ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 640, 2018-06-19 13:00

ניסן סלומינסקי: צהריים טובים.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, זהו דיון שלישי בנושא הסמכות הבין-לאומית.

ניסן סלומינסקי: בישיבה האחרונה היו בקשות והערות של חברי הוועדה שהכנסנו אותן לגוף החוק, והדברים פורסמו.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מתמי להקריא, קודם כל, את מה שהוספנו כי את זה לא קראנו בפעם הקודמת כי זה כתוצאה מהדיון שהיה בפעם הקודמת.

ניסן סלומינסקי: נשאר חלק קטן שלא הספקנו בפעם הקודמת לקרוא אותו ונקרא גם אותו.

ניסן סלומינסקי: צהריים טובים גם לחברי הכנסת, לאנשי הממלכה, לגופים המצטרפים – כל אחד לפי כבודו ומעלתו.

תמי סלע: אני אעבור על הדברים שהשתנו מהנוסח הקודם אל מול מה שקראנו.

תמי סלע: רובם סומנו בצהוב.

תמי סלע: בסעיף הראשון ב4א1 בסעיף קטן (א) מוצע: "ובלבד שהנישואין נערכו על פי דין תורה..." – קודם זה היה נישאו על פי דין תורה - "...

תמי סלע: והאישה לא קיבלה גט מנישואין אלה בבית דין מחוץ לישראל".

תמי סלע: זה משהו שכבר היה, אבל הוא הוצבע במיקום שלו.

תמי סלע: בפסקה (1) הסיפה כשההערה בישיבה הקודמת היתה שזה צריך להיות בפסקה (1), ואכן זה מופיע עכשיו בפסקה (1) - היא טיפה השתנתה.

תמי סלע: אקרא אותה: "לעניין פסקה זו – הגישה האישה בקשה לעריכת גט בפני בית דין מחוץ לישראל, לא תישמע טענה כי אין בית דין שיכול לערוך גט לפי דין תורה אלא אם כן קבע בית הדין שאליו הוגשה הבקשה כי אינו יכול לערוך גט לפי דין תורה.

תמי סלע: " לאחר מכן ישנו סעיף חדש, סעיף קטן (א1) שגם הוא בא בעקבות הערות שעלו בדיון: "לתביעה המוגשת לפי פסקאות (2) ו-(3)..." – כלומר, תביעה שבה יש בית דין שמעורב או שהוגשה לו תביעה והבעל לא התייצב או שהוא קבע כבר קביעה שצריך לתת גט, שני המקרים האלה – "...

תמי סלע: תצורף החלטת בית הדין מחוץ לישראל בדבר התקיימות הנסיבות שבגינן התעורר הצורך בהגשת תביעה לעריכת גט לבית הדין הרבני בישראל, אלא אם קיימות נסיבות המקשות על צירוף החלטה כאמור.

תמי סלע: " לא ציינתי, וזה גם בעקבות הישיבה הקודמת, שכל הצעת החוק מנוסחת כהוראת שעה, למעט הסעיף הראשון שהוא תיקון קבוע, תיקון נוסח, לשלוש שנים.

תמי סלע: בסוף יש סעיף דיווח חדש.

תמי סלע: נקרא אותו.

ניסן סלומינסקי: עם פירוט גם של סוגי הדיווח.

ניסן סלומינסקי: זה דבר פחות מקובל, אבל הפעם החלטנו שכן נעשה גם את הדיווח וגם את הפירוט.

תמי סלע: יש ויש.

ניסן סלומינסקי: אז אמרנו שפה עשינו כך.

רויטל סויד: התיקון שמוצע פה אומר שבמידה ויש פסק דין של בית דין מחוץ לישראל הוא מצורף כעוד איזשהו נספח, הוא לא מצורף כמשהו שמחייב.

רויטל סויד: את כותבת: תצורף החלטה בית הדין בדבר התקיימות הנסיבות.

ניסן סלומינסקי: לא, בדיוק הפוך.

רויטל סויד: כך אני מבינה את זה מהניסוח.

תמי סלע: יש תנאי מהותי ואחד התנאים המהותיים הוא שבית דין קבע שעליהם להתגרש – זו אחת האופציות.

תמי סלע: כיוון שהיו הערות ובעקבותיהן ניסינו ליצור איזשהו מודל שהוא קצת יותר דומה לעזרה משפטית בין מדינות.

תמי סלע: זאת אומרת, בית הדין לכאורה מבקש את הסיוע של בית הדין בישראל, אם זה באכיפת ההחלטה, אם זה מכיוון שבעל הדין לא מתייצב ולא ניתן לקיים את ההליך.

תמי סלע: הליך של עזרה משפטית הוא מאוד מסורבל.

תמי סלע: המינימום שהכנסנו לפה כדי לשקף את זה זה שבית הדין נתן החלטה שבה הוא מגבה את הנסיבות ואת הצורך בהתערבות של בית דין בישראל, כמובן אם הוא בכלל מעורב.

תמי סלע: יכול להיות שאין בית דין שיכול לערוך ואז זה לא רלוונטי – זו המטרה.

ניסן סלומינסקי: יש כאן שלוש סיבות שבגינן בית הדין רשאי להתערב בישראל.

ניסן סלומינסקי: שתיים מהסיבות האלה הן נניח אם האישה באה ואומרת: בית הדין בפריז חייב אותו לתת גט והוא לא נותן.

ניסן סלומינסקי: איך אני יודע שהוא כן חייב?

ניסן סלומינסקי: אולי הוא לא חייב.

ניסן סלומינסקי: אז מצרפים את זה כאן.

רויטל סויד: אני לא מוצאת מענה בנוסח לחשש שהיה.

רויטל סויד: החשש היה שאומרים: אני מקבל את הפסק של בית הדין הזה, אבל אני לא מקבל את הפסק של בית הדין הזה.

מוריה כהן בקשי: את זה יש לנו בסעיף המהותי לפני זה: לעניין פסקה זו.

תמי סלע: יש שני דברים שמתייחסים לחשש הזה.

תמי סלע: בוודאי שאי-אפשר לסגור הרמטית כל חשש, אבל הם מפחתים את החשש הזה שעלה.

תמי סלע: אחד מהם זה שאם קיבלה גט בבית דין מחוץ לישראל ובתנאים הבסיסיים שאין סמכות בכלל, והקראתי את זה לפני כן - זה הסיפא של (א), וזה נכנס אפילו באמת כתנאי סף שאם היא קיבלה גט הוא לא נכנס לזה.

תמי סלע: כמו כן, ההוראה שנמצאת בפסקה (1) שאומרת שאם הוגשה תביעה לבית דין מחוץ לישראל לא תישמע טענה שאין בית דין שיכול לערוך גט לפי דין תורה.

תמי סלע: גם זה בא להתמודד עם כל מיני טענות על כשרות בית הדין שאליו הוגשה התביעה – לתת לו את האפשרות לדון.

ניסן סלומינסקי: רויטל, דיברנו על זה כבר.

ניסן סלומינסקי: הלאה.

תמי סלע: אני עוברת לעמוד 3 וגם שם יש סעיף מוצהב.

רחל עזריה: סליחה, אנחנו רק רוצות להבין ולחדד.

רחל עזריה: אחד הנושאים שעלו בדיון הקודם הוא נושא הקהילות הקונסרבטיביות והרפורמיות.

רחל עזריה: הפתרון שנתנו הוא שאמרנו שהנישואין נערכו על פי דין תורה.

רחל עזריה: יהיה קשה להיכנס לדיון הזה, אבל לא נפתור עכשיו את כל המחלוקות האלה.

רחל עזריה: השאלה האם בסעיף הזה זו לא תהיה עילה לומר: אנחנו לא מכירים בנישואין או בגירושין של הקהילות הקונסרבטיביות והרפורמיות.

תמי סלע: יכולות לעלות טענות כאלה, אני לא יכולה לומר שלא.

תמי סלע: אני לא יכולה לומר שזה סוגר פתח לכל טענה.

רויטל סויד: אבל זה בדיוק העניין.

מוריה כהן בקשי: הנוסח: "לעניין פסקה זו הגישה לעריכת גט לפני בית דין מחוץ ישראל".

מוריה כהן בקשי: אפילו לא כתוב: בית דין הדן לפי דין תורה מחוץ לישראל.

תמי סלע: יש הגדרה, זה לוקח את זה מההגדרה.

רויטל סויד: מוריה, תחזרי על מה שאמרת.

מוריה כהן בקשי: יכול להיות שאני טועה.

ניסן סלומינסקי: אם היא קיבלה גט מבית דין אחר, אין להם זכות לדון פה, נכון?

תמי סלע: זה נכון.

תמי סלע: אבל זה גם נכון שיכולים לטעון שזה בכלל לא גט לפי דין תורה – יכולים לטעון.

רחל עזריה: אנחנו רוצים לוודא שהנוסח הזה לא משאיר את האופציה שצריכים לומר איזה בית דין לגיטימי ואיזה בית דין לא לגיטימי.

רחל עזריה: כבר סגרנו שאנחנו לא רוצים להיכנס לרשימות שחורות, כבר יש הסכמה.

רחל עזריה: כולם נמצאים שם, כולם מסכימים.

רחל עזריה: אנחנו מנסים עכשיו רק לוודא שזה לא נכנס בדלת האחורית מבלי ששמנו לב – זה הכול.

רפי רכס: יש שם שתי נקודות: לגבי בית הדין ולגבי הגט.

רפי רכס: לגבי בית הדין האמירה היא: "כי אין בית דין שיכול לערוך גט לפי דין תורה".

רפי רכס: לגבי הגט עצמו כתוב בהתחלה בפסקה 4א1(א): "לא קיבלה גט...

ניסן סלומינסקי: אם היא קיבלה גט, למה היא מגיעה בכלל לבית דין בישראל?

ניסן סלומינסקי: למה היא מגיעה לפה היא קיבלה גט?

רפי רכס: חלק מהשאלה: לא תעלה טענה, זה חלק מהעניין.

ניסן סלומינסקי: היא קיבלה גט, נגמר.

ניסן סלומינסקי: אם היא הלכה לקבל גט בבית דין מסוים שם וקיבלה, נגמר הסיפור.

רפי רכס: חשבנו בהתחלה על: לא קיבלה גט כדין תורה מנישואין אלו, ואת זה הורדנו כדי שלא יהיה ויכוח גם על הדבר הזה.

מוריה כהן בקשי: אנחנו לא רצינו לעשות שני דין תורה: דין תורה של בית הדין ודין תורה של אחרים.

רחל עזריה: אנחנו בדיוק אחרי דיון בוועדת העלייה והקליטה בדיוק על הנושא הזה.

רחל עזריה: אנחנו לא רוצים לייצר פתח לעוד רשימות שחורות.

רחל עזריה: כולנו בתוך זה, אנחנו רק רוצים את הניסוח המדויק.

ניסן סלומינסקי: שוב, אם היא הלכה בפריז לבית דין שהיא רצתה וקיבלה גט, אז נגמר.

ניסן סלומינסקי: נגמר, היא קיבלה.

ניסן סלומינסקי: אם היא הלכה לבית דין רפורמי, מבחינתה בית הדין הרפורמי הוא בית הדין שטוב לה, והיא קיבלה גט, נגמר.

ניסן סלומינסקי: אין לה מה לבוא לפה כבר.

רויטל סויד: הנקודה היא איך יתייחסו לגט הזה פה בארץ ולא לאן היא הלכה.

ניסן סלומינסקי: עזבי, זה לא השאלה פה.

רויטל סויד: זה כן השאלה.

ניסן סלומינסקי: לא, זה לא השאלה איך אנחנו מתייחסים לגט הזה פה.

ניסן סלומינסקי: זה לא השאלה של החוק הזה.

מוריה כהן בקשי: ברגע שהיא קיבלה גט, אנחנו הלכנו לשיטתכם לחומרה.

מוריה כהן בקשי: זאת אומרת, אפילו לא מוזכר דין תורה.

מוריה כהן בקשי: כתוב שאם הנישואין היו על פי דין והאישה קיבלה גט, ולא כתוב פה אפילו איזה גט.

תמי סלע: אבל בית דין מחוץ לישראל מוגדר כבית דין שיכול לערוך לפי דין תורה.

מוריה כהן בקשי: הוא יכול לערוך לפי דין תורה, אבל לא שהגט הוא לפי דין תורה.

ניסן סלומינסקי: ואז אין לה סמכות, ואז הם לא דנים בזה.

מוריה כהן בקשי: זה בדיוק התוצאה שנותנת לנו, מצד אחד, שאנחנו מדברים באמת על בתי דין שהם דנים לפי דין תורה.

מוריה כהן בקשי: מצד שני, כשהם דנים לפי דין תורה אנחנו - - - מדקדקים ואומרים: רגע, אבל הגט הזה הוא גט לא לפי דין תורה למרות שאתם מוסמכים.

מוריה כהן בקשי: לכן, לדעתי, זה נתן את הפתרון.

ניסן סלומינסקי: הפוך, זה מסודר טוב.

זאב בנימין בגין: מצוין, טוב מאוד.

זאב בנימין בגין: באמת יפה.

תמי סלע: הגענו לסעיף קטן (ו) בעמוד 3.

תמי סלע: אני קוראת אותו עם תוספת קטנה בתחילתו בגלל הערה של משרד המשפטים שצריך לעשות סדר בין הפסקאות.

תמי סלע: סעיף קטן (ו): "מבלי לגרוע מהאמור בסעיף קטן (ה)..." – זאת אומרת, מבלי לגרוע מההוראה שמתייחסת לכך שלא דנים בעניינים הכרוכים – "...

תמי סלע: הוגשה תביעה לפי סעיף זה, לא תהיה לבית הדין הרבני, אגב אותה תביעה, סמכות שיפוט בעניינים שנקבעו בפסק דין או בהחלטה של בית משפט מוסמך במדינת חוץ או בהסכם תקף על פי דין של מדינת חוץ.

תמי סלע: ".

רויטל סויד: לא רק זה, או בכל נושא אחר שהוא לוואי הנישואין או הגירושין.

ניסן סלומינסקי: איזה נושא אחר?

רויטל סויד: לא יודעת, יעלו פתאום: מזונות, רכוש.

רויטל סויד: אנחנו יודעים איך הדברים האלה קורים.

רויטל סויד: אנחנו רוצים שהחוק הזה יתמקד באמת אך ורק בגט.

זאב בנימין בגין: זה מה שזה אומר.

ניסן סלומינסקי: זה מה שזה אומר.

ניסן סלומינסקי: ככל שתנסי - -

רויטל סויד: לא, זה לא מה שזה אומר.

רויטל סויד: "הוגשה תביעה לפי סעיף זה, לא תהיה לבית הדין הרבני, אגב אותה תביעה, סמכות שיפוט בעניינים שנקבעו בפסק דין או בהחלטה של בית דין מוסמך או בהסכם".

רויטל סויד: ואם זה לא נקבע בפסק דין?

רויטל סויד: ואם זה לא בהחלטה?

רויטל סויד: ואם זה רק כשרוצים להעלות טענות?

מוריה כהן בקשי: לא, הסעיף הזה נועד לנושא ההסכמה.

עליזה לביא: בדיוק.

עליזה לביא: בשבוע שעבר הרי ביקשו את הדיוק הזה.

עליזה לביא: זו היתה הבקשה של החברות.

ניסן סלומינסקי: ודאי, ביקשו.

ניסן סלומינסקי: לכן, עשינו את זה.

רויטל סויד: אבל זה לא מדייק את זה.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, יהיו בהחלט הסתייגויות, ולמחנה הציוני יש הסתייגויות ואולי למרצ.

ניסן סלומינסקי: נצביע עליהן.

ניסן סלומינסקי: אם ירצו – יקבלו אותן.

ניסן סלומינסקי: לא ירצו – לא יקבלו.

תמי סלע: רוצים לדייק את המשמעות, לא רוצים סתם להקריא דברים שלא מבינים את המשמעות.

רויטל סויד: בדיוק.

רויטל סויד: ניסן, הרי הרציונל היה שאנחנו באמת רוצים לסייע לנשים, ובאמת החוק במובנים מסוימים יכול לסייע לנשים.

רויטל סויד: אנחנו רוצים לעשות את זה מבלי לפתוח פתח שייכנסו עוד נושאים נלווים מלבד הגט.

רויטל סויד: הנוסח כמו שהוא עכשיו מדבר רק במידה ויש פסק דין או החלטה או הסכם.

ניסן סלומינסקי: אמת.

רויטל סויד: מה קורה אם החלטה או הסכם לא בפסק דין, אבל כן מעלים את זה וזה מגיע וזה פתאום לבר הדברים האלה?

רויטל סויד: אתם רוצים רק פסק דין, הסכמה?

רחל עזריה: בהתחלה היה חשש שיהיו נושאים כרוכים.

רחל עזריה: הורדנו את כל הנושאים הכרוכים והגענו למצב שאי- אפשר לדבר, לא על מזונות, לא על ילדים, לא על חלוקת רכוש, ואי-אפשר לדון בשום דבר מהדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: זה תוספת.

רחל עזריה: זה סעיף שהגיע כיוון שאני חששתי שמה שיקרה זה שבדיון יגידו: אנחנו לא פותחים שום דבר כי יהיה דיון על הגט, אבל יש משהו.

רחל עזריה: טענו מבית הדין הרבני שיכול להיות שהגבר יגיד: יש משהו שהוא לא סגור, אני רוצה לסגור ואני נותן גט.

רחל עזריה: אני חושבת שיש הבחנה בין מצב שהזוג גרוש כבר, סיים את ענייניו, ובאמת אין מה לדון.

רויטל סויד: זוג גרוש לא בהכרח סיים את ענייניו.

רחל עזריה: מבחינתי, ברגע שהזוג גרוש הוא סיים את ענייניו

רויטל סויד: לא, יש לו עוד הרבה עניינים נלווים.

רחל עזריה: רויטל, תהיי איתי.

רחל עזריה: אם הזוג גרוש, אם הם סיימו את הגירושין - הרי הרבה פעמים מה זה עגונה במדינות?

רחל עזריה: זה שהם התגרשו בגירושין אזרחיים והוא לא נותן את הגט - זה מצב שאי-אפשר יהיה לפתוח ואי-אפשר יהיה לדרוש שום דבר.

רחל עזריה: אם ענייניהם לא הסתיימו אבל הם סיימו את הגירושים, הם לא מעניינים אותי, ושייתן את הגט וזה נגמר כי כך מוגדרת עגונה בכל מדינה אחרת בעולם.

רחל עזריה: אם הם עדיין בהליכים ובאמת בית הדין אומר שבאמת יש פה איזה משהו – אני לא מתה על הסעיף הזה.

רחל עזריה: אני חושבת שבמצב הזה כשאנחנו כל הזמן שוקלים בין זה שאנחנו נותנים לבין הדין הרבני את האפשרות לסייע לנשים עגונות מכל העולם לבין זה שבית הדין לא יתפוס סמכות שהיא לא לגיטימית כי זה החשש שיש לכולנו בחדר, ויהי רצון שלא יהיה לנו חשש כזה כי בית הדין הרבני יתנהל מבלי לנסות לתפוס סמכות מיותרת, אני חושבת שהגענו פה לפתרון שהוא מקטין את האפשרות שתהיה תפיסת סמכות לא סבירה.

ניסן סלומינסקי: אחרי שכתוב שאין כריכה.

רחל עזריה: ואסור כריכה, אחרת זה רק גט, אפשר לדון רק אם לא ניתן גירושין בחו"ל, והכול תחת שלוש שנים של הוראת שעה.

רחל עזריה: אם נראה שבית הדין הרבני מנסה לתפוס סמכות במקומות לא לגיטימיים נוכל לעצור את זה.

רחל עזריה: הם צריכים לדווח כל שנה.

רחל עזריה: אני חושבת שזה ניסיון להגיע באמת לאיזונים הכי טובים שאפשר בתוך המסגרת הנוכחית.

רחל עזריה: עבדנו על זה עכשיו בלי סוף.

ניסן סלומינסקי: לילות כימים.

קרן הורוביץ: צריך לדייק כדי שחברי הכנסת יבינו על מה אנחנו מדברים.

קרן הורוביץ: בסופו של דבר, זה לא סוגר את הפתח שאפשר להביא דברים בהסכמה.

קרן הורוביץ: זה לא סוגר את הפתח שאחד הצדדים יכול להחליט שהוא רוצה להביא משמורת, לדוגמה.

קרן הורוביץ: יש פסיקה של בג"צ שאומרת שגם אם הצדדים מביאים את זה להסכמה, לדוגמה, בנושא של משמורת, - - -

רחל עזריה: משמורת אי-אפשר להביא בהסכמה?

תמי סלע: אני גם רוצה לדייק.

תמי סלע: יש סעיפים נוספים בחוק שיפוט בתי דין רבניים, יש את סעיף 9 שהוא סעיף קיים והוא סעיף שמדבר על שיפוט בהסכמה בענייני מעמד אישי.

תמי סלע: בענייני מעמד אישי נכלל באמת מזונות, ילדים ואישה, משמורת – לא ענייני רכוש באופן כללי.

תמי סלע: לגבי השאלה האם ניתן אגב פסיקה כזו לפי סעיף כזה שהוא לא רכישת סמכות מכוח סעיף 9, האם ניתן בהסכמה לדון בעניינים, אין כרגע עמדה מכריעה.

תמי סלע: לא רצינו להיכנס לזה וכדי אגב התיקון הזה לשנות עכשיו פרשנויות והלכות לגבי סעיפים אחרים.

תמי סלע: לכן, הבהרנו דבר אחד.

תמי סלע: זה נכון שזה לא סוגר את כל האפשרויות האחרות שכרגע - - -

רחל עזריה: מעולם לא דיברנו גם על משמורת.

ניסן סלומינסקי: מוריה, בבקשה.

מוריה כהן בקשי: בעיניי יש יתרון וחיסרון לסעיף הזה, ואני חושבת שאמרתי את זה גם בסוף הדיון שעבר.

מוריה כהן בקשי: כמו שאמרה תמי סלע, הנושא אם יש סמכות או אין סמכות בהסכמה אגב הסעיף הזה שכתוב פה, סעיף 4א שאנחנו מעתיקים אותו לכאן, שאין בהוראות סעיף זה כדי להקנות לבית הדין הרבני סמכות בעניינים הכרוכים, אם זה חל או לא חל מקום שיש הסכמה, אין לנו פסיקה ברורה.

מוריה כהן בקשי: במצב כזה כל סעיף שאנחנו כותבים יכול לפעול לכאן ולכאן.

מוריה כהן בקשי: קודם כל, ברור שכשכותבים את מה שנכתב ברור שלא תהיה יותר פסיקה שתגיד: יש סמכות לדון בהסכמה גם כשניתן פסק דין בחו"ל.

מוריה כהן בקשי: זאת אומרת, יש בזה את היתרון.

מוריה כהן בקשי: החיסרון שבזה זה שאל מול אולי פסיקה עתידית שאולי יכולה להיות שתגיד שאין סמכות לדון בהסכמה במקרים האלה, פה מכלל הן אתה שומע לאו שבאותם מקרים שלא היתה פסיקה בחו"ל ואין הליכים בחו"ל יכול להיות שהצדדים, למשל, שהתגרשו בארצות הברית בגירושין אזרחיים יבואו ויהיה כאן דיון בגירושין, ואגב הגירושין נושא הילדים ונושא המזונות שלא נדון עדיין בשום פורום, יכול להיות שבהסכמת הצדדים אפשר יהיה כן לדון פה.

מוריה כהן בקשי: זה אומנם בהסכמת הצדדים וכל אחד יגיד את עמדתו.

רחל עזריה: לא כששוט הגט נמצא מעל הראש.

רחל עזריה: זה לא לגיטימי.

רויטל סויד: אבל זה בדיוק מה שרצינו למנוע.

מוריה כהן בקשי: אדגיש, מצד שני, אנחנו במצב שבאופן כללי, וזו עמדת בתי הדין, לא רצינו לגרוע מסמכויות שכבר היו להם.

מוריה כהן בקשי: לכן, זו היתה איזושהי הצעה.

מוריה כהן בקשי: בכל נוסח שנכתוב אני רוצה שזה יהיה ברור.

מוריה כהן בקשי: באתי היום מדיון בפרקליטות המדינה וחשוב שזה ייאמר.

מוריה כהן בקשי: בכל מקום שיש סמכות זה לא אומר שאי-אפשר לטעון פורום לא נאות.

מוריה כהן בקשי: פורום לא נאות טוענים גם מקום שפורמלית יש סמכות אבל זה לא המקום הראוי.

רויטל סויד: אבל אנחנו לא רוצים שתצטרך להיטען טענה כזו, אנחנו רוצים שזה בכלל לא יהיה.

מוריה כהן בקשי: אני רוצה שיהיה על השולחן שמה שלא נכתוב גם אם יש סמכות והיה ומבקשים תזכיר ומשרד הרווחה אומר:

מוריה כהן בקשי: אנחנו לא עורכים תסקירים על ילדים שלא נמצאים כאן ואנחנו לא מכירים אותם, עדיין יהיה בהחלט את המקום הזה של פורום לא נאות.

מוריה כהן בקשי: זה כלל בכלל במשפט בין לאומי.

מוריה כהן בקשי: אני רוצה שזה יהיה על השולחן.

תמי סלע: עוד דבר צריך לזכור בהצעת החוק.

תמי סלע: אחד, זה לא אוכלוסייה שנתונה לסמכות הזו ואין לה בחירה.

תמי סלע: מדובר על נשים שבחרו להגיע לכאן כדי להשיג גט.

תמי סלע: יש להניח שיסבירו להן מה האפשרויות שעומדות, מה המשמעויות, מה הרווח ומה ההפסד.

תמי סלע: שנית, זו הוראת שעה.

תמי סלע: אלו שתי הערות שחשוב לי להעיר.

רחל עזריה: לבתי דין רבניים בחו"ל אסור לעסוק במשמורת ובכל הנושאים האלה.

רחל עזריה: אני מציעה שאנחנו פשוט נכתוב שבית הדין הרבני בארץ יוכל לפעול בהתאם לבתי הדין הרבניים בחו"ל מבחינת הזכות לעסוק בנושאים כרוכים.

רויטל סויד: בדיוק, שזה נגזר מהסמכות של בית הדין בחו"ל.

רחל עזריה: היתרון הוא שאז זה לא פוגע בשום דרך שהיא.

רחל עזריה: אני מבינה שבית הדין הרבני לא מוכן שנפגע בזכויות מוקנות, בין אם אנחנו אוהבים אותן ובין אם לא.

רחל עזריה: מקובל עליי שלא זו הדרך לקחת סמכויות מבית הדין הרבני.

רחל עזריה: לכן, ברגע שאנחנו עושים את זה כך, עושים אבחנה בין מה שקורה בחו"ל לבין מה שקורה בארץ, וזה לא נוגע בסמכות המוקנית שיש בארץ.

רחל עזריה: אני מציעה שנגזור את זה מהסמכות של בית הדין הרבני בחו"ל.

רויטל סויד: הסמכות נגזרת מסמכות של בית הדין הרבני בחו"ל.

שמעון יעקבי: אני חושב שזה בדיוק מה שתמי סלע כתבה בנוסח.

רויטל סויד: אבל אתה רואה שלא.

רויטל סויד: אומרת לך גם מוריה שזה לא.

רויטל סויד: אם אנחנו מסכימים על המהות והניסוח הוא כזה שאנחנו שומעים שהוא סובל גם פרשנות של הכנסת משמורת ואנחנו מסכימים שזה לא אז בואו נדייק את הנוסח.

שמעון יעקבי: לא, הוא לא סובל.

רויטל סויד: זה שאתה אומר שזה לא, זה לא אומר.

ניסן סלומינסקי: רויטל, מותר.

ניסן סלומינסקי: תשמעי גם אחרים, די – אי-אפשר.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שגם תישארי בסוף בדעתך, וזה בסדר.

ניסן סלומינסקי: אני לא בא להגיד שהחוק הזה יענה על כל מה שאת רוצה כי הרי הגשתם הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: הלכנו לכיוון מסוים, ואני רוצה שתביני.

רויטל סויד: יש חוקים שבהם יש הסתייגויות ואנחנו רוצים לריב, יש חוקים שאנחנו רוצים לפתור.

רויטל סויד: אנחנו רוצים לעזור לנשים ואנחנו רוצים שבסוף יהיה מוצר שיעזור ולא יזיק.

ניסן סלומינסקי: אתם לא רוצים, עובדה שהגשתם הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: רויטל, אם היינו רוצים לעזור לאנשים היינו גומרים את זה כבר בישיבה הראשונה.

רויטל סויד: ממש לא.

ניסן סלומינסקי: ממש כן.

ניסן סלומינסקי: יש גבול עד איפה.

ניסן סלומינסקי: הולכים עוד ועוד ואין סוף לחששות.

ניסן סלומינסקי: על כל דבר יש עוד חשש.

ניסן סלומינסקי: ישבנו כבר - - -

רויטל סויד: מה זה "חששות"?

רויטל סויד: אנחנו מדברים מהשטח.

רויטל סויד: אם יש אפשרות לסחוט אישה על משמורת כדי לתת גט ולבית הדין ברבני בחו"ל אין סמכות אז בואו רק נכתוב את זה שהוא יונק את הכוח כמו בית הדין הרבני בחו"ל.

ניסן סלומינסקי: הוא מנסה להסביר לך משהו על משמורת, את לא נותנת לו לדבר.

ניסן סלומינסקי: את ממשיכה לרוץ.

רויטל סויד: שמעתי את מוריה ואשמע גם אותו, אבל מוריה אמרה את זה בכנות.

שמעון יעקבי: אני קורא את הנוסח שניסחה היועצת המשפטית תמי סלע.

שמעון יעקבי: סעיף קטן (ו): "הוגשה תביעה לפי סעיף זה, לא תהיה לבית הדין הרבני, אגב אותה תביעה, סמכות שיפוט בעניינים שנקבעו בפסק דין או בהחלטה של בית משפט מוסמך במדינת חוץ או בהסכם תקף על פי דין של מדינת חוץ.

שמעון יעקבי: ".

שמעון יעקבי: כל נגיעה נוספת, חברות הכנסת, חברי הכנסת, משליכה לאו דווקא כרגע.

שמעון יעקבי: כולנו לא יודעים את משמעויות הרוחב של הפרשנות הזו.

שמעון יעקבי: אתם תבחנו את החוק הזה בעוד שלוש שנים.

רחל עזריה: כן, אבל עוד שלוש שנים זה המון זמן.

ניסן סלומינסקי: לא כל שלוש שנים.

ניסן סלומינסקי: כל שנה אנחנו מקבלים דיווח.

עליזה לביא: הבקשה, שאלת - - -, לבוא לתת מתן הגט – בכל הניסוחים ובכל הדברים שהיו.

עליזה לביא: יחד עם זאת, אני מקשיבה לחברותיי וכל אחת באה עם מומחיות אחרת, גם רחל עם השנים הרבות עם עגונות, גם רויטל עם היכולות שלה כעורכת דין והיא קוראת את זה אחרת.

עליזה לביא: אנחנו יודעות איפה אנחנו חיות ואנחנו מכירות.

עליזה לביא: אנחנו באים עכשיו מהדיון על פסולי חיתון ואמרתי שם דברים מאוד קשים כלפי החברים בבתי הדין.

עליזה לביא: אנחנו לא רוצים למצוא את עצמנו מרעים את המצב.

עליזה לביא: אני שומעת את מוריה ואת תמי, וישבנו וקראנו.

עליזה לביא: יחד עם זאת, עולות פה מצוקות כרגע.

עליזה לביא: בואו רגע נחשוב פעם נוספת, תמי, כי את עצמך אומרת: לא חשבנו ולא סגרנו.

תמי סלע: לא.

תמי סלע: חשבנו, אבל ידענו שזה סוגר חלק מהדברים.

שמעון יעקבי: סגרנו, התפשרנו.

עליזה לביא: אתה הרי יודע למה אני רוצה את החוק הזה, אני לא צריכה לבוא עוד פעם לומר את זה.

עליזה לביא: יחד עם זאת, אם חס וחלילה, כמו שראיתי עכשיו, שבירור יהדות הופך להיות כלי נגד אז אני לא רוצה למצוא את עצמי באיזושהי סיטואציה שאני הובלתי את החוק הזה ואחרי זה יגידו לי: מה עשית?

עליזה לביא: יש פה גם כאב ופחד.

עליזה לביא: בואו נעשה בשום שכל.

עליזה לביא: ניקח אוויר ונראה באמת איך אנחנו סוגרים את כמה שיותר הרמטית ובאמת לשנה.

רויטל סויד: כן.

רויטל סויד: לא רק זה, אנחנו גם מסכימים פה על העיקרון שבית הדין לא אמור לקבל כוח שאין לבית הדין הרבני בחו"ל.

רויטל סויד: לכן, אנחנו צריכים רק לכתוב את זה באיזשהו אופן.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב מה שאמרתי בישיבה הראשונה.

ניסן סלומינסקי: כל צד רצה, ורוצה אולי, על סמך החוק הזה של שחרור עגונות להרוויח עוד כמה רווחים מהצד, וניסינו להוריד את זה.

ניסן סלומינסקי: את בית הדין הורדנו טוטאלית.

ניסן סלומינסקי: אין כאן שום אלמנט של משהו.

ניסן סלומינסקי: טוטאלית הורדנו.

ניסן סלומינסקי: עדיין ישבנו, רויטל, עם חברות הכנסת שהיו להן חששות, כולל עם רחל, שעות אתמול ושלשום לסגור כל מה שאפשר.

ניסן סלומינסקי: אבל אי-אפשר לסגור עד הסוף כי סגירה עד הסוף מתחילה לפגוע באלמנטים אחרים של החוק שלא קשורים בכלל לאלה מחוץ לארץ.

ניסן סלומינסקי: סגרנו עד הסוף.

ניסן סלומינסקי: בעיקרון אתה יכול להגיד שכשכתבנו את הנושא של: לא ידון בדברים הכרוכים - זה מספיק, נקודה.

ניסן סלומינסקי: באו ואמרו עוד יותר, הלכנו עוד יותר.

ניסן סלומינסקי: אבל אי-אפשר עד הסוף כי אז יקצצו בסמכויות שחלק מכאן רוצה, אבל לא על זה מדובר פה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה די והותר ואי-אפשר לדקדק עוד.

ניסן סלומינסקי: זו כבר ישיבה שלישית שישבו על זה.

ניסן סלומינסקי: ישבו על זה, ולא רק פה, שעות על גבי שעות אתמול ושלשום וכו' לנסות להגיע לזה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזהו זה.

ניסן סלומינסקי: נחליט או שאנחנו רוצים את זה או שאנחנו לא רוצים את זה.

ניסן סלומינסקי: שוב, יכול להיות שלא נרצה.

ניסן סלומינסקי: יש גם הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: לכן, אני לא מעלה יותר דברים ואני אומר שאלו הדברים.

ניסן סלומינסקי: יש כאן הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: מי שירצה יגיש הסתייגויות וילך.

אורי מקלב: זה יעלה בין כך וכך.

אורי מקלב: אין כאן כוונות אמיתיות.

אורי מקלב: זה עוד ניסיון להכפיש ולהשמיץ.

רחל עזריה: די, לא נכון.

רויטל סויד: באמת.

ניסן סלומינסקי: אורי, אורי.

אורי מקלב: כן, כן.

אורי מקלב: זה כל כך שקוף, זה כל כך לא ענייני.

ניסן סלומינסקי: אורי, די.

רחל עזריה: אורי, בשביל מה?

רחל עזריה: ישבנו בדיונים כל כך רציניים.

אורי מקלב: אתם יודעים בעצמכם שזה כל כך לא מכובד.

ניסן סלומינסקי: אורי, די.

אורי מקלב: זה כל כך לא מכובד לחזור מדיון ועוד פעם להחזיר את - - -

ניסן סלומינסקי: אורי, אורי – בבקשה, די.

רויטל סויד: לא ראוי להתייחסות.

אורי מקלב: אני גם לא מצפה להתייחסות שלך.

אורי מקלב: זה לא נותן לי כבוד שאת כן מתייחסת.

אורי מקלב: תנוח דעתך, את לא צריכה להתייחס.

אורי מקלב: אבל להחזיר דברים מהדיון הקודם לדיון הזה.

ניסן סלומינסקי: אורי, אני מבקש מכולם לא לדבר בלי אישור ואני מבקש גם ממך כדי שלא יהיה כאן שמאחד אני מבקש ומאחד אני לא.

ניסן סלומינסקי: אני כבר צרוד.

אורי מקלב: - - -

ניסן סלומינסקי: די.

רחל עזריה: אתה יודע כמה עבודה עשינו מדיון לדיון?

רחל עזריה: באמת, אתה יודע כמה שעות השקענו?

רחל עזריה: מי שרוצה להילחם לא עובד על זה מול הלשכה המשפטית.

ניסן סלומינסקי: רחל.

ניסן סלומינסקי: בני, בבקשה.

זאב בנימין בגין: מטרת הצעת החוק היא להטיב את המצב לגבי מספר מסוים, כנראה לא גדול מאוד, של עגונות ולאפשר גם במקרים שעד עכשיו אי-אפשר היה להושיט להן יד תומכת ועוזרת מכאן כדי לאפשר להן זאת.

זאב בנימין בגין: אצלנו אומרים: "אשרי אדם מפחד תמיד.

זאב בנימין בגין: ".

זאב בנימין בגין: עכשיו השאלה היא האם אנחנו עד כדי כך נטיב, ואני מדבר על הנוסח שמוצע לנו עכשיו, שאנחנו נדע עד האישה האחרונה אם הבעיה האחרונה שלה, ואז כנראה שאנחנו עלולים לא להגיע להסכמה ולא נגיע לשיפור המצב, או שנאמר:

זאב בנימין בגין: בואו נתחיל וזה באמת יהיה ניסוי מובן זה שכבר הסכמנו, סיכמנו, שזו תהיה הוראת שעה, כי החששות הם בסדר גם כשהם מוצדקים, אבל אי-אפשר לנהל עניין עד הסוף רק על סמך חששות.

בתיה כהנא דרור: - - - פרשנות בתי הדין.

ניסן סלומינסקי: לא.

בתיה כהנא דרור: זה פסק דין שבו הם מביעים את פרשנותם בדיוק בנקודה הזו.

בתיה כהנא דרור: אני חושבת שחשוב שישמעו את פסק הדין הזה.

ניסן סלומינסקי: לא, אני מבקש שלא תעמידי אותי בנקודה הזו.

רויטל סויד: היא כבר היתה יכולה לומר אותו.

ניסן סלומינסקי: את רוצה לתת לי לנהל את הישיבה?

ניסן סלומינסקי: למה היא?

ניסן סלומינסקי: יש כאן עוד הרבה שרוצות לדבר וגם הן הגישו בקשה לדבר.

ניסן סלומינסקי: שוב נגמור את הישיבה הזו ולא יהיה חוק ולא יהיה כלום.

ניסן סלומינסקי: אני מודיע לכם את זה כי זו הישיבה האחרונה.

קרן הורוביץ: יהיה חוק יותר טוב אם תאזינו לנו.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אני יודע שאתן מעדיפות את זה.

קריאה: יש פה ארגונים שמסייעים.

בתיה כהנא דרור: אנחנו בעד החוק, אנחנו בעד.

ניסן סלומינסקי: אתם בעד החוק, אבל.

ניסן סלומינסקי: כולנו בעד החוק, אבל שיעשו בדיוק מה שאנחנו רוצים.

ניסן סלומינסקי: אבל גם הם אומרים כך.

ניסן סלומינסקי: אנחנו כבר ישבנו והגענו להסכמות ולהבנות ויש הסתייגויות, וזה בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: יוגשו ההסתייגות.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שנגמור להקריא ואחר כך אם יהיה לנו זמן כמה מכם תוכלנה לדבר על זה.

זאב בנימין בגין: ניסן, תרשה לי לצטט מאדם חכם והוא ראש הממשלה לוי אשכול המנוח שהיה מטובי ראשי הממשלה שלנו שכך היה נוהג לומר: כל אחד רוצה פשרה – כדרכו.

ניסן סלומינסקי: תמשיכי לקרוא.

תמי סלע: אני עוברת לסעיף 4ב1 של סדרי הדין שגם את רובו קראנו.

תמי סלע: בסעיף קטן (א) גם בעקבות הדיון הקודם דייקנו שבית הדין ייקבע מועד לדיון במתן הגט.

תמי סלע: לאחר מכן יש תוספת שהיא בעקבות הדיון בסוף סעיף (א1) שלפיה נשיא בית הדין הרבני הגדול רשאי להאריך את התקופה למתן החלטת בית הדין ב-30 ימים נוספים אם סבר שנסיבות העניין מצדיקות זאת.

תמי סלע: קראנו עד סופו של עמוד 4, ומעמוד 5 זה תיקונים שלא קראנו אותם.

תמי סלע: כולם מתייחסים למועדים לדיון במתן הגבלות.

תמי סלע: זאת אומרת, סיטואציה שכבר יש החלטה שצריך לגרש ולא ניתן הגט, ואז משתמשים בחוק קיום פסקי דין של גירושין וקיצור המועדים בגלל שזה נתבע שהוא תושב חוץ והוא שוהה כאן.

תמי סלע: "(א) בסעיף קטן (א)(1) במקום "לא יאוחר מ- 45 ימים" יקראו "לא יאוחר מ- 14 ימים", ובמקום "בתוך 45 ימים" יקראו "בתוך 14 ימים";" – זה מתייחס למועד לסידור הגט מיום מתן פסק הדין ולמועד לדיון בעניין צו הגבלה אם לא סודר הגט תוך אותם 14 ימים.

תמי סלע: "(ב) בסעיף קטן (א2), במקום "לא יאוחר מ־ 21 ימים" יקראו "בהקדם האפשרי ולא יאוחר משבוע ימים";" – זה מתייחס למועד למתן החלטת בית הדין בעניין מתן צו הגבלה שלפי התיקון צריכה להינתן בהקדם האפשרי ולא יאוחר מתוך שבוע ימים.

תמי סלע: "(ג) בסעיף קטן (ב), אחרי "ובהתחשב בין היתר" יקראו "במקום מגוריו";" - זה סעיף שעוסק בשיקולים של בית הדין כשהוא נותן את צו ההגבלה, במה הוא צריך להתחשב.

תמי סלע: בין היתר, במקום מגוריו בסיטואציה הזו.

תמי סלע: "(ד) בסעיף קטן (ג1) – (1) בפסקה במקום "בתוך 90 ימים" יקראו "בתוך 30 ימים".

תמי סלע: " - זה מתייחס למועד לדיון מעקב בצו ההגבלה, בהנחה שצו ההגבלה לא הביא למתן הגט, ואז יש דיון מעקב כדי לראות אם צריך להחמיר, לשנות.

תמי סלע: לפי ההצעה הוא צריך להתקיים תוך 30 ימים.

תמי סלע: "(2) בפסקה (2) במקום "בתוך 45 ימים" יקראו "בתוך 14 ימים";" - זה המועד לדיון מעקב כשלא ניתן מלכתחילה צו הגבלה כי בית הדין לא מחויב לתת צו הגבלה גם אם לא ניתן הגט.

תמי סלע: "(3) בפסקה (3) במקום "בתוך 15 ימים" יקראו "בהקדם ולא יאוחר משבוע ימים";" - זה מתייחס לבית הדין קובע דיון בהרכב - אם הוא חושב שצריך לשנות את צו ההגבלה, תוך כמה זמן הוא צריך לקבוע אותו.

תמי סלע: "(3) בסעיף 4א – (א) בסעיף קטן (ב) במקום "בתוך 21 ימים" יקראו "בתוך שבוע ימים" ובמקום "בתוך 60 ימים" יקראו "בתוך 30 ימים";" - זה מתייחס למצב שלא ניתן צו הגבלה ואז רואים את ההחלטה כהחלטה לא לתת, וניתן לערער עליה – תוך כמה זמן ניתן לערער עליה.

תמי סלע: "(ב) בסעיף קטן (ג)(1) ו-(2), במקום "בתוך 60 ימים" יקראו "בתוך 30 ימים".

תמי סלע: " - זה מתייחס להחלטת בית הדין הרבני הגדול בערעור על צו ההגבלה או על אי-מתן צו ההגבלה שמקצרים אותם מ-60 ימים ל-30 ימים.

תמי סלע: אני עוברת לפסקה (3) שם.

תמי סלע: (3) אחרי סעיף 11 לחוק העיקרי יקראו – גם זה חלק מהוראת השעה, דיווח לכנסת.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להזכיר שהכנסנו לחוק הזה שזה יהיה בהוראת שעה.

ניסן סלומינסקי: זה תיקון חשוב.

ניסן סלומינסקי: יהיה דיווח כל שנה והחובה לדיווח מופיעה בחוק.

ניסן סלומינסקי: עכשיו היא קוראת גם מה יהיו הנושאים שיצטרכו לדווח.

תמי סלע: "דיווח לכנסת מנהל בתי הדין הרבניים ידווח בחודש.

תמי סלע: .." - ההצעה היתה יוני -"...

תמי סלע: אחת לשנה, לוועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת על יישום הוראות סעיפים 4א1 ו-4ב1 כנוסחם בחוק זה; הדין וחשבון יכלול בין השאר פירוט לגבי כל המפורטים להלן בשנה שאליה מתייחס הדיווח, ויצורפו אליו, ככל הניתן, פסקי דין שניתנו לפי הסעיפים האמורים..." – גם פה באמת הערת לי בשנה שאליה מתייחס הדיווח, אותם פסקי דין שניתנו באותה שנה – "...

תמי סלע: ללא ציון פרטים שמאפשרים לזהות את בעלי הדין.

תמי סלע: "

שמעון יעקבי: אנחנו מכוונים על השנה הקלנדרית הקודמת, לא שנה לפני יוני כי אנחנו לא נספיק.

שמעון יעקבי: אנחנו צריכים לעבד את הנתונים.

שמעון יעקבי: מספיק שרשמנו את זה בפרוטוקול - שזה יהיה ברור.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

תמי סלע: זה הפירוט, וכמובן לכל הפחות בעניינים האלה.

תמי סלע: אפשר גם לבקש להתייחס בדיווח לעוד עניינים לקראת הדיון: " (1) מספר התביעות שהוגשו לפי סעיף 4א1, מביניהן – מספר התביעות שבהן היתה סמכות לבית הדין הרבני לדון ומה היתה העילה לרכישת הסמכות:"

קרן הורוביץ: סליחה, - - - כי עכשיו אנחנו מבינים שהם הולכים לרכוש סמכות בעוד דברים, אז שידווחו - - -

ניסן סלומינסקי: לא.

תמי סלע: התייחסנו לעילה לרכישת הסמכות, וגם ביקשנו צירוף של פסקי הדין שרק מהם אפשר להבין.

תמי סלע: יש דברים שאפשר לראות רק מקריאת פסק הדין ולא מדיווח מספרית יבש.

קרן הורוביץ: - - - צריך להבין - - - סמכות.

ניסן סלומינסקי: תבינו, אפילו לא מקובל בדרך כלל בחוק לפרט עד כדי כך.

תמי סלע: אני אביא לך כמה דוגמאות.

ניסן סלומינסקי: אני אראה לך פי כמה יותר שאפילו בחוק זה לא מופיע, רק סוכם בפרוטוקול שיש דיווח.

ניסן סלומינסקי: זה ברוב המקרים.

ניסן סלומינסקי: כתבנו דיווח.

ניסן סלומינסקי: לא רק שכתבנו דיווח אלא שיש גם פירוט.

ניסן סלומינסקי: שוב, הם לא כמו יקים.

ניסן סלומינסקי: הם יבואו לדווח וישאלו אותם את השאלות האלה גם.

ניסן סלומינסקי: לא כל דבר אפשר לכתוב בחוק בפרטי פרטים.

ניסן סלומינסקי: נו, באמת – די, קרן.

קרן הורוביץ: החשש שלנו שהם ייקחו - - -

ניסן סלומינסקי: קרן, הם יבואו לדווח וחברי הכנסת ישאלו אותם.

בתיה כהנא דרור: הבעיה היא שהם לא יבואו.

בתיה כהנא דרור: יש לנו חוק מ-2012 שכעבור חמש שנים היה צריך לדווח ועד היום לא ניתן שום דיווח.

תמי סלע: "פירוט מדינות המושב של בעלי הדין בתביעות כאמור בפסקה (1)" "מספר התביעות, לפי הפירוט שבסעיף (1), שהסתיימו במתן גט ומשך הזמן ממועד הגשת התביעה ועד מתן הגט.

תמי סלע: " "מספר התביעות שבהן הוטלו צווי הגבלה לפי חוק קיום פסקי דין של גירושין ופירוט צווי ההגבלה שהוטלו.

תמי סלע: " "מספר התביעות שבהן בני הזוג נישאו גם על פי הדין במדינת חוץ, מתוכן מספר התביעות שבהן בני הזוג היו גרושים לפי אותו הדין במועד הגשת התביעה.

תמי סלע: "

רחל עזריה: יש לי הערה.

רחל עזריה: אני מדברת על סעיף קטן (ו) שבעמוד 3.

רחל עזריה: היועץ המשפטי של בתי הדין, אתה אמרת בדיון הקודם: אם יש משהו קטן ורק כך הם יכולים לסגור.

רחל עזריה: אני חייבת להודות שבעיניי משמורת ילדים זה לא משהו קטן שצריך לסגור.

רחל עזריה: אני מחפשת איזה דרך.

רחל עזריה: שוב, אני מבינה שאתם לא מוכנים לוותר על סמכויות שיש לכם בבית הדין.

רחל עזריה: הייתי שמחה שבית הדין היה מתנהל אחרת, אבל זה לא לדיון הזה.

רחל עזריה: כרגע עדיין יש פה הרבה מאוד מרחב.

רחל עזריה: יש דיון על הגט והגבר יכול לדרוש כל מיני דרישות תמורת הגט.

רחל עזריה: בעיני, זה מנהג פסול בכל מקום בעולם.

רחל עזריה: זה שהוא קרה בארץ ישראל לא אומר שאנחנו צריכים לאפשר לו לקרות בשאר הגלות.

רחל עזריה: לכן, אני מציעה עוד שתי תוספות מה קורה במקרים שבהם אין הסכם תקף: אחת, אם יש חיוב גט בבית דין אחר, אין סמכות לדון.

רחל עזריה: כי הנחת העבודה היא שאם ניתן חיוב גט אז הגבר צריך לתת גט.

רחל עזריה: אז למה לשבת ולדון בזה?

רחל עזריה: שייתן את הגט.

קריאה: ואם הוא לא ייתן?

רחל עזריה: אז אתה תעכב אותו, בשביל זה יש לך סנקציות.

דוד מלכה: אז צריך את החוק, וגם איפה שיש חיוב צריך את החוק.

רחל עזריה: שוב, אנחנו לא מעוניינים לייצר מאבק ולומר שבית הדין בישראל גובר על בתי דין אחרים בעולם.

רחל עזריה: אם בית הדין במקום אחר נתן חיוב גט, בזה האירוע נגמר.

שמעון יעקבי: חברת הכנסת עזריה, זה לא מוסדר בתוך ישראל.

שמעון יעקבי: אם הרכב פלוני נתן חיוב בגט זה לא אוטומטית שהרכב אחר מסדיר אותו.

שמעון יעקבי: על אחת כמה וכמה כשאת מדברת - - -

רחל עזריה: להיפך.

רחל עזריה: כבוד היועץ המשפטי, זה שבישראל עוברים מערכאה לערכאה או מהרכב להרכב וכל הרכב יכול לעשות ככל תפיסת עולמו, זו בעיה אחת.

רחל עזריה: בזה אפשר לדון.

רחל עזריה: אבל כמו שאני לא מעוניינת ליטול ממך סמכויות בדיון הזה, כך אל תביא את העובדה הלא סבירה בעיניי שקורית היום כדי ליטול סמכויות מבתי דין ברחבי העולם.

שמעון יעקבי: מה את מציעה?

שמעון יעקבי: שלא נדון בזה?

שמעון יעקבי: נשאיר את זה לבית הדין שם שיאכוף את זה.

דוד מלכה: אין מציאות כזו.

רחל עזריה: לך יש אפשרות אכיפה.

רחל עזריה: הצעת החוק הזו באה לעולם כי להם יש סמכות לדון ולנו יש הסמכות לאכוף.

רחל עזריה: אתה אומר: לא - - -

שמעון יעקבי: מה שגברתי מציעה לא קיים גם בבית משפט אזרחי.

שמעון יעקבי: גם בית המשפט העליון של ארצות הברית שיפסוק אותו, לא אוכפים אותו אוטומטית במדינת ישראל.

דוד מלכה: יש לך דוגמה כזו?

רחל עזריה: אנחנו מעוניינים שאם יש חיוב גט, ואגב, הבנתי שזו היתה הבקשה, בין היתר, של בתי דין אחרים בעולם, במקרה שיש חיוב גט במקום אחר בעולם תכבדו את ההחלטה של בית הדין שם, ורק תפעילו את הסנקציות.

רחל עזריה: לנהל דיון אחרי שבית דין ניהל דיון ונתן חיוב גט זה בעצם להגדיר שבית הדין הרבני בישראל הוא עליון על כל שאר בתי הדין הרבניים בעולם, וזה מצב בלתי אפשרי.

רויטל סויד: עניין שני – אם מתנהל הליך במדינות חוץ וטרם ניתנה החלטה אז לא תהיה סמכות לדיון בכל הנושאים אלא רק בגט.

שמעון יעקבי: אבל זה כתוב.

רחל עזריה: לא נכון, זה לא כתוב.

רויטל סויד: זה לא כתוב.

רויטל סויד: אין לכם בעיה עם זה, תוסיפו את זה.

רויטל סויד: ניסן, אין להם בעיה עם זה.

רויטל סויד: נקודה נוספת היא שהפיקוח של בג"צ על זה - - -

ניסן סלומינסקי: רויטל, רגע.

ניסן סלומינסקי: אם אתן עושות תחרות ביניכן, אז אני מבקש.

רויטל סויד: אנחנו לא עושות תחרות, אנחנו רוצות לפתור את הסיכום הזה.

ניסן סלומינסקי: לא, אני כבר לא בטוח.

רויטל סויד: כאשר יש פיקוח של בג"צ, וכאשר בג"צ הוא זה שיכול, שתהיה האינסטנציה, לא כשיש חריגה מסמכות, אלא בכל מקרה שבג"צ יהיה הערכאה שבוחנת את ההתנהלות.

רויטל סויד: אפשר לקבל את ההחלטה הזו.

רויטל סויד: אנחנו נוכל להיות רגועים ולדעת שבאמת החוק הזו ומטרתו מיושמים.

אורי מקלב: אנחנו לא מסכימים.

אורי מקלב: קבעת את ההצבעה.

אורי מקלב: הפסקנו ועזבנו ישיבות באמצע.

ניסן סלומינסקי: רחל, לא ראיתי אף פעם דבר כזה.

ניסן סלומינסקי: שעות על גבי שעות ישבנו.

ניסן סלומינסקי: גמרנו את כל הנושאים ואי-אפשר בגלל פורום מסוים לפתוח את הנושא.

רחל עזריה: כן, אבל - - - שזה משמורת.

רחל עזריה: זה לא הוגן, זה לא הוגן.

אורי מקלב: זה תחרות מי ימצא חן בעיני ארגוני הנשים.

ניסן סלומינסקי: ישבנו, סגרנו, כופפנו את כל מי שצריך.

ניסן סלומינסקי: הגענו להבנות שכל צד מתכופף, אין מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: ישבנו עוד פעם ואמרנו: זה הנוסח.

ניסן סלומינסקי: אי-אפשר כל דקה - - -

רחל עזריה: אבל פתאום הבנו שזה גם משמורת.

רחל עזריה: אתה הצגת את זה.

רחל עזריה: סליחה, היועץ המשפטי של בית הדין הרבני היה אצלי.

רויטל סויד: אבל מה אכפת לכם לזקק את זה ולציין שזה לא יכלול את זה?

רחל עזריה: למה לתפוס סמכות ולייצר משבר מול בתי הדין הרבניים בכל העולם?

רחל עזריה: לא חבל?

רויטל סויד: המטרה כל כך חשובה, תסייגו את זה.

ניסן סלומינסקי: אם תמשיכו לצעוק אז או שאוציא אתכם או שאסגור את הישיבה.

רויטל סויד: נו, באמת – די.

רויטל סויד: תפסיק כבר.

רחל עזריה: נו, תפסיק לאיים.

רחל עזריה: נו, באמת – חאלס.

ניסן סלומינסקי: רויטל, זה מה שאני אעשה.

ניסן סלומינסקי: את לוקחת כל הסתייגות שלך ואת רוצה להכניס את זה בכוח לחוק.

רויטל סויד: לא, אנחנו רוצים לדאוג שנשים לא תיפגענה.

רויטל סויד: הם מסכימים לזה, אז רק צריך להכניס את הנוסח המסוים הזה.

ניסן סלומינסקי: הגשת הסתייגות, ואם היא תיכנס – תיכנס.

רחל עזריה: אנחנו מחפשים פתרונות.

ניסן סלומינסקי: רפי, בבקשה.

רפי רכס: אגיד ממש משהו קצר, ולמעשה תמי אמרה את זה קודם.

רפי רכס: אני לא נכנס עכשיו לשאלה האם הטענות שאת מעלה הן נכונות או לא נכונות.

רפי רכס: ודאי שיש בזה ויכוח.

רפי רכס: הטענות האלה הן לגבי הסמכות של סעיף 9.

רפי רכס: אני מציע הצעה.

רפי רכס: אם אתם רוצים לתקוף את סעיף 9, תעשו את זה בצורה מסודרת.

רפי רכס: לא במקרה הזה שאנחנו - - -

רחל עזריה: אני לא רוצה, אני לא מנסה - - -

ניסן סלומינסקי: רחל, אי-אפשר.

ניסן סלומינסקי: את מדברת כל הזמן ואומרת מה שאת רוצה ואת לא רוצה לשמוע את האחרים ולא כלום.

ניסן סלומינסקי: אי-אפשר להתקדם כך.

רפי רכס: מהסעיפים שלפנינו אין תוספת ואין גריעה לגבי סעיף 9.

רפי רכס: יש לכם טענות לסעיף 9, תעלו אותן בצורה מסודרת רוחבית.

רפי רכס: אין פה מחלוקת שהחוק לא מוסיף סמכויות לגבי סעיף 9.

רחל עזריה: לא, אבל החוק הזה מחיל את בית הדין הרבני על כל יהדות העולם.

עליזה לביא: לא, הוא לא מחיל - רק מי שמבקשת.

עליזה לביא: גברתי, זה לא נכון.

אורי מקלב: אני אציע למשוך את החוק.

אורי מקלב: לא ניתן לכם לפגוע בבתי הדין, לא ניתן לכם.

עליזה לביא: החוק הזה הוא חוק עזר והוא בא לתת למי שמבקשת.

אורי מקלב: עם כל הכבוד, התחרות ביניהן מי יותר מרצה את ארגוני הנשים.

אורי מקלב: ככל שאחת מתחילה, השנייה מציעה יותר.

אורי מקלב: די לתחרות הזו.

ניסן סלומינסקי: אני יודע, אמרתי.

ניסן סלומינסקי: די, נגמר הסיפור, אורי.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה רק עוד שתיים או שלוש כדי שנוכל.

אורי מקלב: למה שתיים-שלוש?

אורי מקלב: קבעת עכשיו הצבעה.

ניסן סלומינסקי: לא, ב-14:00 קבעתי את ההצבעה.

אורי מקלב: לא, קבעת ל-13:45.

אורי מקלב: אדוני, הפסקנו ישיבות באמצע.

אורי מקלב: ועדת המדע והטכנולוגיה הזמינה לפה אנשים מכל הארץ.

אורי מקלב: יעל הפסיקה את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: אורי, אני יודע לספור.

ניסן סלומינסקי: אתה עוד לא יודע לספור – בסדר.

אורי מקלב: תקיים את ההצבעה.

אורי מקלב: את מי אתה רוצה לרצות פה?

אורי מקלב: דיברו מספיק.

ניסן סלומינסקי: אני לא מבין, אתה יודע לספור?

אורי מקלב: אני יודע לספור.

אורי מקלב: יש לך רוב.

אורי מקלב: כולם נמצאים בחוץ.

ניסן סלומינסקי: אז תספור טוב.

ניסן סלומינסקי: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

ניסן סלומינסקי: יעקבי, לא עכשיו.

רחל עזריה: שניה, אנחנו מנסים למצוא פתרון.

ניסן סלומינסקי: לא, אין – נגמר.

ניסן סלומינסקי: תצביעי נגד אם את רוצה.

ניסן סלומינסקי: די, אי-אפשר.

רחל עזריה: מה זה "תצביעי נגד אם את רוצה"?

רחל עזריה: מה זה עוזר?

רחל עזריה: החוק הזה צריך להיות טוב.

ניסן סלומינסקי: ישבנו, כמה עוד אפשר לשבת?

ניסן סלומינסקי: מחר עוד פעם יהיו לך בעיות.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אורי עשה ברוגז והוא הולך.

ניסן סלומינסקי: אורי, שב.

ניסן סלומינסקי: מוריה, בבקשה.

מוריה כהן בקשי: תמי, רק הערה קטנה לסעיף 12 של הדיווח לכנסת.

מוריה כהן בקשי: דיווח על פסקי הדין – מעבר לעניין של ככל הניתן, מה שכתוב פה, צריך להיות כתוב:

מוריה כהן בקשי: בכפוף להוראות כל דין ולא רק ככל הניתן.

מוריה כהן בקשי: מדובר בפסקי דין על אנשים, ולכן יש להם זכות, למשל, להתנגד להעברה כי יזהו מי הם.

מוריה כהן בקשי: אין פה התנגדות להערה הזו.

מוריה כהן בקשי: יש הוראות.

מוריה כהן בקשי: תיק בבית הדין בדלתיים סגורות וצריך להסיר את הסודיות לפי הכללים.

ניסן סלומינסקי: טוב, בסדר.

תמי סלע: יש פה גיבוש, לפי מה שאני מבינה תוספת מוסכמת.

ניסן סלומינסקי: אני עדיין לא יודע על מה הגיבוש.

ניסן סלומינסקי: בתיה, שתי דקות.

רחל עזריה: תן לנו שתי דקות התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: התייעצות סיעתית, בתנאי שהיא תוכל להמשיך לדבר.

רחל עזריה: בסדר.

בתיה כהנא דרור: היה לנו מקרה של תושב חוץ שנעצר בארץ לשמונה חודשים.

בתיה כהנא דרור: זה תיק שהייעוץ המשפטי מכיר היטב.

בתיה כהנא דרור: הבעל דרש באמת הסכם ובית הדין נדרש בדיוק לסוגיה הזו האם אפשר לנהל הסכם.

בתיה כהנא דרור: ההחלטה היתה שבית הדין חייב לצמצם את סמכותו רק לעניין הגט והכתובה, וזה כמובן היה בהתייעצות עם ד"ר רפי רכס שאני מעריכה, ועם הייעוץ המשפטי.

בתיה כהנא דרור: אני אקריא: והיות ובמקרה הנדון הבעל הוא אזרח ותושב ישראל, - טוב, שם עוד היה נדרש כמובן - - -, לפיכך למרות שהאישה גרה בחו"ל יש לבית הדין סמכות, אלא שהסמכות מצומצמת לנדון הגירושין בלבד ולא לנדון הרכוש.

בתיה כהנא דרור: הרכוש ילדים וכו', כפי המבואר וכו' - זאת אומרת, הם לא הסתפקו בסעיף (ה).

בתיה כהנא דרור: לפיכך, היות שהצדדים חלוקים בענייני הרכוש והמזונות וישנם הליכים המתנהלים בין הצדדים בערכאות בחו"ל כפי שעולה מתכתובת וכו', לכן מבהיר בית הדין שאין לו סמכות לעסוק במחלוקת זו ועליהם להצטמצם לעניין הגירושין והכתובה בלבד.

בתיה כהנא דרור: לפיכך, מבהיר שאם הבעל - - - אני מציעה לאמץ את הנוסח הזה של בית הדין הרבני האזורי שהסמכות במקרים הללו היא רק באמת לנושא הגירושין בלבד גם כאשר יש הסכמה.

בתיה כהנא דרור: זו בדיוק הפרשנות שנותנים פה בהתייעצות הייעוץ המשפטי של בתי הדין הרבניים.

בתיה כהנא דרור: כמובן ובמידה והדברים יהיו מדויקים זה יאפשר לנו לתמוך בחוק ולייצג עוד מספר נשים עגונות שלאו דווקא יש להן זיקה.

ניסן סלומינסקי: אני שמח, מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: קרן איננה?

ניסן סלומינסקי: יצאה.

ניסן סלומינסקי: מוריה דיין גם יצאה.

מוריה כהן בקשי: יש פה טעות במספור.

תמי סלע: כן, הסדר של הסעיפים - ברור.

ירדנה קופ-יוסף: לא, יש אחד שחסר 1.

ירדנה קופ-יוסף: ב-4א1ב רבתי - - -

רחל עזריה: הנה, מעולה, סגור.

קריאה: אבל להוריד את כל ההסתייגויות.

רויטל סויד: לא, מה פתאום?

תמי סלע: בסעיף קטן (ו) שבעמוד 3 הנוסח יהיה: הוגשה תביעה לפי סעיף זה, לא תהיה לבית הדין הרבני, אגב אותה תביעה, סמכות שיפוט בעניינים שנקבעו בפסק הדין או בהחלטה של בית משפט מוסמך במדינת חוץ או בהסכם או שמתנהל בעניינם הליך בבית משפט מוסמך של מדינת חוץ.

רחל עזריה: מצוין.

רחל עזריה: כל הכבוד, ישר כוח.

שמעון יעקבי: אתם תבואו בעוד שלוש שנים ותגידו שזה לא מספיק ושאתם רוצים להרחיב.

רחל עזריה: אנחנו נאכל קיגל והרינג ונשתה שנאפס.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: די, רבותיי.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מכולם להיכנס.

מוריה כהן בקשי: תמי, הערה קטנה, הערת נוסח.

מוריה כהן בקשי: אחד התנאים בסעיף קטן(ב)(2) בעמוד 2 כרגע כתוב: "כתב התביעה הומצא לנתבע בישראל.

מוריה כהן בקשי: ".

מוריה כהן בקשי: היו פה דיונים על שאלת ההמצאה, לא המצאה.

מוריה כהן בקשי: המטרה שלנו היתה שלא ינהלו הליכים כשאדם נמצא בכלל בחו"ל וההיתכנות שזה באמת ימומש היא נמוכה וסתם אנחנו מטילים עליו עול.

מוריה כהן בקשי: מצד שני, ההמצאה הפיזית לנתבע דווקא בישראל היא לפעמים קשה והוא יכול פשוט להתחמק ולברוח.

מוריה כהן בקשי: לכן, חשבנו שיהיה: הומצא לנתבע בישראל או שהנתבע נוכח, נמצא בישראל בעת פתיחת ההליכים, ואז אפשר גם להמציא לו את זה למשרד עורכי הדין בחו"ל, אבל העיקר שהוא פה – ובלבד שכתב התביעה הומצא לו.

מוריה כהן בקשי: זאת אומרת, למנוע תרגילים.

תמי סלע: אני לא רואה בעיה עם זה.

תמי סלע: כרגע יש תנאי דיוני שצריכה להיות המצאה של כתב התביעה לנתבע בישראל.

תמי סלע: המטרה היתה שלא יקיימו את כל ההליכים האלה כשאין נוכחות של הנתבע בישראל.

תמי סלע: אבל נכון שיכול להיות גם מצב שהוא נמצא בישראל אבל ההמצאה של כתב התביעה לאו דווקא היתה בישראל.

מוריה כהן בקשי: כי הוא יכול לברוח ולא לתת.

מוריה כהן בקשי: התכלית פה מושגת וזה רק מונע תרגילים.

רפי רכס: נגיד והוא בורח אז שהאישה לא תצטרך כל פעם למצוא אותו.

שמעון יעקבי: אפשר להתגמש בנושא הזה, וההצעה של רקמן מקובלת עלינו בסעיף הזה.

תמי סלע: יש תנאי דיוני שמופיע בעמוד 2 ב-(ב)(2) שכתב התביעה הומצא לנתבע בישראל.

תמי סלע: מטרת התנאי הזה – מצד אחד, הוא צריך להבטיח שכמובן צו התביעה הומצא לנתבע, ומצד שני, אין טעם לנהל הליכים כאלה אם הנתבע לא נוכח בישראל.

תמי סלע: באים ואומרים פה שיכול להיות שהוא נוכח בישראל, אבל ההמצאה של כתב התביעה לא היתה בישראל וששתי החלופות אפשריות.

תמי סלע: מבחינתי, אני לא רואה בעיה עם זה.

מוריה כהן בקשי: זה ימנע תרגילים של מישהו שנמצא פה.

תמי סלע: המצאה והוא נוכח בישראל.

זאב בנימין בגין: תמי, את רושמת את התוספת של מוריה?

זאב בנימין בגין: עם התוספת של מוריה.

ניסן סלומינסקי: כן, היא רשמה.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, חילקו לכולם את ההסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מתחילים את ההצבעות על ההסתייגויות קודם כל, ואחר כך נצביע על החוק עצמו.

עליזה לביא: אני מורידה את שלי, - - - דיבור.

תמי סלע: כל ההסתייגויות הן לסעיף 2, הסתייגויות של חברי הכנסת של סיעת מרצ והמחנה הציוני.

תמי סלע: ההסתייגות הראשונה אומרת שהמילה "ייחודי" תימחק.

ניסן סלומינסקי: לא צריך לקרוא, כולם קיבלו את זה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הסתייגות מס' 1? ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד ההסתייגות– מיעוט

ניסן סלומינסקי: הסתייגות מס' 1 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

רויטל סויד: את הסיפור עם העליון – 6, את לא מורידה.

רויטל סויד: אנחנו בעד.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הסתייגות מס' 2? ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד ההסתייגות– מיעוט

ניסן סלומינסקי: הסתייגות מס' 2 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

ניסן סלומינסקי: הסתייגות מס' 3 - - -

רויטל סויד: זה היועץ המשפטי לממשלה.

יעל כהן-פארן: למה אתם מתנגדים שיודיעו ליועץ המשפטי לממשלה?

ניסן סלומינסקי: מי בעד הסתייגות מס' 3?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד ההסתייגות – מיעוט

ניסן סלומינסקי: הסתייגות מס' 3 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הסתייגות מס' 4?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד ההסתייגות – מיעוט

ניסן סלומינסקי: הסתייגות מס' 4 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הסתייגות מס' 5 ?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד ההסתייגות – מיעוט

ניסן סלומינסקי: הסתייגות מס' 5 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

רויטל סויד: הסתייגות 6 זה על פנייה לבג"צ ואתם יכולים להצביע בעד.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הסתייגות מס' 6? ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד ההסתייגות – מיעוט

ניסן סלומינסקי: הסתייגות מס' 6 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

יעל כהן-פארן: גם בהסתייגות 7 זה היועץ המשפטי לממשלה שצריך לתת אישור.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הסתייגות מס' 7? ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד ההסתייגות – מיעוט

ניסן סלומינסקי: הסתייגות מס' 7 לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

תמי סלע: אף הסתייגות לא התקבלה אז זה כמו הנוסח שקראנו.

ניסן סלומינסקי: אף הסתייגות לא התקבלה.

ניסן סלומינסקי: נשאר החוק כמו הנוסח שקראנו עם התוספת האחרונה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אנחנו מצביעים על החוק עצמו.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין)(תיקון מס'... והוראת שעה), התשע"ח-2018?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – 8

ניסן סלומינסקי: הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין)(תיקון מס'... והוראת שעה), התשע"ח-2018, בכפוף לשינויים, התקבל.

ניסן סלומינסקי: החוק התקבל והוכן לקריאה שנייה ושלישית.

יוליה מלינובסקי: הסתייגות דיבור למליאה.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, עם כל מה שכל אחד מאיתנו מרגיש, אני חושב שכל הצדדים עשו מאמץ לוותר קצת כדי להגיע ולפתור בעיה כאובה של מסורבות מחוץ לארץ שהבעל הגיע לארץ ויש אפשרות אולי לבית הדין בישראל, אם יתנו לו את הסמכות, לעכב אותו, לאסור, ולפתור את הבעיה ולהוציא גט.

ניסן סלומינסקי: אני שמח, ואני שוב מודה לכולם, גם לבית הדין, גם לחבריי חברי הכנסת מכל הסיעות, גם לגופים שהצטרפו.

ניסן סלומינסקי: כולנו נרתמו למאמץ.

ניסן סלומינסקי: כל אחד עשה את המאמץ, התכופף וויתר קצת.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שהחוק יעבור במליאה ברוב גדול.

ניסן סלומינסקי: יש לנו סמכות לבתי הדין לעזור למסורבות לקבל גט.

ניסן סלומינסקי: שוב, אני חוזר ומודה לכולם בנושא הזה, ואמרתי לבתי הדין, לחברי הכנסת ולגופים המצטרפים.

אורי מקלב: אני לא מסכים לדבריך, אתה מנסה לטייח פה.

רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, קיבלת הצעת חוק שיש לה המון כוונות טובות והמון מורכבויות.

רחל עזריה: הקדשת באמת המון זמן, המון זמן, כדי לייצר הצעת חוק הכי טובה.

רחל עזריה: בכוונה הוספנו את שלוש השנים.

רחל עזריה: אני מאוד מאוד מקווה.

רחל עזריה: אני מאמינה בבית הדין הרבני.

רחל עזריה: אני חושבת שאנחנו המדינה היחידה בעולם שבה לא אמורה להיות מסורבת גט אחת בגלל שיש את הכלים.

רחל עזריה: אני מאוד מקווה שאנחנו הולכים לנתיב טוב יותר, לנתיב של שיתוף פעולה, ובאמת שלא יהיו מסורבות גט, ושהחוק הזה יהיה רק לברכה.

רחל עזריה: אנחנו ניפגש פה כל שנה.

רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, אני רוצה שוב להודות לך כי אני יודעת על המאמץ הגדול שעשית יחד עם היועצים המשפטיים, באמת לילות כימים, כדי לייצר את הפתרונות.

רחל עזריה: תודה.

ניסן סלומינסקי: אני מודה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להודות לתמי ולצוות שבלעדיה באמת לא היינו זזים.

רחל עזריה: ממש.

שמעון יעקבי: אני מבקש להודות ליושב-ראש, לחברי הכנסת, לייעוץ המשפטי, לכל הצוות מבית הדין הרבני, לשר לשירותי דת שהגיש את החוק.

שמעון יעקבי: אני במיוחד רוצה להודות לשניים שכרגע לא נמצאים פה: אחד מהם הוא הרב פנחס גולדשמידט, הרב של מוסקבה, נשיא ועדת רבני אירופה, שהיה היוזם והראשון שהעלה את הרעיון הזה.

שמעון יעקבי: הוא זה שפנה אלינו, ובעקבות השיחה איתי הוא פנה לחברי כנסת.

שמעון יעקבי: למרות שהחוק של חברת הכנסת עליזה לביא נפל, אני חושב שצריך לתת לה את הקרדיט הראוי.

שמעון יעקבי: היא זו שיזמה ודחפה את החוק הזה במשך כמה שנים עד שהוא הבשיל עכשיו להצעת חוק ממשלתית.

שמעון יעקבי: העובדה שהצעת החוק הזו לא רשומה על שמה לא מפחיתה כהוא זה מהקרדיט הגדול שמגיע לה בהקשר הזה, וראוי לומר את זה.

שמעון יעקבי: תודה רבה.

אורי מקלב: אדוני, צר לי שאני חלוק עליך בהרגשה איתה אתה יוצא מהדיון הזה ומההצבעה הזו.

אורי מקלב: אני יוצא עם תחושות קשות.

אורי מקלב: הם עמדו בתוקף על השארת החוק רק בגלל שלנגד עיניהם עמד הסבל של העגונות.

אורי מקלב: אני כנראה לא חש את זה מספיק בחיי היום.

אורי מקלב: אבל אני במקומם הייתי מושך את הצעת החוק בגלל השיימינג ותרבות הדיבור נגד בתי הדין.

אורי מקלב: בשולחן הזה היה המשך ההשמצות וההכפשות ודה לגיטימציה לבתי הדין על גבן של אותן מסכנות ועגונות.

אורי מקלב: אתה פרנסת בכבוד את כל אותם ארגונים ועמותות שכל פרנסתם הם הכפשה והשמצה על בית הדין, וצר לי על כך.

קרן הורוביץ: זה פשוט לא ראוי.

קרן הורוביץ: אנחנו - - -

ניסן סלומינסקי: קרן, התקיפו אותי ואני מתכופף.

ניסן סלומינסקי: קיבלתי את זה באהבה.

אורי מקלב: לא אותך, את השולחן.

אורי מקלב: אני ער למאמצים הגדולים שעשית ולפשרות.

אורי מקלב: מבחינתי, זה היה נגמר הרבה יותר מוקדם, בלי פשרות ובלי שום דבר.

רויטל סויד: אני מאמינה שלכל היושבים כאן סביב השולחן היתה באמת כוונה אחת והיא לשחרר נשים עגונות מכלאן.

רויטל סויד: כל אחד מעלה את החששות שלו.

רויטל סויד: חלק מעלים חששות הלכתיים, חלק אחר מעלה חששות משפטיים.

רויטל סויד: כל ארגוני הנשים והנשים פה דואגים מאוד לנשים מול הממסד הרבני.

רויטל סויד: אנחנו יודעים מה קורה שם.

רויטל סויד: חברות הכנסת פה, ואני חייבת לומר גם על עליזה לביא וגם על רחל עזריה, הובילו את זה כאן.

ניסן סלומינסקי: גם יוליה היתה מאוד מעורבת פה.

רויטל סויד: גם יוליה.

רויטל סויד: כל אחת הגיעה לכאן והדאגה היא דאגה כנה.

רויטל סויד: לגבי הצעת החוק הזו – חלק מאיתנו הצביע בעד, חלק נגד.

רויטל סויד: אני הצבעתי נגד, אבל לא זו הנקודה.

רויטל סויד: הנקודה היא עכשיו מה אתם, בבתי הדין, תעשו עם החוק הזה שאתם מקבלים ואיך תיישמו אותו בפועל.

רויטל סויד: איך תיקחו את החששות שהעלינו פה, ואתם אומרים שאפשר לתפוס סמכות פה, לתפוס סמכות שם.

דוד מלכה: תני קרדיט.

רויטל סויד: איך אתם לא תאפשרו את השימוש הזה, אלא באמת למטרה שלשמה כולנו פה התכנסנו והיא להתיר נשים מעגינותן, לשחרר מסורבות גט, ולא להרחיב סמכויות של בית הדין שלא לצורך.

רויטל סויד: הרב מלכה, אני נותנת את הקרדיט.

רויטל סויד: אנחנו עדיין לא מכירים.

רויטל סויד: את הרב יעקבי אני מכירה מצוין.

רויטל סויד: אני לא שותפה לדברים שאמר פה חבר הכנסת מקלב.

רויטל סויד: אף אחד פה לא בא לגנות את בית הדין.

רויטל סויד: יש לנו דברים שמפניהן אנחנו חששות, יש דברים שאנחנו כועסות עליהן, יש דברים שאנחנו מעריכות.

רויטל סויד: כל מה שנאמר פה לא מקובל, אבל גם לא היה ראוי להתייחסות.

רויטל סויד: מעכשיו כשאתם תקבלו את הפיקדון הזה, את החוק הזה, כשהוא יעבור, בין אם הצבענו בעד ובין אם הצבענו נגד, אנא מכם עשו בו שימוש אך ורק למען מסורבות הגט.

רויטל סויד: תודה.

דוד מלכה: אני צופה שהחוק הזה יעודד תיירות לארץ של נשים, ואולי יוריד קצת תיירות של גברים לארץ.

ניסן סלומינסקי: גלעד מהמכון הישראלי לדמוקרטיה, בבקשה.

גלעד וינר: הצעת החוק עברה ואני חושב שאחת הסיבות למשבר האמון שמדברים עליו פה רבות הוא הקונטקסט הכללי.

גלעד וינר: הקונטקסט הכללי הוא מאבק או נטייה מסתמנת של בתי הדין והרבנות הראשית להפוך לרבנות גלובאלית.

גלעד וינר: אני חושב שכאן יהיה מבחנה של הרבנות הראשית ובתי הדין - האם המרחב הפרשני שניתן להם גם בנוסח הנוכחי אחרי הצמצומים יהיה כזה שממשיך את המגמה הזו או כזה שממוקד, כמו שנאמר פה, רק בשאלת העגונות – זה יהיה המבחן.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: תמו הדוברים.

ניסן סלומינסקי: שוב, תודה רבה לכולם ויישר כוח.

ניסן סלומינסקי: אני מתנצל אם הרמתי את הקול או פגעתי במישהו.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה.