורה - - -

יואב קיש: לא בחוק הזה, אבנר, מה לעשות.

אבנר עורקבי: לא בחוק הזה.

אבנר עורקבי: אני לא מדבר על החוק הזה.

אבנר עורקבי: אני מדבר שחברי הכנסת יחשבו לתת הארכה להחריג את הנושא של העובדים הזרים בנושא סיעוד, כי יש הרבה עובדים זרים שעובדים 20 שנה, שעובדים 12 שנה ויותר, שהם כבר מנוסים לטפל בילדים נכים, שזה מאוד מאוד אקוטי.

יואב קיש: תודה, אבנר.

נורית מזור: אני עובדת סוציאלית שבעצם באתי מתאגידים עד היום.

נורית מזור: אני כן רוצה לתת את הדוגמה של הקשישים שגרים בפריפריה, קשישים אונקולוגיים, קשישי דיאליזה, שאי-אפשר להחריג אותם כי הם בכל זאת נכים.

נורית מזור: כלומר, הם לא בקטגוריה של ה-188%, אבל זאת כן אוכלוסייה שאני חושבת שכן פה המקום לתת לה את הדעת ולהכניס אותה לוועדה לשנים המיוחדת, כי זה מדבר על המקרים שאתה דן בהם.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אתייחס לזה בהמשך.

יואב קיש: משרד המשפטים.

שי סומך: קודם כול לגבי הדברים האחרונים שנאמרו.

שי סומך: החלוקה בתוך אוכלוסיית הקשישים היא מאוד מסובכת, וצריך להבין את זה, ולכן החלוקות האלה הן קשות.

שי סומך: אני מצטרף לעמדה של רשות האוכלוסין, התפיסה של עובדים זרים בישראל.

שי סומך: כשעובדים זרים מגיעים לתקופה זמנית, ובהתאם לזה גם מזה נגזרים הזכויות שלהם והמעמד שלהם לפי חוק הכניסה.

שי סומך: שמונה ו-12 זה נראה איזון מתאים בין הרצון מצד אחד לסייע לאנשים הסיעודיים, ומצד שני לבין הרצון שהעובדים הסיעודיים יהיו עובדים זמניים.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: בבקשה.

יריב שוריאן: אני מעמותת "אחיעוז" שמאגדת את תאגידי חברות הסיעוד לעובדים זרים.

יריב שוריאן: אנחנו בגדול עובדים תחת נוהל לשכות פרטיות של רשות ההגירה והאוכלוסין.

יריב שוריאן: אני בתחום קרוב ל-18 שנים.

יריב שוריאן: אני יכול להגיד שכל הנושא של ועדה הומניטרית נולד מרצון טוב של שר הפנים בזמנו, אלי ישי, לתת מזור לאותן אוכלוסיות קשות.

יריב שוריאן: מה שנוצר, הוא כיוון בהתחלה את הוועדה ל-100, הגדיל את זה ל-200, ואחרי זה נפרצו הגבולות.

יריב שוריאן: הסיבה, לא היה מי שינהל את זה.

יריב שוריאן: אנחנו עובדים ומנהלים ביום יום את כל ההשמות.

יריב שוריאן: אני שולח עובדת סוציאלית לכל בית על מנת לבצע את ההשמה, כדי לבדוק את ההתאמה אני שולח עובד בכיר.

יריב שוריאן: בחלק מהמקרים כשמדובר בנכים מורכבים אני בעצמי כמנכ"ל התאגיד שלי, אני גם בעלים של תאגיד אם לא אמרתי, מגיע בעצמי גם כדי לראות את המורכבות של המקרה על מנת שנוכל לתת לו את הפתרון האידאלי.

יריב שוריאן: לא יכול להיות מצב שמצב אחד דורשים מאיתנו רגולציה, ביקורת, פיקוח והכול על רוב האוכלוסייה, סדר גודל של 45,000 מטופלים.

שמחה בניטה: זה לא קשור בכלל.

יריב שוריאן: ומצד שני מתנהל לו תחום במקביל של כמעט 9,000 מטופלים, שכרגע בכל רגע נתון אין עליהם לא פיקוח ולא אכיפה, לא יודעים אם יש לו עובדים - - -

תומר רוזנר: מה הוא רוצה להגיד?

יואב קיש: לא הבנתי מה העניין.

יריב שוריאן: אני רוצה להסביר.

יריב שוריאן: הייתה דילמה למשרד הפנים אם מי שינהל או מי שיגיש את הבקשות, לא ינהל, סליחה, מי שיגיש את הבקשות לוועדה ההומניטרית אלו יהיו כן הלשכות או לא הלשכות.

יריב שוריאן: נכון לכרגע כן הואיל משרד הפנים לאפשר את זה לתאגידים.

קריאות: - - -

יריב שוריאן: לא יכול להיות שרופא, כי אתם אמרתם שגם רופא יכול לאשר בקשה הומניטרית - - -

קארין אלהרר: הוא לא מאשר.

קריאות: לא לאשר.

יריב שוריאן: לא לאשר.

יריב שוריאן: זאת אומרת, להגיש כחלק, אבל בגדול - - -

תומר רוזנר: התשובה היא לא רק שהתאגידים יוכלו להגיש, יוכלו להגיש גם בלי תאגיד, מה לעשות.

תומר רוזנר: מספיק.

יריב שוריאן: אבל השמה של עובד זר - -

תומר רוזנר: הוא רוצה שרק הוא יוכל להגיש.

יריב שוריאן: - - נכון להיום לפי נוהל לשכות פרטיות - - -

יואב קיש: אני רוצה לשמוע את משרד הפנים לגבי זה.

יריב שוריאן: תן לי רק להשלים את המשפט.

יואב קיש: תשלים את המשפט.

יריב שוריאן: השמה של עובד זר יכולה להתבצע אך ורק על-ידי תאגידים.

שמחה בניטה: לא.

יריב שוריאן: זה בא כדי לסדר את - - -

יואב קיש: זה בעובדים החדשים שמגיעים מחו"ל.

קארין אלהרר: די, זה לא נכון.

יריב שוריאן: מה ההבדל?

יריב שוריאן: לא, גם לגבי מקומיים, לא נכון.

קריאות: - - -

יריב שוריאן: רוב העבודה שלי זה השמות מקומיות.

יריב שוריאן: ממש לא נכון.

יואב קיש: משרד הפנים, מה אתם אומרים?

שריי גבאי: אני אתייחס לזה.

שריי גבאי: עד היום זה נכון שהלשכות הפרטיות היו מנועות, א'.

שריי גבאי: מלהגיש חוות דעת של גורם מוסמך מטעמם לוועדה, ובכלל לטפל בכל הסיפור הזה.

קארין אלהרר: נכון.

שריי גבאי: בין היתר, מאחר שמדובר על השמה של – תיווך שלא כדין, כי זה עובד שנחשב כעובד לא חוקי.

שריי גבאי: בנהלים שלנו, ואנחנו כבר פרסמנו נוהל להערותיהם, גם של הלשכות הפרטיות, אנחנו מאפשרים עכשיו שהלשכות הפרטיות יהיו מעורבות בתהליך הזה, יסייעו למטופלים להגיש את הבקשות.

משה נקש: מי שרוצה.

שריי גבאי: זה לא יהיה בלעדי, זה לא יהיה רק של הלשכות, למטופל יש גם זכות.

שמחה בניטה: נכון, כל הכבוד.

יריב שוריאן: זו השאלה, כי אז נוצרת קרקע פורייה לחאפרים.

קארין אלהרר: לא הבנתי, הוא בעד או נגד?

שמחה בניטה: זה הכול, את מבינה, כסף, כסף.

יואב קיש: יריב, קודם כול בוא נפריד.

יואב קיש: מבחינת המהלך אני מבין שאתה תומך בו, הנקודה היחידה שאתה מדבר עליה זה על הפרוצדורה.

יריב שוריאן: איך לנהל את זה.

יואב קיש: אתה חושב שלתפיסתך, כמו שכל ההתנהלות בהיתרים נעשים - -

יריב שוריאן: בהשמות של עובדים זרים.

יואב קיש: - - דרך ההשמות, גם מהמניין הזה.

יריב שוריאן: ברור.

יואב קיש: אני חושב שבמקרה הזה אני דווקא רואה חשיבות לגמישות שאנחנו מאפשרים פה, כי מדובר פה באמת על אותה קטגוריה קשה.

יואב קיש: לא מעט מהמקרים – חכה, אני אסביר לך – זה שיש קשר בין המשפחות האלה, ועכשיו עובד מסיים איזשהו אירוע לא נעים במשפחה מסוימת ורוצים ומחברים, ולכן אני לא רוצה למנוע.

יריב שוריאן: אני לא מונע את מה שאתה אומר.

יואב קיש: רגע, הקשבתי לך.

יואב קיש: אתה אומר שזה רק דרככם.

יריב שוריאן: לא.

יריב שוריאן: נפטר עובד אצל משפחה מסוימת, בדלת שליד יש נכה קשה, אומרת המשפחה שנפטר לה המטופל - - -

יואב קיש: ממליצה עליו.

יריב שוריאן: ממליצה.

יריב שוריאן: יופי.

יריב שוריאן: התאגיד לא יכול להטיל וטו כן או לא, התאגיד יבוא ויבדוק שאותו עובד עומד בקריטריונים, ואכן יש לו תנאים מתאימים, ואכן מיום תחילת עבודתו - - -

קארין אלהרר: מה אתם בודקים?

קריאות: - - -

יריב שוריאן: שנייה, בבקשה, גב' שמחה בניטה.

יריב שוריאן: יש לו ביטוח רפואי, ויש לו חוזה עבודה.

יריב שוריאן: נוצר שוק של חאפרים.

קארין אלהרר: די, נו, מה אתם בודקים?

קארין אלהרר: בחיאת.

יריב שוריאן: הכול, הכול.

יריב שוריאן: מה שאנחנו בודקים בכל השמה רגילה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני שומע את עמדת משרד הפנים.

יואב קיש: אתם רוצים להגיד עוד מילה על זה?

שריי גבאי: אני רק אומר שבכל מקרה התחלנו כשלב ראשוני באמת לשלב אותם בתוך הבקשות.

שריי גבאי: נראה, גם צריך ללמוד את העניינים, לראות איך זה עובד איתם.

שריי גבאי: יכול להיות שבשלב מסוים כן נשקול אולי לאפשר רק להם להגיש, כרגע אנחנו לא רואים את זה על הפרק.

שריי גבאי: קודם כול נכניס אותם לתהליך ונראה איך הדברים עובדים.

יואב קיש: מאה אחוז.

שושנה שטראוס: אני יכולה גם להוסיף שהיום יהיה תיווך חוקי, כי אלו יהיו עובדים ששוהים פה כחוק, מי הגוף בישראל שרשאי לתווך אותם?

שושנה שטראוס: זאת רק לשכה פרטית שיש לה היתר והיא הפקידה ערבות ברשות הגירה, ולא יוכלו כל מיני גורמים, לא יהיו מורשים לתווך את העובדים האלה.

יואב קיש: בבקשה.

תומר רוזנר: רק לדייק את מה שאמרה גב' שטראוס.

תומר רוזנר: הם לא יהיו רק מורשים לתווך אותם בדרך עסוק ו/או בתמורה.

שושנה שטראוס: כן, נכון.

שושנה שטראוס: אם זה חד-פעמי.

יואב קיש: בבקשה.

יעל לינדנברג: אני רוצה להתייחס לנושא השנים, ולהצטרף למה שנאמר על-ידי נציגי רשות האוכלוסין.

יעל לינדנברג: ברגע שהעובדים הזרים – שמונה ו-12 הרי זה מה שדובר פה, ומעבר לכך, ברגע שהם יקבלו פה מעמד, כמו שנקש ציין, יש איזשהו חשד סביר, נקרא לזה, שהם יחלחלו למקומות עבודה אחרים שהם מועסקים עובדים ישראלים כיום, וזה עשוי לפגוע בתעסוקה של עובדים ישראלים באותם ענפים אחרים.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: בבקשה, אודלי-ה, התייחסותך לחוק.

אודלי-ה פיטוסי: דבר ראשון, אני שומעת פה הרבה מאוד אנשים שמדברים מטעם, ואני מדברת גם מטעם, אבל גם מהסיפור האישי שלי.

אודלי-ה פיטוסי: אני חיה עם ניוון שרירים מסוג 2 SMA מילדות, אני גרה בגפי במושב חיבת ציון.

אודלי-ה פיטוסי: אני מתנצלת על ההתרגשות שלי, זה בעיקר בגלל שאני מרגישה שהדיון הזה הוא ממש עוסק בחיים שלי, בהמשך החיים שלי.

אודלי-ה פיטוסי: אני אומנם כתבתי נאום ארוך, אני אשתדל ממש לקצר.

יואב קיש: לא, יש לך זמן.

יואב קיש: דווקא מעניין אותי לשמוע את הסיפור שלך, ותסבירי למה את מרגישה שזה נוגע אלייך.

אודלי-ה פיטוסי: לחיות עם מוגבלות המחייבת שירותים מיוחדים בגובה 188%, כמוני וכמו אחרים, זה אומר להיות תלוי באדם אחר באופן מוחלט, ואשר בלעדיו אין יכולת לעשות את הפעולות הבסיסיות ביותר: לאכול, לשתות, להתפנות, לצאת מהמיטה.

אודלי-ה פיטוסי: אין יכולת להשתעל ולסלק דבר מה שנחנקים ממנו בשל שרירי בליעה חלשים, אין יכולת לאוורר את הריאות בשל שרירי בית חזה שמתפקדים באופן חלקי.

אודלי-ה פיטוסי: אני, ואחרים שכמותי, חייבים אדם שירצה ויהא מיומן לצידנו, אחרת אנחנו בסכנת חיים אמיתית, לא פחות מכך.

אודלי-ה פיטוסי: אני אספר בקצרה את הסיפור שלי שמאפיין לא מעט אנשים עם מוגבלות מורכבת.

אודלי-ה פיטוסי: העובדת הראשונה נכנסה לחיי בערך כשהייתי בת 20, עד אז אימא שלי היקרה טיפלה בכל צרכיי.

אודלי-ה פיטוסי: היא נאלצה לחדול מכך, אימא שלי, לאחר שהיא חלתה בסרטן.

אודלי-ה פיטוסי: זה קרה כשנה לאחר מותו של אחי הבכור נתנא־ל במסגרת המילואים הראשונים שלו.

אודלי-ה פיטוסי: על-פי המלצה שקיבלנו, וכמו שרבים מקבלים, לפנות לחברת הסיעוד ולהזמין מחו״ל.

אודלי-ה פיטוסי: הזמנו עובדת סיעודית מחו"ל, וכמובן שמסרנו בפרטי פרטים את כל מה שנוגע לטיפול בי.

אודלי-ה פיטוסי: לאחר שלושה חודשים, כשאני עוברת מבית לבית ומיד ליד של חברות, הגיעה העובדת המיועדת, כשממש בפתח הדלת ראיתי שהיא מאוכזבת ממה שהיא קיבלה, כי בעצם היא הרגישה שהעבודה היא קשה עבורה.

אודלי-ה פיטוסי: היא בכתה כל ערב.

אודלי-ה פיטוסי: ניסינו לתת לה תחושה של בית, אבל כעבור חודש היא הגיעה למסקנה שהיא לא רוצה לטפל בי.

אודלי-ה פיטוסי: ואז בעצם המסקנה המתבקשת הייתה שאני צריכה לאתר עובדת שתפגוש אותי ממש, שתראה בדיוק במה דברים אמורים.

אודלי-ה פיטוסי: עובדת שתראה אותי פנים אל פנים, וכך היא באמת תוכל להיווכח אם זה אפשרי מבחינתה או לא.

אודלי-ה פיטוסי: לאחר לא מעט עובדות נמצאה עובדת שעבדה איתי 17 שנה.

אודלי-ה פיטוסי: המון המון שנים.

אודלי-ה פיטוסי: ורק כדי להסביר מה המשמעות של עובדת שמתמידה ואיכותית ומיומנת, זה אומר שבתקופה הזאת הספקתי לסיים שני תארים, לעבור למגורים עצמאיים, לעבוד במקצוע שלי כתרפיסטית באומנות, להיות פעילה חברתית, אני יו"ר הוועדה המייעצת בנציבות, אני מרכזת את פורום הארגונים ליישום האמנה בדבר זכויות לאנשים עם מוגבלות.

אודלי-ה פיטוסי: את כל הדברים האלה הספקתי לעשות בתקופה הזאת, זה רק מצביע על החשיבות של עובד מיומן ואחראי, שמבין את גודל האחריות.

אודלי-ה פיטוסי: בסופו של דבר היא רצתה לעזוב, היא רצתה לסיים.

אודלי-ה פיטוסי: אנחנו מחליפים מקצועות בצורה הרבה יותר תדירה, וודאי במקצוע כזה שוחק ומעמיס, זה הגיוני שמישהי אחרי 17 תרצה לסיים.

אודלי-ה פיטוסי: לי היה ברור שאני צריכה להיערך הרבה זמן לפני כן, ולכן נערכתי שנה לפני כן.

אודלי-ה פיטוסי: שנה לפני כן אני והעובדת שלי הלכנו וניסינו להיפגש עם עובדות שנמצאות פה בארץ.

אודלי-ה פיטוסי: היה ברור שאני זכאית לעובדת אפילו תחת ועדה הומניטרית, אבל הם אפילו לא רצו להיפגש איתי.

אודלי-ה פיטוסי: המעטות שהסכימו להיפגש, ברגע שראו אותי חשבו שזה יותר מדי מורכב, הן מבחינה נשימתית, הן מבחינת הטיפול הפיזי.

אודלי-ה פיטוסי: ובעצם ממש ימים ספורים לפני שהיא עזבה מצאנו עובדת שהסכימה לטפל בי, ואז הבנתי בדיוק מה זה טיפול מסכן חיים.

אודלי-ה פיטוסי: העובדת הזאת בחרה לעזוב אחרי חודש, כשבחודש הזה היא כמעט הפילה אותי בשל חוסר הבנה של הוראות, קושי בהבנת המצב שמולה, שאני באמת לא עומדת, ולא סתם אומרת שאני לא עומדת.

אודלי-ה פיטוסי: במשך כל השנה בעצם החלפתי עשרות עובדות שהיו אצלי בבית.

אודלי-ה פיטוסי: כי בעצם הן אולי רצו לנסות בגלל שאין להן את האטרקציה של ויזה הומניטרית.

אודלי-ה פיטוסי: אבל ברגע שהן ראו את המצב המורכב שלי אני כבר ממש לא הייתי אטרקטיבית, כי הרבה מאוד אנשים אחרים יכולים לקבל את אותה ויזה.

אודלי-ה פיטוסי: בתקופה הזאת של השנה עברתי פעמיים ניתוחים לריסוק אבנים בגלל שפשוט המעטתי לשתות, שתיתי כוס אחת ביום פשוט כדי לא להגיע לשירותים, וכדי לא להכביד על העובדת עצמה.

אודלי-ה פיטוסי: ההמוגלובין שלי ירד לחמש בגלל מדללים שקיבלתי, בגלל שהיה לי קריש דם לאורך כל רגל שמאל שנבע מזה שלא הושיבו אותי כמו שצריך.

אודלי-ה פיטוסי: למזלי הרב, באוקטובר 2016 לאחר ראש השנה הכרתי את ג'ורג'י שנמצאת איתי פה, ברוך השם.

אודלי-ה פיטוסי: היא הגיעה אליי דרך חברים, אחרי שהמטפלת הסיעודית שטיפלה בי באותו רגע שלחה לי בהודעת אס.

אודלי-ה פיטוסי: אם.

אודלי-ה פיטוסי: אס שהיא לא חוזרת מחופשת השבת שלה, וזה למרות שכבר כל הניירת עבודה כדי להכשיר אותה לוויזה הומניטרית כבר הייתה מסודרת.

אודלי-ה פיטוסי: היה צריך ממש רק להגיש את זה למשרד הפנים, הכול היה מסודר.

אודלי-ה פיטוסי: זה לא עזר שאמרתי לה שאני לא אוכל למצוא מישהו בהתראה קצרה, בטח לא ערב ראש השנה, זה לא עזר כשאמרתי לה שאין מי שיקלח אותי, ובכל זאת היא בחרה לא להגיע בחזרה.

אודלי-ה פיטוסי: ובעצם התקלחתי לפני החג, ורוב החג נשארתי במיטה.

אודלי-ה פיטוסי: ג'ורג'י בדיוק סיימה את העבודה שלה יומיים לפני כן אצל מטופלת תחת ויזה הומניטרית, אפרופו השאלה הקודמת.

אודלי-ה פיטוסי: היא עבדה אצלה שלוש וחצי שנים, שזה שנים לגיטימיות לגמרי, זמן מכובד לגמרי.

אודלי-ה פיטוסי: ובעצם היא המתינה לכספי סיום עבודתה בטרם היא תשוב לארץ שלה.

אודלי-ה פיטוסי: היא התכוונה לשוב בעצם לפיליפינים.

אודלי-ה פיטוסי: היא הבינה שהיא לא יכולה להוציא ויזה הומניטרית, וזה בדיוק היה פרק הזמן הזה שאני במקרה הגעתי אליה.

אודלי-ה פיטוסי: כשהיא הבינה שהמצב שלי הוא כל כך קשה ושבעצם אין מי שיטפל בי, היא הסכימה לבוא ולטפל בי.

אודלי-ה פיטוסי: היא הבהירה לי מהר מאוד את המורכבות במצב הביורוקרטי שלה, שהיא לא יכולה להוציא ויזה הומניטרית.

יואב קיש: כמה שנים היא הייתה בארץ באותה נקודת זמן?

אודלי-ה פיטוסי: באותה נקודת זמן היא הייתה עשר שנים בארץ.

אודלי-ה פיטוסי: ביולי הזה היא 11 שנים.

אודלי-ה פיטוסי: אני רוצה להסביר מה זה אומר מטפלת מיומנת וטובה.

אודלי-ה פיטוסי: אפשר לקלוט במבט ראשון, בתנועה, בשאלה פשוטה: "האם את רוצה שאני אסדר לך את הרגל"?

אודלי-ה פיטוסי: שמבהירה לי שהמועסקת היא אדם שניחן ברגישות, בהבנה מלאה ליכולות שלי, ויותר מהכול באנושיות.

אודלי-ה פיטוסי: לאט לאט יכולתי לחזור לישון בשקט מבלי לחשוש שלא ישימו לב שנחנקתי, דבר שקרה לא פעם לפני כן; מבלי שיצעקו עליי כי ביקשתי לקלח אותי בלילה, דבר שקרה כמה וכמה פעמים; מבלי שפחדתי שישאירו מפתח בדלת ופשוט ייעלמו עם כל חפציהן, גם דבר שקרה, שיצאתי פשוט החוצה ולא מצאתי את העובדת התורנית שהייתה באותו הזמן, שהשאירה אותי למרות שהיא הבינה בדיוק שבלעדיה אני ממש לא יכולה להסתדר.

אודלי-ה פיטוסי: ג'ורג'י הסכימה איתי על אף שהיא ממש לא תכננה זאת, והיא עמי כבר יותר משנה וחצי.

אודלי-ה פיטוסי: זה מעשה חסד אמיתי שלה.

אודלי-ה פיטוסי: היא קיבלה אישור זמני בלבד.

אודלי-ה פיטוסי: אני כרגע במהלך של למשוך את הזמן מול ערכאות משפטיות.

אודלי-ה פיטוסי: יש לי דיון במחוזי, לאחר שבית דין לעררים אמר שהוא מבין את המצב המורכב, הוא מבין את המצב הקשה, אבל לאור החוק הנוכחי הוא לא יכול לאשר, ושר הפנים אינו יכול לאשר.

תומר רוזנר: למה היא צריכה להיות בבית משפט?

תומר רוזנר: אני לא מבין.

אודלי-ה פיטוסי: ולכן אני מנסה למשוך את הזמן כמה שיותר דרך ערכאות, וביולי הקרוב יהיה לי דיון בבית המשפט המחוזי.

תומר רוזנר: זה לא נורמלי.

אודלי-ה פיטוסי: אני מסיימת.

אודלי-ה פיטוסי: אני אגיד שהתיקון לחוק שמובא כאן מבין את המטרה הבסיסית שישראל מחויבת אליה, שלום אזרחיה.

אודלי-ה פיטוסי: כל עיכוב והגבלה במתן אשרת עבודה למטפל סיעודי ראוי ובעל ניסיון ומיומנות לאדם עם מוגבלות התלוי באחר לקיומו הבסיסי ביותר, זה בדיוק כמו להציב אותו בכביש איילון ולקוות שהוא לא ייפגע למוות מאחת המכוניות.

אודלי-ה פיטוסי: מה גם שמדינת ישראל אשררה את אמנת האו״ם בדבר זכויות אדם לאנשים עם מוגבלות, והיא מחויבת לעשות כל שביכולתה למימוש חיים בקהילה, גם למקרים המורכבים ביותר.

אודלי-ה פיטוסי: אני אוהבת את החיים שלי, ואני חפצה בהם מאוד, בכל מאודי.

אודלי-ה פיטוסי: אני יודעת שאני משמעותית לסובבים אותי, בעבודה שלי, בעשייה הציבורית שלי, וכך כל אדם ואדם.

אודלי-ה פיטוסי: יש לנו ערך בעצם קיומנו.

אודלי-ה פיטוסי: אני חשה שהרצון, ובעזרת השם, תיקון החוק הינו הנפת דגל לראות בנו אנשים עם ערך מעבר למוגבלות.

אודלי-ה פיטוסי: וכן, שצריך לתת לנו את כל התנאים לאפשר לנו להיות, ובעיקר לחיות.

שמחה בניטה: תודה.

קריאה: יישר כוח.

יואב קיש: אודלי-ה, תודה רבה ששיתפת אותנו באמת בסיפור אישי מרגש.

יואב קיש: ואני שמח בשבילך שמצאת את ג'ורג'י.

יואב קיש: וג'ורג'י, תודה רבה גם לך, כל הכבוד.

יואב קיש: אני מבקש ממשרד הפנים להקפיא הליכים, לא יכול להיות שהיא מתמודדת בבתי משפט.

יואב קיש: אני מבקש שתיקחו את הפרטים.

יואב קיש: אין שום סיבה למצוא אותה בבתי משפט בעניין הזה, אז נא לטפל בזה.

יואב קיש: מעבר לזה, הצטרפה אלינו חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

יואב קיש: אני רוצה להגיד לך, אני יודע שנושא הקשישים מאוד קרוב ללבך.

טלי פלוסקוב: כן.

יואב קיש: במקרה יצא ששמעת בדיוק את מטרת החוק, וזו המציאות בשטח.

יואב קיש: האוכלוסייה הקשה, והגדרנו אותה, נכים קשים, פשוט מוצאת את עצמה חסרת אונים בשוק – אני קורא לזה שוק, כי זה שוק, שוק המטפלים שיש להם היתרים.

יואב קיש: כמו שהגדרנו בפריפריה עדיפות, ומי שבפריפריה לא יכול עכשיו לעבור למקומות אחרים, מה שאנחנו עושים בחוק הזה, אנחנו מגדירים את האוכלוסייה הקשה הזו כאוכלוסייה מועדפת, על אפליה שהיא לא אפליה סתם, יש לה סיבה והבחנה.

יואב קיש: זאת לא אפליה, זו הבחנה שהתייחסנו אליה בצורה מאוד מפורטת, ומדובר באמת באותם מקרים קשים.

יואב קיש: שאלת אותי לגבי קשישים, אנחנו בסופו של דבר רואים את המציאות של החיים, ומבינים שכל אדם סיעודי הטיפול בו קשה ומורכב, אבל בסופו של דבר יש איזשהו קריטריון שהגדרנו שמדבר על המקרים האלה.

יואב קיש: לגבי השנים, אנחנו נשאיר את זה שמונה ו-13, זאת הפשרה שנלך אליה.

יואב קיש: אני בכל זאת, כל שנה, אפילו את רואה, אנשים כמו ג'ורג'י, כל שנה היא דרמטית.

יואב קיש: אני לא רוצה להגיע לכיוון ה-15, והבנתי גם את הרגישות בעשר שנים, אז נשאיר שנתיים פער.

יואב קיש: אני רוצה באמת לברך את שר הפנים אישית, הוא לא נמצא פה, אבל הצוות שלו פה.

קארין אלהרר: נכון, מגיע לו.

שמחה בניטה: באמת מגיע לו, באמת.

יואב קיש: איך ידעת שביקשתי עכשיו לדבר על שר הפנים.

טלי פלוסקוב: כנראה שהוא רואה את זה בשידור חי.

יואב קיש: אז אני אחזור על דבריי בשבילך.

יואב קיש: אני רוצה לברך את שר הפנים אריה דרעי אישית על הרגישות ועל המהלך הזה שהובלתם.

שמחה בניטה: מכולנו.

יואב קיש: מכולנו.

יואב קיש: זה לא היה קורה בלעדיו ובלי התמיכה שלו ושל הרשות.

יואב קיש: באמת מגיע לו יישר כוח ותודה רבה.

יואב קיש: הייתי נותן לו לשמוע את הדברים.

טלי פלוסקוב: צריך להגיד לו.

יואב קיש: טלי, את רוצה לדבר?

טלי פלוסקוב: אני אשמח להגיד כמה מילים.

טלי פלוסקוב: אחד, מאוד התרגשתי לשמוע את דברייך.

טלי פלוסקוב: באמת אני מאחלת לך המון בריאות.

אודלי-ה פיטוסי: לכולנו.

טלי פלוסקוב: אני גם רוצה להודות למישהי שישבה אחרייך וכמעט בכתה כשסיפרת עליה.

יואב קיש: ג'ורג'י.

טלי פלוסקוב: פשוט מכאן אני רואה את זה.

טלי פלוסקוב: וגם אני כמעט בכיתי.

טלי פלוסקוב: אני רוצה גם להודות לשר הפנים שיזם את זה, ואנחנו לא פעם נתקלים בסיטואציה הזאת.

טלי פלוסקוב: למה מיהרתי מאוד להגיע לדיון הזה?

טלי פלוסקוב: כי באמת, כמו שאתה מבין, הנושא של הקשישים הוא נושא שיש פה הרבה שותפים שלי לבניית תוכנית-אב לאומית בתחום הזקנה.

טלי פלוסקוב: כאשר נושא של עובדים זרים עולה לא פעם בדיונים, ואנחנו רואים באיזה מצוקת כוח אדם אנחנו נמצאים גם בבתי אבות וגם בטיפול בבית, וגם שם אנחנו צריכים לטפל ולחשוב.

טלי פלוסקוב: שוב אני אומרת, אני לא משווה אחרי הסיפור ששמעתי, ממש לא משווה, ואני מבינה למה החריגות הזאת, ולכן אני מקבלת אותה.

טלי פלוסקוב: אבל יחד עם זאת, אני רוצה לפנות ליושב-ראש הוועדה ולבקש לקיים דיון גם בנושא של מצוקת כוח אדם בבתי אבות אצלנו כאן.

טלי פלוסקוב: מס' הקשישים הולך וגדל.

טלי פלוסקוב: אנחנו יודעים שיחס גידול האוכלוסייה הוותיקה הוא הרבה יותר גבוה מיחס גידול האוכלוסייה הכללית, ואנחנו כמדינה צריכים להכין את עצמנו למצב הזה.

טלי פלוסקוב: לצערי הרב הישראלים לא כל כך מעוניינים, וזה מסיבות שנדבר עליהן כבר בדיון, לעבוד בתחום הזה, אבל אנחנו צריכים לדאוג שהקשישים שלנו לא יישארו ללא טיפול.

טלי פלוסקוב: היום אכן אנחנו נאלצים לקחת את העובדים הזרים, אגב, שעושים את העבודה שלהם נאמנה ברוב המקרים.

טלי פלוסקוב: ולכן אני שוב פונה ליושב-ראש לקיים דיון בנושא הזה, ואני אשמח גם לקדם דברים שקשורים לקשישים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

יואב קיש: מאה אחוז.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: חבר הכנסת יואב בן צור, אתה רוצה להגיד משהו?

יואב בן צור: כן, בטח, בשביל זה באתי.

יואב קיש: בבקשה.

יואב בן צור: קודם כול, אני רוצה להודות לך, אדוני, שיזמת את הדיון הזה.

יואב בן צור: אני חושב שזה עושה טוב.

יואב בן צור: כמי שיש לו אימא קשישה שכמעט לא יכולה לתפקד בלי עזרת עובדת, אני יודע מה זה כשלפעמים נקשרים לעובדת ומתרגלים אליה, אחר כך מאוד קשה להסתגל.

יואב בן צור: לאדם רגיל קשה להסתגל לשינויים, על אחת כמה וכמה לאנשים מוגבלים קשה מאוד להסתגל לשינויים.

יואב בן צור: אני חושב שצריך להגיד גם תודה לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, אבל גם לשר הפנים שברגישותו הרבה יזם את הנושא הזה, אני חושב שמגיע לו יישר כוח.

יואב קיש: אמרנו את זה בדיוק לפני שנכנסת.

יואב קיש: העוזר שלו ידע לבוא בזמן, אתה פספסת קצת.

יואב בן צור: לא משנה, אז אני אומר את זה עכשיו.

יואב בן צור: אני תמיד יודע מתי לבוא, לפני הסוף זה בסדר.

יואב בן צור: אתה יודע, תמיד אומרים שאדם שכל החיים שלו היה עני ובסוף נהיה עשיר, הוא זוכר את זה שהוא היה עשיר.

יואב בן צור: ואם הוא היה עשיר כל החיים ובסוף נהיה עני, הוא זוכר את זה שהוא היה עני.

יואב בן צור: אני בא בסוף, תזכרו את מה שאמרתי עכשיו.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב בן צור: בכל אופן באמת יישר כוח לכולם.

יואב בן צור: ואני מקווה בעזרת השם עם ראייה חברתית באמת לסיוע לנכים ולקשישים, אנחנו באמת חושבים שלפעמים הכנסת עושה גם מעשים טובים.

יואב קיש: מאה אחוז.

יואב קיש: קארין, את רוצה לומר משהו?

יואב קיש: אמרתי שהשינוי שהוספנו זה 13.

יפעת סולל: ביקשתי זכות דיבור ואני חושבת שאולי הגיע המקום בכל זאת לשמוע פה גם את הזקנים.

יואב קיש: בבקשה.

יפעת סולל: אני חושבת שמה שאתם עושים פה היום לא מאוד מפתיע אותי, משום שאנחנו רואים פעם אחר פעם את הממשלה הנוכחית מקבלת והופכת ללגיטימית צורה אחת של אפליה, גילנות.

יפעת סולל: כשאנחנו מסתכלים על החוק הזה, ואני מסתכלת על החוק הזה, ואני רואה שההבחנה היחידה שנמצאת כאן היא גיל המטופל.

יפעת סולל: ואגב, גיל 67, זה אפילו לא גיל המקסימום שמקנה, הגיל המוחלט של קצבת זקנה, זה אומר שהחוק הזה, הדבר היחיד שעניינו הוא להפלות אנשים זקנים.

יפעת סולל: במדינת ישראל יש יותר ויותר זקנים כל הזמן, יש מצוקה עצומה של עובדים סיעודיים לאוכלוסייה הזקנה בישראל, אנחנו נתקלים בזה על בסיס יומי.

יפעת סולל: אנחנו רואים שוב ושוב ושוב ושוב אנשים שנשארים לבד בבית, אנשים שנשארים עם מטפלים שגורמים להם נזקים קשים מאוד, אנשים שהם במצב קשה, וכשהם במצב קשה וזקנים זה עוד יותר קשה.

יפעת סולל: אגב, גם על-פי התיקון שהכנסתם היום גם אנשים שמקבלים קצבת שר"מ, שהם סוחבים אותה מאז שהם היו צעירים, ברגע שהם יהיו בני 67 הם לא יהיו זכאים לקטגוריה הזאת.

יפעת סולל: הם יוצאו מהקטגוריה הזאת בגלל גילם, שזה אפילו יותר חמור מחוקים אחרים שמפלים זקנים.

יפעת סולל: וכאמור, יש מספיק חוקים שמפלים זקנים במדינת ישראל.

יפעת סולל: אין פה שום הבחנה שאפשר להתייחס אליה כהבחנה עניינית.

יפעת סולל: אנשים שהם באותו מצב וגילם גבוה יותר הם באותו מצב, הם נכים באותו מצב, הם זקוקים באותו מצב, ויש לאנשים זכות לחיים וזכות לחיים בכבוד גם אם הם אנשים זקנים.

יפעת סולל: הגיע הזמן שמדינת ישראל תכיר בעובדה שלאנשים זקנים יש זכות לחיים בכבוד.

יפעת סולל: אני חושבת שמה שנעשה כאן היום זה פשע שלא יכופר.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אני שמח לשמוע את דברייך.

יואב קיש: אמרתי שאני אקבל ביקורת, אני לא מסכים איתם.

יואב קיש: אני חושב שאנחנו עוסקים פה בהבחנה מתקנת ועניינית והיא הוגדרה בצורה - - -

יפעת סולל: כנראה שבית המשפט יצטרך לקבוע את זה.

יואב קיש: בית המשפט יקבע את זה, ואנחנו תכף נשמע גם את עמדת משרד המשפטים בעניין.

יואב קיש: אבל אני רוצה להגיד לך בצורה הכי ברורה - - -

קארין אלהרר: יפעת, זה כאילו שלא היית בדיון הזה בכלל.

יואב קיש: עזבי.

יואב קיש: יש אנשים שלא – אנחנו לא נשכנע אותה.

יפעת סולל: אני חיה את התחום הזה, קארין, כבר 15 שנה.

קארין אלהרר: יפעת, אני מבינה שזה הדבר שאת עסוקה בו, אבל את צריכה לראות ראייה כוללת ורחבה.

יואב קיש: לא רואה.

יואב קיש: זאת זכותה לא לראות.

יפעת סולל: אני רואה ראייה כוללת ורחבה מאוד.

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: זה התפקיד שלה, הכול בסדר.

יואב קיש: זכותה להיות עיוורת לתמונה הכללית.

יואב קיש: אנחנו לא.

יואב קיש: חובה עלינו להיות ערניים לתמונה הכללית, לה יש את הנישה שלה.

יואב קיש: שמעתי את דבריה, לא מסכים להם, הם מנותקים מהמציאות בשטח.

יואב קיש: בוא נשמע גם את משרד המשפטים, בבקשה.

שי סומך: כמו שאמרתי, הנוסח מקובל עלינו.

שי סומך: אנחנו בוודאי מודעים להבחנה הזאת, והבסיס העובדתי שעליו נשענת ההבחנה הם הקשיים שעומדים בפני אנשים עם מוגבלות שככלל הם לא עומדים בפני קשישים.

שי סומך: למשל, הנושא של מורכבות הטיפול וגם העובדה שהרבה פעמים במשפחות של נכים האדם הוא יותר נייד, ולכן העבודה היא יותר קשה.

שי סומך: לפעמים יש אנשים נוספים במשפחה שמקשים על - - -

דליה רוזינק: - - -

יואב קיש: סליחה, הוא לא הפריע לך, נכון?

שי סומך: שמקשים על מציאת מטפל.

שי סומך: אלה הנתונים שאני שומע אותם כל השנים, אלה הנתונים שרשות האוכלוסין מסרה ועל בסיסם ההבחנה הזאת.

יואב קיש: נשמע את משרד הפנים.

יואב קיש: רשות האוכלוסין, נשמח לשמוע, בבקשה.

שריי גבאי: מעבר לדברים שנשמעו פה, שדי מגלים באופן ברור את המצב, את הקושי המשמעותי יותר שיש לנכים המורכבים, יש גם ועדה שבחנה את הסיפור הזה במסגרת ועדת שושני, גורמים מקצועיים חיצוניים שבחנו את הדבר הזה, והם בעצמם הגיעו למסקנה.

שריי גבאי: זה סעיף 17 במסקנות ועדת שושני, שלנכים קשים יש יותר קושי למצוא.

יפעת סולל: יש שם נכים קשים זקנים.

משה נקש: המורכבות שונה בהרבה היבטים, לא רק בעניין הגיל.

דליה רוזינק: יש קשישים שהיו בעברם נכים.

יואב קיש: סליחה, אני מבקש לשמוע אותם, תודה.

שריי גבאי: הדבר הנוסף, אני רק אסיים את מה שנקש אמר, שאכן יש נסיבות נוספות שמצויות אצל נכים ולא מצויות אצל קשישים, שצריך גם לקחת בחשבון, שגם אותם - - - הוועדה.

שריי גבאי: מעבר לזה, אנחנו עוד פעם מדגישים, קשישים יכולים לפנות לוועדה הזו, הם יכולים לקחת עובד.

שריי גבאי: אגב, גם לא רק לפנות, לקחת עובד חוקי, להזמין עובד מחו"ל, וגם לפנות לוועדה פשוט עם עובד שהוא מתמיד.

שריי גבאי: זה הכול.

יואב קיש: היועץ המשפטי.

אבנר עורקבי: יש לי שאלה.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אנחנו תכף מצביעים.

אבנר עורקבי: רק שאלה.

קארין אלהרר: די, אבנר, נו.

יואב קיש: נגמר זמן השאלות.

יואב קיש: תומר, בבקשה.

אבנר עורקבי: האם נכה זקן?

יפעת סולל: אני רק רוצה לומר בהקשר הזה שמאוד חשוב - - -

יואב קיש: אין יותר שאלות, עכשיו מדבר היועץ המשפטי.

יואב קיש: את מפריעה לי עכשיו.

יואב קיש: תומר, בבקשה.

אבנר עורקבי: הם לא צודקים.

יואב קיש: ששש, אבנר, מספיק.

תומר רוזנר: אני רק אוסיף שני דברים.

תומר רוזנר: אני מצטרף לעמדה שהציגו נציגי הממשלה בהקשר הזה.

תומר רוזנר: אני רק אוסיף את הדבר שבו פתחתי.

תומר רוזנר: הנושא של מטופלים ועובדיהם הוא חלק ממדיניות ההגירה של מדינת ישראל, ובהקשר הזה נתון למדינה בכלל ולכנסת בפרט שיקול דעת רחב ביותר לעצב את מדיניות ההגירה, ולקבוע בעצם קריטריונים שבהם יחולו ההסדרים השונים.

תומר רוזנר: אנחנו, לפחות ברמה המקצועית, ברמה המשפטית, שוכנענו שההבחנה היא הבחנה מותרת בהקשר הזה, שיש לה בסיס עובדתי ומקצועי, כפי שנאמר על-ידי ועדה מקצועית שבחנה את העניין, ולכן אנחנו סבורים שההצעה אינה מעוררת בעיות חוקתיות כאלה או אחרות.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אני מעלה להצבעה להכנה לקריאה שנייה ושלישית, כפי שהיא עם התיקונים כפי שאמרנו, את הצעת החוק בנושא חוק הכניסה לישראל.

יואב קיש: מי בעד?

יואב קיש: שירים את ידו.

יואב קיש: בעד – פה אחד

יואב קיש: פה אחד.

יואב קיש: ההצעה התקבלה.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: הישיבה נעולה.