ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 651, 2018-06-19 11:13

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 19 ביוני 2018, ו' בתמוז תשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא היום, הרחבת הסעות לתלמידים זכאים בכיתות י"א-י"ב.

יעקב מרגי: אני אסביר מה הכותרת אומרת.

יעקב מרגי: במדינת ישראל חוקק חוק חינוך חובה חינם עד כיתה י"ב.

יעקב מרגי: מה שכן, לא התאימו את החוק או לא נתנו לו את ההשלמות הנדרשות.

יעקב מרגי: קודם תיקון החוק או הרחבתו או הגדרתו עד כיתה י"ב.

יעקב מרגי: כל התלמידים שזכאים להסעות לפי קריטריונים או תקנות שנכתבו על ידי משרד החינוך, יושמו עד כיתה י', עד גיל 16 כפי שהיה בחוק קודם.

יעקב מרגי: הגדילו את הגיל, הגדילו את השנתון, ההסעות נשארו כיתה, ההסעות רק עד י'.

יעקב מרגי: יכול להיות, הנה, אני הגון אתכם, יכול להיות שעמדה אחרי זה תפיסה, יכול להיות שאני אתן לכם מפלט, אבל אל תלכו לשם כי אני לא שם.

יעקב מרגי: יכול להיות שעמדה לכם תפיסה שמגיל 16 גם במרחקים כפי שקבעתם, כך וכך קילומטר, הילד הוא עצמאי, הוא יודע לגמוע את המרחקים האלה בדרכים, הוא עצמאי ולא זכאי להסעה, או יכול להיות טעות סופר או נשכח או שלא היה תקציב באותה עת להרחיב גם את סעיף ההסעות.

יעקב מרגי: אנחנו פשוט רוצים לקבל הסברים.

יעקב מרגי: היועצת המשפטית.

מירב ישראלי: אני מבינה שמדובר על תקנות הרישום והשלכותיהן מבחינה משפטית.

אילן שי: מבחינה משפטית ההוראה שמכוחה הרשויות המקומיות צריכות להסיע תלמידים, זה בתקנות הרישוי, תקנה 7.

מירב ישראלי: זאת אומרת, אם צריך לתקן משהו, זה בתקנות הרישוי בעצם.

אילן שי: כן.

יעקב מרגי: בבקשה, משרד החינוך.

שמעון אבני: קודם כול אני שמח לחזור לוועדה אחרי כל כך הרבה זמן.

יעקב מרגי: אני שמח שאתה שמח.

יעקב מרגי: שום דבר לא אישי, הכול זה חינוך ילדי ישראל.

שמעון אבני: אני בטוח.

שמעון אבני: תראה, חבר הכנסת מרגי, יושב ראש הוועדה, אני אגיד כמה דברים, כי חשובים פה גם הנתונים.

שמעון אבני: זה נכון שחוק חינוך חובה הורחב לכיתות י"א-י"ב ועכשיו למעשה כולם זכאים.

שמעון אבני: חשוב להגיד פה כמה דברים, קודם כול, שאנחנו מסיעים למעלה מ-40% היום, תלמידי כיתות י"א-י"ב לבתי הספר שלהם.

שמעון אבני: אני מדבר, אגב, על החינוך הרגיל כרגע, למרות שאם תרצה שאתייחס גם לחינוך המיוחד שלדעתי הוא פטור, אבל אם תרצו לקבל גם על זה סקירה - - -

יעקב מרגי: הרגיל.

יעקב מרגי: רק תסביר לי איך זה קורה.

שמעון אבני: אני אגיד.

שמעון אבני: על פי הכללים שלנו ועל פי חוזר מנכ"ל שאנחנו לא אוהבים לשמוע עליו, מופיע שם שיישובים שאין בהם בית ספר תיכון בתוך היישוב והילדים נאלצים לצאת ללמוד מחוץ ליישוב, הם זכאים לקבל השתתפות בהסעה.

יעקב מרגי: שב-90% זה כולל החינוך ההתיישבותי, למועצות האזוריות.

שמעון אבני: לא רק.

שמעון אבני: חלק גדול מזה זה המועצות האזוריות.

יעקב מרגי: כי אני לא מכיר ישובים שאין בהם בית ספר תיכון, בגדול.

שמעון אבני: יש.

שמעון אבני: הנה, סתם אני נותן לך דוגמאות, כמו קריית אונו, אזור, גבעתיים, הר אדר.

שמעון אבני: אגב, אני הבאתי את מנהלת תחום הסעות תל אביב, יפעת שוחט, שהיא בעצם הקשר עם השטח.

שמעון אבני: חשוב שגם הם יראו איך הדברים מובלים.

יעקב מרגי: בקריית אונו אין תיכון?

יפעת שוחט: יפעת שוחט, מנהלת תחום הסעות במחוז תל אביב.

יפעת שוחט: במחוז יש מספר ישובים שאין מענה בתוך הרשות.

יעקב מרגי: זו הגדרה יותר מדויקת, "אין מענה" מאשר אין תיכון.

יעקב מרגי: יכול להיות שחלק מהאוכלוסייה, אין להם מענה.

יפעת שוחט: אין מענה בתוך היישוב.

יעקב מרגי: ברור לי.

יעקב מרגי: יכול להיות שיש ממלכתי, אין ממלכתי-דתי.

שמעון אבני: נכון.

יפעת שוחט: באזור אין גם וגם, אז שתי האוכלוסיות - - -

יעקב מרגי: אזור כמעט נמחקה ב'גוגל', נבלעה על ידי חולון.

שמעון אבני: אז אני אומר, וכמובן כל המועצות האזוריות, שבתי הספר הם בתי ספר אזוריים.

יעקב מרגי: בגלל זה אמרתי 90% ו-10% זה המקרים שאתם מדברים עליהם.

שמעון אבני: נוסף על זה, אנחנו מסיעים גם ילדים שלמרות שיש להם מסגרת קרובה ביישוב או בתי ספר תיכוניים ביישוב, שהם לומדים במסגרות מיוחדות.

שמעון אבני: לא בתי ספר מיוחדים, מסגרות כמו "מפתנים", שזאת ההזדמנות האחרונה - - -

יעקב מרגי: אלה ה-40% שאתה מדבר עליהם, של י"א-י"ב שמוסעים.

שמעון אבני: כן.

יעקב מרגי: למרות שהחוק לא - - -

שמעון אבני: כן, אז כל אלה בתוך הקבוצה.

שמעון אבני: ה-60% שנשארו זה ילדים שהם בתל אביב, בירושלים.

יעקב מרגי: באר שבע, בת ים, רמת גן.

שמעון אבני: נכון, שאתה עולה, לצורך העניין, על אוטובוס, כמו הילדים שלי, ולכן אם נרצה להסיע אותם כאן, אנחנו נצטרך תוספת תקציבית של משהו כמו 30 מיליון שקל.

שמעון אבני: עכשיו נשאלת השאלה, ואני שואל את זה בכוונה - - -

יעקב מרגי: לא, אני רוצה לשאול לפני השאלה שלך.

יעקב מרגי: הבן שלך בכיתה י', כשהוא עלה לאוטובוס, והוא ענה לקריטריון של המרחק, המדינה נתנה לו שווי כרטיסייה.

שמעון אבני: לא.

יעקב מרגי: למה לא?

שמעון אבני: כי הוא לא מקבל כרטיסייה.

שמעון אבני: י"א-י"ב שיש לו בית ספר ליד הבית - - -

יעקב מרגי: שמעון, אתה עוד פעם לא מקשיב לי.

יעקב מרגי: אני אמרתי י"א-י"ב?

יעקב מרגי: לו יצויר שיש לך שני בנים, הבן שלך בכיתה י', בית הספר נמצא במרחק המזכה, עולה לאוטובוס, המדינה נתנה לו שווי כרטיסייה.

יעקב מרגי: הבן שלך בי"ב עולה לאותו אוטובוס לאותו בית הספר באותו מרחק, לא מקבל.

יעקב מרגי: על זה הדיון.

שמעון אבני: נכון, כי כשהוא היה בכיתה י', חוק חינוך חובה כיסה עד אליו.

שמעון אבני: כשהורחב החוק, לא הורחב התקציב לי"א-י"ב.

יעקב מרגי: השאלה, למה?

יעקב מרגי: האם רק מניע כספי?

שמעון אבני: למרות זאת עדיין יש כמות מאוד גדולה של ילדים, אגב, שנסעו גם לפני הרחבת החוק לי"א-י"ב.

שמעון אבני: כשאני אומר לך עכשיו שילדי בתי הספר האזוריים, זה לא שחוק חינוך חובה - - -

יעקב מרגי: על זה אנחנו נאמר למירי רגב ביום העצמאות הבא לתת לכם אזכור על ה-40%.

שמעון אבני: אנחנו רוצים באירוויזיון, אבל אני אומר, עכשיו צריך את הכסף הזה, את ה-30 מיליון שקל האלה כדי להסיע את ה-60% הנותרים לי"א-י"ב.

שמעון אבני: זה כל הסיפור.

יעקב מרגי: לא הבנת את דברי הפתיחה שלי.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת קודם כול האם משרד החינוך מכיר בזה.

יעקב מרגי: זה אני שומע עכשיו בעקיפין.

יעקב מרגי: קודם כול אתה אומר, הילדים האלה, ההרחבה צריכה לחול עליהם.

יעקב מרגי: היא לא חלה בגלל שזה עלות של כ-30 מיליון.

יעקב מרגי: אני חשבתי שאולי סיבה רציונלית אחרת, למה?

יעקב מרגי: כי בהחלת חוק חינוך חובה העלות הייתה מאות מיליוני שקלים ועוד.

יעקב מרגי: כשאתה אומר לי 30 מיליון להסעות כשאתה מחיל חוק חינוך חובה על כולם, חשבתי שהיה מניע מקצועי אחר, שיקול אחר.

שמעון אבני: מה השיקול המקצועי?

יעקב מרגי: בוא אני אומר לך דוגמא.

יעקב מרגי: תקשיב, סייעת לילדים שזכאים לסייעת מלווה, נותנים היום לילדים אלרגיים עד כיתה ב' או ג', למה?

יעקב מרגי: יוצאים מתוך הנחה, ילד בגיל תשע חוצה את הכביש לבד.

יעקב מרגי: יש איזו הנחת עבודה.

יעקב מרגי: ילד עד גיל תשע לא חוצה לבד.

יעקב מרגי: לא אומרים חוצה את הכביש לבד.

יעקב מרגי: אנחנו מבינים שאם עד גיל תשע לא חוצה, אז בגיל תשע חוצה לבד.

יעקב מרגי: ילד אלרגי עד כיתה ב' צריך ליווי כי הוא לא מסוגל, צריך עזרה וסיוע במקרה של התקף כדי לשמור אותו מהתקף, וסומכים עליו שבכיתה ג' הוא כבר ילד בוגר ויודע גם במצבי סטרס לתפקד בלי לחץ.

יעקב מרגי: זו הנחת עבודה.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת אם יש הנחת עבודה גם לגבי ההסעות בכיתה י"א-י"ב?

שמעון אבני: אז הנחת העבודה לגבי ההסעות היא שלא שבכיתה י' הוא הופך פתאום לילד שיכול לנסוע.

שמעון אבני: הנחת העבודה היא שבמסגרת תלמידי י"א-י"ב הם מספיק גדולים כדי להסתדר בתוך היישוב שלהם, כי הם לא צריכים לחצות, והכסף הולך למסגרות תומכות של הילדים האלה, שנפלטים מבתי ספר.

יעקב מרגי: אתה אומר לי, גם אם הייתי עכשיו מביא לשר החינוך עוד 100 מיליון ₪, לא בהכרח הוא היה שם אותם - - -

שמעון אבני: אגב, לא בעניין של מרחק ואתה יודע את זה היטב, שאם היה עוד 100 מיליון, אני אומר לך שהייתי מפנה אותו לא לתלמידי י"א-י"ב, הייתי מפנה אותו לחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: אני צריך לשמוע את העמדה המקצועית של משרד החינוך.

יעקב מרגי: זה מה שרציתי לשמוע, אם זו עמדה מקצועית, ואתה אומר לי שזו עמדה מקצועית.

יעקב מרגי: שי, אתה רוצה להוסיף?

אילן שי: מסכים.

יעקב מרגי: מישהו רוצה להוסיף לדיון?

יעקב מרגי: האוצר.

שאול קירשנבום: אני מסכים עם כל מה ששמעון אמר.

יעקב מרגי: אם הוא לא היה אומר, מה העמדה שלכם הייתה אומרת?

שאול קירשנבום: סדרי העדיפויות של המשרד - - -

יעקב מרגי: חשבתי שתצא מהשגרה ומהקופסה ותאמר לנו תגובה אחרת, אנחנו לא מתערבים בסדרי העדיפויות של המשרד.

יעקב מרגי: אבי קמינסקי, בבקשה, תציג את עצמך.

יעקב מרגי: אתה חושב שילדים בי"א-י"ב זכאים להסעה לבית הספר במקרים של מרחק מסוים שנקבע בתקנות, שעד י' מקבלים ומי"א-י"ב לא מקבלים אותה?

אבי קמינסקי: שמי אבי קמינסקי, יו"ר איגוד מנהלי אגפי החינוך.

אבי קמינסקי: אני חושב שאין לעשות את ההפרדה בין ילדי כיתות י' לכיתות י"א.

אבי קמינסקי: זאת דעתי.

אבי קמינסקי: כמובן באותם קריטריונים שהמשרד משפה את הרשויות המקומיות, לאותן אפשרויות בדיוק.

אבי קמינסקי: אין לעשות איזושהי הפרדה ביניהם.

אבי קמינסקי: זה גם לא נכון.

אבי קמינסקי: מתישהו זה גם לא יעמוד במבחן מציאות.

אבי קמינסקי: זה נכון שהמשרד צריך לעשות את שיקול הדעת שלו ואת כל מה שהוא רוצה לעשות מבחינת העדיפויות שלו מבחינת התקצוב.

אבי קמינסקי: אני חושב שהמשרד עושה רבות וגם האגף של שמעון בעניין הזה ובהחלט יש הרבה מאוד צרכים סביב נושא ההסעות, אבל גם אין לעשות הפרדה בין י"א ו-י"ב לבין כיתה י'.

אבי קמינסקי: אגב, כשהחילו את החוק הזה היו עוד כמה דברים שלא החילו, כמו קב"סים, כמו שירות פסיכולוגי.

אבי קמינסקי: גם עכשיו לא עשו את השירות הפסיכולוגי לגילאי שלוש וארבע ולא הגדילו את התקנים כשהגדילו את החוק של חוק חינוך חובה.

אבי קמינסקי: זה עובד בשיטת הסלמה, אבל במקום הזה הגיע הזמן לתקן את העוול הזה.

יעקב מרגי: שמעון, מה תקציב ההסעות בכלל של משרד החינוך?

שמעון אבני: 1.5 מיליארד שקל.

יעקב מרגי: על כל אגפיו ועל כל סעיפיו.

שמעון אבני: מקצה לקצה, כן.

שאול קירשנבום: זה לא כולל את הליווי הסעות.

שאול קירשנבום: הביצוע פר ליווי הוא ב-1.8 מיליארד.

יעקב מרגי: עם הליווי 1.8.

שאול קירשנבום: כן.

שמעון אבני: הרשויות משלמות עוד סכום - - -

יעקב מרגי: אז אם אני מגלם את החלק של הרשויות, שזה רבע בערך - - -

שאול קירשנבום: זה מעל 3 מיליארד סך הכול.

יעקב מרגי: עם ההסעות עם הליווי ועם החלק הרשותי?

שאול קירשנבום: כן.

שמעון אבני: יותר.

שאול קירשנבום: יותר מ-3 מיליארד.

יעקב מרגי: זה מצד אחד נותן לכם 'וואו' כזה, אבל זו גם חובה שלכם לדיון הזה, כי על 30 נופל לך י"א-י"ב.

יעקב מרגי: הכול תלוי באיזו זווית אתה מביט על התמונה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יורם מאי: יורם מאי ממרכז שלטון מקומי.

יורם מאי: רציתי רק לציין שאנחנו כמרכז שלטון מקומי העלינו את הבעיה הזאת לפני משרד החינוך עוד בתקופת המנכ"לית הקודמת, מיכל כהן, שחוק חינוך חובה לא נגע בנושא ההסעות, ועד היום אנחנו מעלים את הנושא ואין לנו תשובה לזה.

יעקב מרגי: אני שואל שאלה ויכול להיות שהתשובה ברורה, אבל אני חייב לשאול.

יעקב מרגי: השלטון המקומי השתתף בחלק, אמרת, כ - - -

יורם מאי: כ-60%.

יעקב מרגי: 60% ועלות?

יורם מאי: כן.

שאול קירשנבום: 40%.

יורם מאי: לא, 40% זה משרד החינוך.

יעקב מרגי: גם 40% זה הרבה.

יעקב מרגי: אתם מחכים ומצפים ופועלים שזה יורחב ל-י"א-י"ב.

יורם מאי: אמת.

יעקב מרגי: אבל אתה יודע שבד בבד, אם משרד החינוך יאשר זאת, 30 מיליון, והשלטון המקומי יצטרך להוסיף 40% כנגד, זו עוד תוספת עלות שתיפול עליכם.

יורם מאי: ידוע לנו.

יורם מאי: אנחנו עדיין תומכים בזה מאחר ויש גם שיקולים של איך שאמרנו, ילד עבר מכיתה י' לכיתה י"א.

יורם מאי: זה לא פתאום שהכול השתנה.

יעקב מרגי: בבקשה.

גד כהן: גדי כהן, פורום ועדי ההורים היישוביים.

גד כהן: אני רוצה להעיר פה איזושהי נקודה, משהו ששמעתי ביום חמישי האחרון ממי שאחראי ברשות המקומית, בעירייה שבה אני יושב ראש ועד הורים עירוני בנושא ההסעות.

יעקב מרגי: אם כבר אמרת, איזו עירייה?

גד כהן: נהריה.

גד כהן: אמר לי מי שמטפל אצלנו בהסעות שהרשות המקומית מרוויחה על כל ילד בחטיבה או בתיכון שמקבל כרטיסייה/חופשי חודשי, על כל יום שהוא נוסע יש לעירייה רווח של 2 שקל.

יעקב מרגי: איך?

גד כהן: לדבריו, המשרד מתקצב מחיר מלא, הילד מקבל מחיר נוער, 50%, ונשאר רווח, אז אני לא מבין קודם כול למה צריכים להיות 30 מיליון שקל חסרים.

שמעון אבני: אני לא רציתי להתפרץ לדברים של יורם.

שמעון אבני: הוא עשה עלי קופה, יורם.

שמעון אבני: עכשיו השאלה היא איך אנחנו מסדרים את זה.

יעקב מרגי: האוצר לא יודע שיש כרטיסייה ויש כרטיסיית נוער ויש רב קו?

גד כהן: הוא אמר לי ככה, כשהעירייה מסיעה בהסעה פרטית, לא בתחבורה ציבורית, היא מפסידה על כל ילד שני שקלים, שלושה שקלים, משום שהסעה פרטית עולה לה יותר מתחבורה ציבורית, יותר מהתקציב שהמשרד מעביר.

גד כהן: כשהילדים נוסעים בחופשי-חודשי, יש רווח לעירייה של שני שקלים ליום על ילד, ולכן אני לא מבין למה יש קושי לסבסד י"א-י"ב, לממן להם גם את ההסעה.

גד כהן: למה צריך לגרוע אותם?

גד כהן: גם אם המשרד לא מוצא את ה-30 מיליון שקל, בוא נגיד שהיו מורידים קמפיין פרסומי אחד, אני מניח שהיו מוצאים.

יעקב מרגי: במילים אחרות, משפט חסכוני, היית אומר, אם המשרד היה מתייעל, היו מוצאים פתרון גם באותו סכום.

שמעון אבני: לא, מה שהוא אומר זה לא אם אנחנו ניתן.

שמעון אבני: מה שהוא אומר, גם היום בכסף שאני מעביר לרשות, הוא מסיע את י"א-י"ב, בלי תוספת.

יעקב מרגי: הוא מסיע.

יעקב מרגי: הוא יכול להסיע.

שמעון אבני: הוא יכול להסיע.

שמעון אבני: אני אומר, הוא מסיע את י"א-י"ב בלי תוספת.

יעקב מרגי: אתה מכיר את הנתונים?

שאול קירשנבום: יש כיום סבסוד צולב גם למשרד התחבורה וגם למשרד החינוך לרשויות על ההסעות.

יעקב מרגי: שיהיה להם לבריאות.

שאול קירשנבום: הרפורמה של התחבורה הציבורית שהפחיתה את התעריפים גם בגובה המע"מ ואחר כך עוד פעם עם המטרופולינים - - -

יעקב מרגי: לא נכנסתם לקטנוניות וירדתם - - -

שאול קירשנבום: כרגע משרד החינוך אמור באמת לאשר את התעריפים, אבל התעריפים פר קפיטה, היום בחלק מהרשויות הוא גבוה יותר מעלות 100% של הילד ועוד גבוה יותר.

יעקב מרגי: שיטת התקצוב של פר קפיטה, לעיתים יש מקומות שזה רווח, לפעמים זה גרעוני, אבל זה אחד מאזן את השני.

יעקב מרגי: אבי, אתה כופר בזה?

אבי קמינסקי: אני רוצה שמישהו יסתכל בתקציבים של הרשויות המקומיות, ויראה ויסתכל על התקציבים של ההכנסה וההוצאה בנושא הסעות תלמידים, מלווים וכדומה.

אבי קמינסקי: הוא לא ימצא שם אף פעם רווח, לא של שני שקלים ולא של ארבעה שקלים וגם לא של עשר אגורות.

אבי קמינסקי: תמיד מכניסים יד לכיס והרבה כסף לנושא של הילדים, וגם אם יש ילד אחד, נכון שאולי הוא לא זכאי על פי בסיס משרד החינוך, אבל הוא ב-2.99 קילומטר, אז כבר יש אוטובוס, אז נותנים לו גם לעלות, אבל זה מתוך הדבר הזה.

אבי קמינסקי: מכניסים כסף לכיס ולא מרוויחים שני שקלים או משהו כזה.

יעקב מרגי: אני מכיר הסכמים של מוסדות חינוך ורשויות מקומיות עם משרד התחבורה, שיש קווים עירוניים שהם פר מוסד חינוך, אבל לא כולם זוכים לזה.

יעקב מרגי: יש מקומות שמשרד התחבורה מתנגד.

שמעון אבני: אגב, אנחנו עושים היום עבודה, אנחנו, משרד החינוך עם משרד התחבורה ביחד על הרחבה של הקווים האלה.

שמעון אבני: אנחנו צוות משותף.

יעקב מרגי: ואז יחסוך מכרזים ויחסוך פקידות.

שמעון אבני: זה יחסוך מכרזים, זה יחסוך עלויות.

יעקב מרגי: יחסוך שחיתויות, יחסוך הרבה דברים.

יורם מאי: יחסוך את המכרז שאנחנו רשומים עליו, על 2002.

קריאה: רגע, אתה בטוח שזה להרחבת הקווים האלה?

קריאה: כי לנו נאמר שהכוונה לבטל אותם, לא להרחיב אותם.

יעקב מרגי: טוב, בסדר.

יעקב מרגי: תבדוק, שמעון.

יעקב מרגי: אתה אומר דברים, תעמדו אחרי הדברים.

יעקב מרגי: בבקשה.

רויטל לן: אני רוצה רגע להגיד משהו בכובע שלי כסגנית ראש עיר ומחזיקת תיק החינוך בכפר סבא.

שמעון אבני: בגלל זה ירדת למחתרת, אנחנו לא שומעים עליך יותר?

יעקב מרגי: אני שומע עליה, אל תדאג.

שמעון אבני: לא, זה יפה מאוד, כל הכבוד.

רויטל לן: אגב, אתה לא שומע ממני כי התייאשתי ממך, כי אתה לא עושה את העבודה שלך.

יעקב מרגי: למה אתה מרים להנחתה?

שמעון אבני: אני הרווחתי, הם הפסידו.

רויטל לן: המזל הרע של הילדים שלנו זה המזל הטוב שלך.

אבי קמינסקי: כמי שמכיר את שמעון, אני מוחה על ההגדרה הזו.

יעקב מרגי: גם אני מוחה על שתי ההגדרות.

אבי קמינסקי: אני מכיר את שמעון היטב.

אבי קמינסקי: כואב לי.

רויטל לן: בסדר, גם לנו כואב.

רויטל לן: לילדים שלנו בעיקר כואב.

רויטל לן: אני רוצה לחזק את מה שנאמר פה, שלא רק שלא מכניסים את הכסף לכיס, אנחנו עוד מוציאים מאוד מהכיס, לא רק כי אנחנו נותנים לילדים שאתם לא נותנים הרבה פעמים, אלא כי אתם לא טרחתם לעדכן מפתחות של דברים אחרים שקשורים להסעות ואנחנו משלמים את מה שזה עולה בפועל ולא את מה שנדמה לכם שעולה הסעות, אז אני מאוד מוחה על מה שאמרת, זה לחלוטין לא לעניין.

אבי קמינסקי: מ-2002.

יעקב מרגי: לא הבנתי את התיקון שלך, אבי.

אבי קמינסקי: המכרזים שמשולמים לרשויות המקומיות זה לפי 2002.

אבי קמינסקי: אין עדכונים.

אבי קמינסקי: יש כל מיני תיקונים.

שמעון אבני: זה לא נכון.

אבי קמינסקי: תגיד לא מדויק, אל תגיד לא נכון, כי מי שאומר לא נכון, משקר.

שמעון אבני: ב-2012 קיבלתם שיפוי מלא.

יורם מאי: זה לא היה שיפוי מלא ולא בדיוק מעודכן.

יורם מאי: בוא נעשה את החשבון, נראה כמה אנחנו מכניסים כסף לכיס.

יעקב מרגי: זאב.

זאב גולדבלט: רק אחד קטן.

זאב גולדבלט: שונה החוק, הורחב לכיתה י"ב.

זאב גולדבלט: פשוט תבצעו התאמה בכל דבר.

יעקב מרגי: אוצר.

שאול קירשנבום: ב-2008 הושג סיכום עם השלטון המקומי על שיפוי של התעריפים.

שאול קירשנבום: כנ"ל ב-2012, קיבלו עוד 190 מיליון שקל.

יעקב מרגי: תתעדכנו, בבקשה.

יעקב מרגי: אוקי, תודה.

שאול קירשנבום: ב-2016 פנו אלינו בשנית, ואכן מתוך זה שבדקנו, לא רק שהתעריפים לא עלו, הם ירדו.

יורם מאי: זה ממש לא נכון.

שאול קירשנבום: נעשה ניתוח כלכלי עם הבוסים שלך.

יורם מאי: לא נעשה ניתוח כלכלי, לא עם הבוסים שלי, אלא איתי, וזה לא - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יורם, בדרך כלל אתה לא מדבר בוועדות, אבל היום אתה מתפרץ לי הרבה.

שאול קירשנבום: הכול שופה.

יעקב מרגי: אתה אומר שהיה שיפוי.

יעקב מרגי: שמעון, רצית להוסיף?

שמעון אבני: כן.

שמעון אבני: תראה, יכול להיות שבאמת זה לא מספיק השיפוי שניתן.

שמעון אבני: זה נכון מצד אחד שהמכרזים לא מתייקרים, זאת אומרת עלויות נשארות אותו דבר.

שמעון אבני: מצד שני, ב-2012 היה עדכון מחירים.

שמעון אבני: תשמע, בכל זאת עברו כמה שנים שהיה צריך לתת עוד איזשהו - - -

יעקב מרגי: חבר הכנסת גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה רבה אדוני היושב ראש.

מסעוד גנאים: הדיון הוא חשוב מאוד, על העניין של ההסעות.

מסעוד גנאים: מאחר והיו דיונים במיוחד על ההסעות בחברה הערבית במיוחד בנגב, מאחר ושם יש את המרחקים הגדולים מאוד, ופזורה וכפרים לא מוכרים.

מסעוד גנאים: תחילה, כל ילד זכאי להסעה, צריך לקבל את הזכאות הזו במלואה בלי לעשות הון על חשבונו ועל הכתפיים של הילדים.

מסעוד גנאים: זה אחד.

מסעוד גנאים: שניים, אני הבנתי גם מדיונים שקדמו, שיש שם איזה בלבול בגלל שהעיריות, נדמה לי ככה, מהעירייה שלנו למשל בסח'נין אני יודע ששם עושים את המכרזים ולעירייה יש את התפקיד החשוב מאוד בבחירת איזו חברה, ועכשיו מה הבקרה והמעקב?

מסעוד גנאים: ושם גם דיברו על האיכות של האוטובוסים, על הרבה דברים והרבה עבירות בהסעות האלה.

מסעוד גנאים: להטיל על משרד החינוך, אם הוא עוקב או מבקר - - -

יעקב מרגי: למרות שזה לא הדיון, אתה יכול להשיב?

שמעון אבני: אנחנו עכשיו יצאנו למכרז ויש לנו כבר חברה זוכה.

שמעון אבני: אנחנו הולכים לעשות ביקורות על כל הרשויות, בעיקר זה על חברות ההסעה.

שמעון אבני: אנחנו הולכים לפקוד בתי ספר ולבדוק את המודלים של האוטובוסים, את המלווים, את הנהגים, את הכללים, את היעדר עבירות מין.

שמעון אבני: תראה, אנחנו לא נוכל, זה אלפי הסעות.

מסעוד גנאים: נכון, אבל הדברים חשובים מאוד.

שמעון אבני: אגב, ללא קשר, אנחנו גם היום עושים את הביקורות האלה, הרבה פחות, אבל אנחנו עושים בקרות וביקורות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל מי שהשתתף בדיון.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה את העמדה המקצועית של משרד החינוך שחושב שלא שייך להרחיב את התקנות של ההסעות בחוק חינוך חובה לי"א-י"ב.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לשקול בשנית.

יעקב מרגי: אני חושב שזה לא סכום גדול.

יעקב מרגי: גם שמענו את הקריאה של ההורים.

יעקב מרגי: אסור להפלות תלמידים במערכת החינוך, שחלקם יהיו זכאים לשירות כזה וחלקם לא יהיו זכאים לשירות כזה, במיוחד שזה אותם בתי ספר, אותם מרחקים.

יעקב מרגי: בסכומים שאתם מציגים אני חושב שעם בדיקה נכונה והיערכות נכונה, משרד החינוך יכול לספוג זאת.

יעקב מרגי: אני מבקש לבחון זאת שנית ולהשיב לנו.

יעקב מרגי: קודם כול בברכה שנתתם תשובה, אחר כך נראה אם אנחנו יודעים לחיות עם התשובה שלכם או לא, אבל אין ספק שהוועדה מצפה שתלמידי י"א-י"ב יהיו זכאים להסעות כפי ששאר תלמידי מערכת החינוך זכאים לפי אותם כללים.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.