ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 786, 2018-06-12 09:30

אלי אלאלוף: שלום רב, היום יום שלישי, 12 ביוני 2018, כ"ט בסיוון תשע"ח, אני מתכבד לפתח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי אלאלוף: אני מתרגש כי יש לנו היום אורחים מאוד מכובדים שהגיעו מבית דיור מוגן גולדן היל.

אלי אלאלוף: נמצאת כאן גב' חנה, בת 103 וחצי.

אלי אלאלוף: הייתה לי הזכות להחליף עמה כמה מילים ולא יאומן איזו חדות יש לה.

אלי אלאלוף: תודה, גב' חנה, אני מאחל לך בריאות טובה.

אלי אלאלוף: העזתי לשאול אותה: מה עשית בחיים?

אלי אלאלוף: והיא ענתה: מה לא עשיתי?

אלי אלאלוף: אז אנחנו מאחלים לך להשלים את מה שעוד לא הספקת לעשות, לעצמך, למשפחתך, לכולנו.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: הם התקבלו על ידי חברי איציק שמולי, שבא להקדיש להם חצי שעה בנושא העשייה שלו והעשייה של הכנסת למען זקנים כמונו – אני גם שייך למועדון הזה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, נחזור להצעת החוק שאנחנו אמורים להשלים היום – הצעת חוק הדיור המוגן שהוצגה על ידי חבר הכנסת מיקי זוהר וקבוצה גדולה של חברי כנסת.

אלי אלאלוף: לעניות דעתי, אנחנו הגענו לסוף - - -

רות פרמינגר: חברת הכנסת נורית קורן, אדוני היושב-ראש.

נורית קורן: זה לא מיקי זוהר, מאיפה הבאת את זה?

נורית קורן: קודם נורית קורן, אחר כך - - -

אלי אלאלוף: קודם מכלוף מיקי זוהר – זה מה שכתוב במערכת.

אלי אלאלוף: בוודאי שהפעילה המרכזית ועמוד התווך זו נורית קורן.

נורית קורן: איך כתוב במערכת?

נורית קורן: הוא לא הגיש שני.

אלי אלאלוף: הוויכוח לא לעכשיו.

אלי אלאלוף: אתם הבנתם שיש מלחמה של קרדיטים במדינה, בכנסת שלנו.

אלי אלאלוף: נורית, בבקשה, זה כתוב לך גם בטופס שלך.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד שאנחנו בפרק האחרון.

אלי אלאלוף: לעניות דעתי, אנחנו היום נסיים.

אלי אלאלוף: אין שום סיבה שלא.

אלי אלאלוף: זו למעשה מתנה מדהימה למפקד שלי מחיל התותחנים, בר דוד, שחוגג היום 80.

קריאות: מזל טוב.

אלי אלאלוף: הוא פשוט היה מפקד מדהים בחיל התותחנים, זה בנה אותו עם עוצמות אדירות.

אלי אלאלוף: אני אף פעם לא ראיתי אותו, אני חייב להגיד.

אלי אלאלוף: הוא היה המפקד שלנו, וכששמעתי אותו אומר פה "בר דוד", התחלתי לרעוד כי זה מה שזה היה עושה לנו – פחדנו ממנו פחד לא יאומן, אבל גם רחשנו לו כבוד רב לאור העשייה האדירה שלו.

אלי אלאלוף: הוא אפילו שלח לנו תותח שכשירינו בו תותח הקנה הפך לשושנה.

אלי אלאלוף: הוא ודאי זוכר את האירוע המדהים הזה.

אלי אלאלוף: זה תותח שהגיע מווייטנאם, אם אני לא טועה.

אלי אלאלוף: נחזור לנושא שלנו.

אלי אלאלוף: אנחנו אמורים היום לסיים, לסיים בפשרות, שהאחרונה שביניהן הושגה בין הדיירים לבין בעלי הבית.

אלי אלאלוף: אנחנו לא תמיד נסכים עם משרד המשפטים, אני מזהיר מראש, ונקבל החלטות כנראה בניגוד להמלצות משרד המשפטים.

אלי אלאלוף: בשביל זה אנחנו הגוף המחוקק ויש לנו את הסמכות לקבל החלטות בעניין הזה כל עוד שאנחנו חושבים שהן לטובת הדייר והאזרח, עליו אנחנו אמורים להגן עליו במיוחד.

אלי אלאלוף: זה לא שאנחנו נגד בעלי הבתים, שיזמו בתים מדהימים, דיור מוגן מדהים שמשרת יותר ויותר את האוכלוסייה שמאריכה חיים במדינה שלנו, אנחנו אוהבים לראות את זה.

אלי אלאלוף: אבל שיהיה ברור שאולי יהיו מחלוקות בהחלטה של חברי הכנסת בהתאם למה שהחוק מאפשר לנו.

אלי אלאלוף: ברשותכם, יש לנו עוד כמה נקודות לבירור, נבקש מהיועצת המשפטית שלנו להציג אותן.

אלי אלאלוף: בבקשה.

ענת מימון: בוקר טוב לכולם.

ענת מימון: למעשה, בישיבות שהיו סיימנו את ההקראה של הצעת החוק, בישיבות שהיו גם במאי וגם בפברואר, עברנו על כל הסעיפים ומה שמונח כרגע בפניכם זה הנוסח שכולל שינויים שהוכנסו מאז הישיבה האחרונה.

ענת מימון: אני לא מקריאה את הנוסח מהתחלה, אני רק עוברת על השינויים ומציגה אותם, ואת הסעיף האחרון, של התחילה והתחולה, אני אקריא ונדון בו.

ענת מימון: בסעיף הראשון, סעיף 27 שאנחנו מוסיפים, לגבי המשכנתה: קודם כל, בעקבות ההערה שעלתה בישיבה הקודמת, אנחנו מבהירים שבמצב שבו נרשמת המשכנתה על שם נאמן לפי סעיף קטן (א), זה לא כולל את השטחים המסחריים – שימו לב – ומחלקות האשפוז.

ענת מימון: בנוסף, הזכות במקרקעין זו הזכות של בית הדיור המוגן שבו גרים הדיירים, שלטובתם נרשמת המשכנתה.

ענת מימון: בנוסף, עלתה השאלה כיצד ימונה אותו נאמן שעל שמו תירשם המשכנתה, ונוספה הוראה ש"מינוי נאמן לפי סעיף קטן זה ייעשה באסיפת הדיירים בהחלטה שתתקבל ברוב קולות של הדיירים שמשתתפים בהצבעה, שלגביה ניתנה, זמן סביר מראש, הודעה".

ענת מימון: כלומר, תהיה אסיפה, מי שמשתתף, וברוב קולות ימונה אותו נאמן.

ענת מימון: אני עוברת לעמוד 3, סעיף 27א:

ענת מימון: במצב שטרם נרשמה המשכנתה ומדובר על בית בשלבי הקמה, גם שם, לאחר שהבית מאוכלס בעצם רושמים הערת אזהרה על שם נאמן.

ענת מימון: קבענו פה את אותו מנגנון – שהנאמן ימונה באסיפת דיירים, בהחלטה שתתקבל ברוב קולות של הדיירים שמשתתפים.

ענת מימון: בנוסף, אם טרם אוכלסו 20% מהדירות בבית, ימונה הנאמן על ידי הגוף שמייצג את המספר הגדול ביותר של הדיירים.

ענת מימון: זה בעקבות הערה שעלתה בדיון הקודם.

ענת מימון: בסעיף 27ב, בעמוד 3 למטה, פשוט הבהרנו שהמשכנתה, ובכלל הבטוחה, ניתנת או למפקיד או לדייר.

ענת מימון: כלומר, אם מישהו מפקיד בשמו את הפיקדון אז הוא מקבל את אותה בטוחה.

ענת מימון: עמוד 4, סעיף 27ג – זה הסעיף שמדבר על השבה או העברה של כספי הפיקדון ויש פה כמה שינויים שאני אציג אותם.

ענת מימון: בפסקה (1): אם המשכנתה רשומה על שם נאמן אז הנאמן הוא זה שאמור למחוק את השם של הדייר שהשיבו לו את הפיקדון, או שלא נותר לו כבר פיקדון; וצריך פשוט להוכיח, להראות, שהומצאו מסמכים שמעידים על השבת הפיקדון, וההשבה יכולה להיעשות או לדייר או למפקיד או לנאמן שממנה הדייר במסמכי המשכנתה, או כל הוראה אחרת שיש בהסכם ההתקשרות לגבי אותה העברה.

ענת מימון: בפסקה (2) מדובר על מצב של משכנתה שרשומה על שם הדייר ולא על שם נאמן.

ענת מימון: במצב שכזה, הבקשה למחיקת המשכנתה – בנוסח הקודם היה מדובר על עורך דין, בעקבות הערות שעלו פה שינינו את זה שזה יכול להיות הדייר או מי שהוא מינה לכך.

ענת מימון: כלומר, זה לא חייב להיות בעל מקצוע, לא חייב להיות עורך דין, אבל התנאי הוא שאינו בעל זיקה לבעל הרישיון.

ענת מימון: כלומר, לא מדובר במישהו שמקורב לבעל הרישיון אלא אדם שהדייר ממנה.

ענת מימון: הבקשה מוגשת 14 ימים לאחר שהומצאו המסמכים שמעידים על השבת הפיקדון, וגם פה הפיקדון יכול להיות מושב או לדייר, או למפקיד, או לנאמן שמונה במסמכי המשכנתה, או בהתאם להסכם ההתקשרות.

ענת מימון: בחלוף אותם 14 ימים, אם המשכנתה לא תימחק, לבעל הרישיון יש זכות, לעורך דין מטעמו, למחוק את המשכנתה.

ענת מימון: בפסקה (3) אנחנו חוזרים לנוסח של "נפטר הדייר".

ענת מימון: כלומר, באופציה בפסקה (2) הוא יכול למנות כל מי שהוא רוצה, ובפסקה (3), במצב שהוא נפטר ואין אדם כזה שהוא מינה, אז בעל הרישיון יכול למנות לטובתו עורך דין והוא זה שיקבל את הכספים ויפעל בנאמנות באותם כספים, עד שבאמת יוכרע מה קורה עם אותם כספי ירושה ולמי להעביר אותם.

אלי אלאלוף: הוא יפעל לטובת הדייר היוצא.

ענת מימון: כן.

ענת מימון: שימו לב שבעמוד 7, סעיף 27ו, שעסק בבדיקת יציבות כלכלית של בעל רישיון בדרך של מינוי רואה חשבון שאמור לבצע את זה – הסעיף הזה ירד.

ענת מימון: חלף זה אנחנו למעשה נסמכים על בדיקת היציבות הכלכלית שאמורה להיקבע ממש בעתיד הקרוב בתקנות שיובאו לאישור הוועדה הזאת.

ג'ולי עוז: ועדת הכלכלה.

ענת מימון: ועדת הכלכלה מאשרת את זה?

ג'ולי עוז: זה יבוא לאישור ועדת הכלכלה.

אלי אלאלוף: למה?

אלי אלאלוף: מי אמר את זה?

נורית קורן: למה?

ג'ולי עוז: כך זה בחוק.

אלי אלאלוף: אני עוד לא הבנתי למה זה עובר לוועדת הכלכלה כשזו הצעת חוק שמתבצעת פה.

ענת מימון: לא, זה חוק שכבר חוקק.

ג'ולי עוז: אישור התקנות יהיה בוועדת הכלכלה.

ענת מימון: לא, זה באישור ועדת העבודה.

ג'ולי עוז: את בטוחה?

ענת מימון: "מבקש הרישיון הוכיח כי הוא בעל יציבות כלכלית מתאימה, כפי שקבע השר באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת".

נורית קורן: זה צריך לבוא לכאן.

ג'ולי עוז: טוב, אני אבדוק את זה.

ענת מימון: אז, כמו שאמרתי, הסעיף של רואה החשבון הנפרד ירד ומה שנשאר – אנחנו נסמכים על המבחנים שייקבעו לפי סעיף 4.

ענת מימון: בנוסף, אנחנו מוסיפים פה איזושהי הוראה שהממונה רשאי לדרוש בכל עת להוכיח יציבות בהתאם לאותם כללים, ועוד הוראה שמאפשרת לממונה להתריע בפני הדיירים ככל שהוא סבור שיש הערת עסק חי, או שהוא סבור שיש איזשהו קושי בהשבת הפיקדונות.

ענת מימון: אז הממונה, לאור הדוחות שיוגשו לו במסגרת סעיף 4 והתקנות שמכוחו, יוכל לפנות לדיירים ולהתריע בפניכם על המצב הזה.

ענת מימון: בישיבה הקודמת לא הקראנו שוב את סעיפים 27ז ו-27ח, אלה סעיפים של הקרנות שדיברנו עליהם בישיבה שהייתה בפברואר.

ענת מימון: הנוסח לא שונה.

ענת מימון: אני רק מזכירה, יש לנו שתי קרנות: קרן אחת זו קרן למימון הוצאות בשל מצב בריאותי בנסיבות של חדלות פירעון.

ענת מימון: כלומר, דייר שנזקק לצאת לאשפוז סיעודי ולא יכול בשל המצב הכלכלי של הבית לקבל את הכספים שלו לצורך המימון הזה, תהיה קרן שמנוהלת באפוטרופוס הכללי שכל בעל רישיון מפקיד בה 200 שקלים לדייר באופן חד-פעמי ואותה קרן תממן עלות של 9,000 שקלים בחודש לאותו דייר, עד שהוא יקבל את כספי הפיקדון, שכמובן הוא יקבל את הפיקדון מקוזז מהסכומים שמימנו לו את השהייה באותה תקופה.

ענת מימון: זו הקרן הראשונה.

ענת מימון: כמובן שהסכומים שאמרתי הם מוצמדים.

ענת מימון: הקרן השנייה, בעמוד 11, בסעיף 27ח, זו קרן שאמורה לממן הוצאות של הבית במקרה שהבית נקלע למצב של חדלות פירעון.

ענת מימון: הקרן הזו גם קרן ענפית שמנוהלת באפוטרופוס הכללי ומופקדים בקרן הזו 160 שקלים עבור כל דייר על ידי בעל הרישיון.

ענת מימון: את הסעיפים הבאים הקראנו ולא היה לגביהם שינויים.

ענת מימון: אני רק אקריא עכשיו את הסעיף האחרון.

ענת מימון: עמוד 13: אני רק אסביר בכמה מילים: כעקרון, החוק כולו נכנס לתוקף בעוד שנה וחצי.

ענת מימון: הסעיפים שמדברים על הוועדה, על היציבות הכלכלית ועל הקרנות, נכנסים לתוקף בתוך חצי שנה.

ענת מימון: בנוסף, אם יש הערות אזהרה שרשומות כעת לטובת הדיירים, אז אנחנו קובעים שיהיה מנגנון שיגיע הנאמן שעל שמו יירשמו את המשכנתה, או מישהו אחר שהדייר ממנה, והוא מגיש את הבקשה למחיקת ההערה.

ענת מימון: ההערה תימחק אבל בתנאי שבאמת באותו מועד תירשם המשכנתה להבטחת כספי הפיקדון, ואז רשם המקרקעין ירשום את אותה משכנתה וימחק את ההערה גם אם זה לא עומד בתנאים של מחיקת הערת אזהרה לפי חוק המקרקעין.

ענת מימון: בנוסף, בטוחות שניתנו ערב תחילתו של החוק הזה, במצב שיש ערבות בנקאית ודייר מעוניין להמשיך להחזיק בערבות הבנקאית, אז אנחנו רוצים לאפשר לו את זה אבל חשוב להבהיר שזה יהיה בתנאים שהיו ערב תחילתו של החוק.

ענת מימון: כלומר, המימון הוא 20% על בעל הרישיון ו-80% על הדייר.

ענת מימון: אם יהיו דיירים שבכל זאת ירצו להמשיך, הם יכולים.

ענת מימון: זו הבטוחה שיכולה להישאר.

ענת מימון: מכלל הן אנחנו שומעים לאו – שכל שאר הבטוחות בעצם נכנסות עכשיו למשטר של ההוראות החדשות, ובטוחות שהיו ערב תחילתו של החוק, שהן בטוחות שהן לא ערבות בנקאית, בעצם יצטרכו להתכוונן בתוך התקופה הזו להוראות החדשות לפי הסעיפים שהקראנו.

אלי אלאלוף: לאורחים שלנו, תדעו שאנחנו דנים ביחסים ביניכם, כדיירים של דיור מוגן, לבין בעלי הבית של הדיור המוגן, כדי להסדיר את הדברים ביניכם ולהבטיח לכולם דבר מסודר, לפי חוק שיזמו חברי הכנסת – עכשיו אני אתקן – נורית קורן, מיקי זוהר וכ-20 חברי כנסת אחרים, בתיאום מלא עם בעלי הבית ודיירים של הדיור המוגן.

אלי אלאלוף: אז תדעו שזה חוק שמתאים לכם ובדיוק היום, שאתם נמצאים אתנו, אנחנו אמורים, בעזרת-השם, עד השעה 11:30 להצביע על החוק הזה.

אלי אלאלוף: אחר כך החוק יעבור לקריאה שנייה ושלישית.

אלי אלאלוף: יש הערות?

אלי אלאלוף: בבקשה, אני מציע שנלך לפי סדר הישיבה.

אלי אלאלוף: יש לי רק בקשה לנציגת משרד הרווחה, היות וטעית כדאי שתודי שטעית כי בפרוטוקול זה נשאר.

ג'ולי עוז: זה מטריד אותי למה טעיתי.

אלי אלאלוף: תקשיבי לי, אל תזרקו משפטים ואחר כך תלכו והאמת היא אחרת.

אלי אלאלוף: זה גם לא נורא להודות שטעיתם.

ג'ולי עוז: אני מצטערת שטעיתי אבל אני בודקת למה טעיתי.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: תבדקי את זה.

אלי אלאלוף: אבל אני מבקש, כשאתם אומרים בצורה כל כך אסרטיבית, אתם הממונים על הנושא, אז כדאי שתתקנו גם את עצמכם.

אלי אלאלוף: זה רק מראה על הגדולה שלכם.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

גבריאל ברון: אני יודע מה חבריי רוצים להגיד, לא אקח להם את המילים.

גבריאל ברון: שתי הערות: הנאמן, בכל החוק הזה, מתייחסים אליו כאילו הוא איזשהו מישהו של בעל הבית.

גבריאל ברון: ברגע שהוא מונה כנאמן, על פי חוק נאמנות הוא נאמן של הדייר.

גבריאל ברון: אם הוא לא יעבוד למען הדייר הוא צפוי לעונשים פליליים.

גבריאל ברון: זו הערה אחת.

גבריאל ברון: ההערה השנייה – בסעיף (ב) כתוב: היה בית הדיור המוגן רשום כבית משותף, רשאי בעל הרישיון לרשום את הערת האזהרה כאמור.

גבריאל ברון: אני חושב שצריך למחוק את המילים: היה בעל הבית רשום כבית משותף, כי גם אם הוא לא רשום כבית משותף אפשר לרשום הערת אזהרה לטובת הדייר, עם ההתחייבות לרישום משכנתה בתהליך שיירשם בית משותף.

גבריאל ברון: אני בונה עוד אגף, האגף הזה הוא עוד לא רשום כבית משותף, הבית הקיים רשום, אני רוצה לרשום לטובתו הערת אזהרה – למה אני צריך לחכות שהוא יירשם כבית משותף?

גבריאל ברון: אני כבר יכול לרשום לו הערת אזהרה.

ענת מימון: על איזה סעיף אתה מדבר?

גבריאל ברון: עמוד 3, סעיף (ב), אחרי הסוגריים "(ד)", שורה 7.

ענת מימון: פשוט השאלה היא על שם מי נרשמת הערת האזהרה.

גבריאל ברון: על שם הדייר.

ענת מימון: לא, על שם הדייר רק אם זה רשום כבית משותף.

גבריאל ברון: אני אומר כאן, לאחר שהדייר עבר להתגורר בבית ומשיב מפקיד הפיקדון לבעל הרישיון את הערבות הבנקאית, כתוב "יהיה רשאי בעל הרישיון לרשום הערת אזהרה על שם נאמן שימנו הדיירים".

גבריאל ברון: אבל כתוב: "היה בית הדיור המוגן רשום כבית משותף בפנקס הבתים המשותפים, רשאי בעל הרישיון לרשום את הערת האזהרה כאמור, על שם הדייר או מפקיד הפיקדון".

גבריאל ברון: אני רשאי לעשות את זה גם אם לא רשום כבית משותף, אני יכול – למה לא לרשום?

גבריאל ברון: למה לחכות שיהיה בית משותף?

גבריאל ברון: אני יכול לרשום הערת אזהרה.

אלי אלאלוף: משרד המשפטים, יש לכם מה להגיד?

רני נויבואר: מבחינתנו, אפשר להוסיף את המילים "על שם הדייר".

רני נויבואר: זה פשוט היה לבקשת הבתים, הם ביקשו שיהיה נאמן.

גבריאל ברון: זה אחרי הנאמן, תקראי.

גבריאל ברון: אני מדבר אחרי זה.

גבריאל ברון: אני לא רוצה לחכות לבית משותף.

רני נויבואר: זה מקל וחומר.

אלי אלאלוף: מה הסיכום?

אלי אלאלוף: אני רוצה להבין.

רני נויבואר: כדי להקל על הבעיות של המרשם חשבו לרשום שם של בן אדם אחד, שהוא אותו נאמן, והוא ינהל את כל המרשם, וזה היה כדי להקל על הבתים.

רני נויבואר: אם יש מישהו שמעוניין לרשום על שם הדייר אז קל וחומר שזה טוב יותר.

אלי אלאלוף: תודה, זה התקבל.

ענת מימון: אז אנחנו נוסיף את זה בנוסח.

אלי אלאלוף: כן, נוסיף את זה בנוסח.

אלי אלאלוף: בבקשה, גברתי.

חגית פרידמן: לגבי סעיף 27ג, עמוד 4, מדובר על מחיקת המשכנתה לאחר השבת הפיקדון.

חגית פרידמן: יש מצב של מסלול דמי כניסה, שאחרי שלוש שנים כבר אין זכאות להחזר.

חגית פרידמן: במקרים כאלה גם צריך לבטל את המשכנתה כשנגמרה תקופת הזכאות לדייר.

חגית פרידמן: זה חשוב מאוד גם לעניין של דיירים חדשים ובייחוד לקיימים, משום שהחוק הזה חל גם על דיירים קיימים.

חגית פרידמן: אנחנו עכשיו נצטרך – ובמשען יש כ-2,500 דיירים קיימים – לתת ביטחונות ל-2,500 דיירים.

חגית פרידמן: זה ברור שדייר שהוא במסלול דמי כניסה, שכבר אין לו זכאות להחזר, לא צריך לרשום משכנתה.

חגית פרידמן: זה חייב להיות ברור.

ענת מימון: אז אנחנו נוסיף: "או לא נותרה יתרת פיקדון".

קריאות: בדיוק.

אלי אלאלוף: ההערה שלך התקבלה.

חגית פרידמן: הערה נוספת שיש לי היא לגבי סעיף התחולה, שהוא 18 חודשים.

חגית פרידמן: כמו שאמרתי, במשען יש כ-2,500 דיירים שלגביהם נצטרך להתארגן ולרשום ביטחונות.

חגית פרידמן: אני חושבת ש-18 חודשים זו תקופת היערכות מועטה יותר.

אלי אלאלוף: אני לא מבין למה צריך להאריך את זה.

אלי אלאלוף: שנה וחצי זה זמן שאמור להיות מספיק כדי להשלים את הפרוצדורה.

חגית פרידמן: אני אומר לאדוני: למשל, לפי החוק כבר אנחנו יודעים שמשען – בגלל שהרבה מהקרקעות שלה הן בחכירה מהמינהל, בלי טאבו, אין פרצלציה וזה לא רשום בטאבו – תצטרך לפנות לוועדה מיוחדת.

חגית פרידמן: עד שתוקם הוועדה ואנחנו נפנה אליה - - -

אלי אלאלוף: ועדה מיוחדת של המינהל?

חגית פרידמן: כן, של המינהל, שתאפשר למשל התחייבות לרישום משכנתה ולא משכנתה, כי אין טאבו.

חגית פרידמן: זה דברים שלוקחים זמן.

אלי אלאלוף: מקובל?

אלי אלאלוף: משרד המשפטים, אתם מוכנים לזה?

אלי אלאלוף: אנחנו מקיימים התייעצות, השאלה שלך באמת חשובה.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לבדוק אם יש בוועדת ערר של משרד המשפטים מקום לפניה מיוחדת.

רני נויבואר: החוק מכוון לתת סוף כל סוף בטוחה אמיתית לדיירים.

רני נויבואר: אנחנו לקחנו בחשבון, וגם הסברנו, שעשויים להיות מקרים חריגים.

רני נויבואר: קבענו ועדת חריגים וגם קבענו בסעיף נפרד שהשר יכול באישור ועדת הכנסת, ועדת העבודה, להביא חלופות נוספות שבעצם הולמות את אותה מטרה.

רני נויבואר: הדברים האלה נועדו כדי לאפשר איזשהו פתח של גמישות בנוגע לסוגיית המשכנתה, כי עלו במהלך הדיונים כל מיני סוגיות שלחלקן נוכל לתת מענה ולחלקן לא נוכל לתת מענה.

רני נויבואר: כלומר, אם הבטוחה שהציעו לנו היא לא מספיק הולמת אז המשמעות היא שלא נוכל לתת מענה ויצטרכו למצוא פתרון.

רני נויבואר: אין בעיה להקים את ועדת החריגים יחסית סמוך ליום פרסום החוק, כי לפי החוק, כל הכנה שצריך לעשות לקראת כניסתו של חוק לתוקף אפשר לבצע גם לפני.

רני נויבואר: אז אפשר לעשות את אותן הכנות.

רני נויבואר: הגופים צריכים לפנות ולומר אם יש להם קשיים ומהם.

רני נויבואר: במידת הצורך, יכול להיות שזו תהיה ועדת חריגים שתיתן מענה, במידת הצורך, יכול להיות שאנחנו נביא תקנות לוועדה שבה נאפשר עוד חלופות שנראות לנו שוות ערך לחלופות של המשכנתה.

אלי אלאלוף: המסקנה היא שאנחנו לא מאריכים את התקופה יותר משנה וחצי.

רני נויבואר: אני רוצה לחדד את הנקודה.

רני נויבואר: למדתי ממורי ורבותי, בהקשר הזה חבר הכנסת זבולון אורלב, שאמר פעם: תמיד המועד מגיע.

רני נויבואר: במקרה הזה, הקושי מצד השני, שהדיירים שאמורים ליהנות מהחוק הזה הם כבר מאוד-מאוד מבוגרים, מקשה יותר לדעתי לדחות את מועד התחילה.

רני נויבואר: במקום אחר, אם זה עניין ממשלתי או עניין כלל ציבורי - - -

אלי אלאלוף: אוקיי, הבנו.

אלי אלאלוף: בבקשה, דני.

דן סיידה: אני חושב שבעניין של המינהל, מניסיון, הדרישה להאריך את זה קצת היא לגיטימית.

דן סיידה: כל ההתנהלות מול המינהל לוקחת די הרבה זמן, צריך לשקול את זה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להסביר: אם מאריכים את התקופה זה לכולם וזה לא טוב, לא טוב לדיירים.

אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר – וזה נאמר ברמז אבל מספיק ברור מצד משרד המשפטים – אנחנו מטפלים פה באוכלוסייה מבוגרת ואנחנו צריכים לדאוג לה קודם כל.

אלי אלאלוף: היות ואני בעד להקים ועדת ערעורים צמוד למועד או בהתאם לנהלים שלכם, אנחנו נקים את זה, אבל לא נשנה את התקופה, שנה וחצי ולא יותר.

אלי אלאלוף: כן, גב' חנה.

חנה טייבלום: אני רוצה לשאול למה יש כל כך הרבה עוני?

חנה טייבלום: אני, עם עוד שתי חברות, מטפלות באנשים עניים.

חנה טייבלום: זה מתחת לכל ביקורת.

חנה טייבלום: למה?

חנה טייבלום: למה לא דואגים?

חנה טייבלום: אני רוצה לשאול: יש ילדים שישנו על הרצפה, לא היה להם איפה לישון – איפה הממשלה?

נורית קורן: אנחנו בוועדה הזו עובדים על כך שהכול יהיה בסדר במדינה, ובמיוחד היושב-ראש.

חנה טייבלום: יש ממשלה, למה הם לא דואגים?

חנה טייבלום: למה הם לא דואגים לאנשים מבוגרים מספיק?

נורית קורן: אז אנחנו עכשיו יושבים.

נורית קורן: הנה, עכשיו אנחנו דואגים.

חנה טייבלום: אני צריכה ללמד את הממשלה?

אלי אלאלוף: כן, את יכולה ללמד.

אלי אלאלוף: זו לא בושה.

אלי אלאלוף: את יכולה ללמד.

אלי אלאלוף: כל אחד מאתנו יכול ללמוד וללמד.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה אליך, אני מזמין אותך בזמנך הפנוי לכוס קפה ואני אתן לך הרצאה, כי נושא העוני הוא נושא שעבדתי, ואני עדיין עובד, כל כך קשה עליו, ובכנסת הזאת יותר מאשר בכנסות אחרות עבדנו על בעיות העוני בכל השכבות ובכל הגילאים.

אלי אלאלוף: אני אגיד לך, חנה, יש דברים שכדאי שאדם יידע ויש דברים שלא כדאי שיידע.

חנה טייבלום: לסגור את האוזניים?

אלי אלאלוף: לא, חס ושלום, אבל לא ברגע הזה.

נורית קורן: עכשיו אנחנו עוסקים בדיור מוגן, כשנסיים ניתן לך לדבר.

אלי אלאלוף: חנה, אני מבקש, השאלות שלך הן כל כך אמיתיות, כל כך חשובות, לתת לך תשובה בצורה קצרה - - -

חנה טייבלום: אני לא מחפשת תשובה – שיעשו למען זה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני מבקש שנשלים את סבב הדוברים שלנו.

מרדכי רז: אני מייצג מספר דיורים מוגנים, ביניהם את רעות, בית יוליאנה ועוד, שהם בתי דיון מוגן - - -

אלי אלאלוף: בבעלות חדשה, לא?

אלי אלאלוף: אם אני לא טועה.

מרדכי רז: בבעלות של מלכ"רים, לא בעלות חדשה.

מרדכי רז: ההפך, מדובר בדיור מוגן אצל כל אלה שאני מייצג שהם מלכ"רים והם עובדים למעלה מ-50 שנה כמעט.

מרדכי רז: מדובר פה על דיורים מוגנים מאוד ותיקים, שמיועדים דווקא לא לאוכלוסיות הגבוהות מאוד, כמו פאלאס, אלא אוכלוסיות של אנשים שיש להם אמצעים אמנם אבל אנשים מהעמך, כמונו.

מרדכי רז: אני חושב שהחוק הזה, עם כל חשיבותו – ואני חושב שאין חולק על חשיבותו – מטפל בשני רבדים: על אחד אני יכול לעשות שאפו גדול והוא ההגנה של הדיירים מכאן וצפונה.

מרדכי רז: יש לי מחלוקת מאוד קשה משפטית עם הניסיון לעשות שינוי רטרואקטיבי.

מרדכי רז: פה יש בעיה משפטית מאוד קשה.

מרדכי רז: יש הרבה מאוד דיירי דיור מוגן שבאו לאיזושהי מסגרת של מקום שמתאים להם – למשל רעות, שזה אנשים עם אוכלוסייה עם צביון חברתי מסוים, אותו דבר בית יוליאנה.

מרדכי רז: האנשים האלה מכירים את המקום לא שנה, אלא 30, 50 שנה.

מרדכי רז: לפעמים חלק מהם גם קרובי משפחה.

אברהם בר דוד: יש לך 50 שנה בבית וחי?

אברהם בר דוד: אני לא מכיר את זה.

מרדכי רז: דור שני.

אברהם בר דוד: אה, דור שני.

מרדכי רז: האנשים האלו באים למקום, מכירים את הרוח ששורה במקום, הם רוצים להיות רגועים שהמקום שהם באים אליו ימשיך להתקיים.

מרדכי רז: אני מבין את מה שאומר היושב-ראש, שאי אפשר להאריך את המועד, אבל אחת הבעיות של חקיקה רטרואקטיבית היא שכאשר בא אדם ומכלכל את מעשיו על בסיס מצב משפטי קיים, הוא יודע כמה הוא יכול לקחת פיקדון, הוא יודע כמה הוא להעמיד בטוחות, אם בכלל - - -

אלי אלאלוף: מה הדרישה שלך, אדוני?

מרדכי רז: הבקשה שלי – אני לא דורש שום דבר, אני מבקש.

אלי אלאלוף: מה הבקשה?

מרדכי רז: הבקשה שלנו היא שאת התחולה תאריכו במקום 18 חודשים שיש היום, ל-36 חודשים.

מרדכי רז: אני רוצה להסביר גם למה.

אלי אלאלוף: אבל אמרנו "לא" כבר.

אלי אלאלוף: לפני דקה אמרנו "לא".

מרדכי רז: אני חושב שוועדת החריגים לא מטפלת בעניין.

אברהם בר דוד: היא עוד לא קיימת.

מרדכי רז: אני חושש שחקיקה רטרואקטיבית יכולה לעורר - - -

אלי אלאלוף: הטרמינולוגיה שלך מטעה – זו לא חקיקה רטרואקטיבית, זה תיקון של דברים שלא נעשו.

מרדכי רז: בהגדרה זו חקיקה רטרואקטיבית.

מרדכי רז: על פי הפסיקה של בית משפט העליון זו חקיקה רטרואקטיבית.

אלי אלאלוף: כבודו, אני מכבד אותך כשאתה מדבר אז בוא נעשה את זה הדדי.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לך, אנחנו תיקנו פה דברים שלא התקיימו, שלא היו לטובת הדיירים.

אלי אלאלוף: תקרא לזה רטרואקטיבי – בבקשה.

אלי אלאלוף: אבל זו לא הכוונה.

אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר: היה הגון יותר שלא יהיו בכלל פיקדונות, כי הבעלות היא שלכם, של בעלי הבית.

אלי אלאלוף: הנכס בסוף נשאר לבעלי הבית והדיירים משלמים גם על השירותים שהם מקבלים לכל אורך התקופה.

אלי אלאלוף: נכנס פה תהליך שאני לא מבין אותו, של פיקדון שהוא לא מעט כסף, הצטבר לסכומים אדירים, מעל ל-30 מיליארד שקל, ואנחנו לא שומרים על מי שהביא את הפיקדון הזה לסכומים האלה.

אלי אלאלוף: אתם רוצים עכשיו שנבטל את כל האפשרויות כדי לשמור על הפיקדון ועל הכספים של הדיירים שלכם, כדי לחזק יותר את המערכת הבעלים.

אלי אלאלוף: אני מודיע לך – זו לא כוונת הוועדה.

אלי אלאלוף: לא יהיה.

מרדכי רז: אני מודה לאדוני.

מרדכי רז: אני רוצה לחדד משהו – הגופים שאני מייצג הם מלכ"רים.

אלי אלאלוף: אני מכיר ומוקיר.

אלי אלאלוף: הייתה לי גם מעורבות אישית לא קטנה בעבר ברעות, אני מודה.

אלי אלאלוף: זה גוף אדיר של שנות - - -

מרדכי רז: 1937.

אלי אלאלוף: אנחנו צריכים להודות לעולים מגרמניה על המפעל האדיר הזה.

אלי אלאלוף: אבל את הכוונה של אז, אנחנו לא מוצאים היום, ולכן אנחנו שומרים על האינטרסים של הדיירים היום.

מרדכי רז: אני רוצה לחדד את הנקודה הבאה – הגופים שאני מייצג, המלכ"רים, אין להם קרקע כמו הגופים החזקים שיש להם בתי דיור מוגן.

מרדכי רז: הם מקבלים את הקרקע - - -

אלי אלאלוף: אנחנו לא נתחיל את הדיון מחדש, עם כל הכבוד לך, אדוני.

אלי אלאלוף: היה דיון על כך, דיברנו, לקחנו את זה בחשבון.

אלי אלאלוף: היות ואני גם קצת מתמצא במה שמתרחש מסביב לרעות, אתם יושבים על קרקע שהיא לא שלכם אבל בהחלט יקרה מאוד ואתם מחזיקים ביד נכס אדיר.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

מרדכי רז: אני רק רוצה להשלים מספר משפטים, אפשר?

אלי אלאלוף: אנחנו בלחץ של זמן, אדוני, אז תקצר כמה שיותר.

מרדכי רז: אני אנסה לקצר.

מרדכי רז: בסעיף 27(ג) יש התייחסות אך ורק לרשות מקומית, אני מבקש שההגדרה של רשות תשונה מ"רשות מקומית" ל"רשות" וזה יכלול גם את מינהל מקרקעי ישראל, כי יש בירושלים קרקע של המינהל ששייכת לרעות והיינו רוצים שזה יחול גם על מינהל מקרקעי ישראל.

אלי אלאלוף: אז אני בעד להכניס בכלל את מלוא המילה "רשות מקרקעי ישראל".

מרדכי רז: במקום "רשות מקומית" – "רשות", וזה יכלול גם את המינהל.

אלי אלאלוף: לא, נשאיר במפורש.

אלי אלאלוף: אני מבקש ממשרד המשפטים, תתנו התייחסות, אני מעדיף שזה יישאר גם רשות מקומית וגם רשות מקרקעי ישראל.

רני נויבואר: אדוני, אנחנו התייחסנו לזה.

רני נויבואר: ישבנו גם לבקשת הוועדה עם רשויות מקומיות וגילינו שלצורך העניין ברשויות המקומיות אין תמימות דעים – וגם הצגנו את זה – לגבי סוגיית רישום של זכות הדיירים על פי החוק על זכות החכירה או זכות אחרת שקיימת כלפי הרשויות המקומיות.

רני נויבואר: כלומר, חלק מהרשויות אמרו: אין בעיה, חלק מהרשויות המקומיות אמרו: זה קשה לנו, לא רוצים, ועקב כך נכנס הסעיף הזה.

רני נויבואר: אדוני, אם אתה זוכר, רמ"י גם באה לדיון כאן, הם אמרו: מבחינתנו אין בעיה, תפנו אלינו, אנחנו נעשה.

רני נויבואר: כל עוד זה ברור שמה שהוא מקבל מהמינהל נמצא על זכות החכירה ולא על זכות הבעלות עצמה של רמ"י הם בסדר עם הדבר הזה.

אלי אלאלוף: אז מה ההמלצה שלכם?

אלי אלאלוף: איך זה יהיה?

רני נויבואר: אנחנו מבקשים שרמ"י לא תיכנס.

רני נויבואר: לא אמורות להיות בעיות עם רמ"י.

רני נויבואר: רמ"י בעקרון אמרה שמקובל עליה שהמשכנתה תירשם.

אלי אלאלוף: אבל אם המנהל של רמ"י ישתנה, יתחלף?

רני נויבואר: זו הפרקטיקה היום ברמ"י.

רני נויבואר: הם אמרו שאין שום קושי אתה.

אלי אלאלוף: לא, אני לא אוהב את הנכונות של פקיד בכיר, נפלא, שיכול להשתנות מחר.

רני נויבואר: אדוני, זה לא הקושי של פקיד, זו מדיניות של הארגון.

רני נויבואר: המדיניות של הארגון היא אין להם בעיה עם הדבר הזה.

אלי אלאלוף: יש לכם פרוטוקול של הישיבה הזאת ביניכם?

רני נויבואר: אנחנו גם ביקשנו – לצורך העניין גם דיברנו אתם לפני הדיון – הם מבחינתם אמרו שוב פעם וביקשו שזה יירשם לפרוטוקול: אין להם שום בעיה שהמשכנתה תירשם.

רני נויבואר: הקושי שהיה בנוסח המקורי של החוק הוא שהיה כתוב שהזכות תירשם על זכות הבעלות.

רני נויבואר: אחרי שהבהרנו שמשכנתה תירשם לא על זכות הבעלים אלא מי שמחזיק במקרקעין, החוכר, אז גם הרשויות המקומיות אמורות להיות בסדר עם זה וגם רמ"י אמרה שאין שום בעיה מבחינתה, היא תעשה את כל מה שצריך.

רני נויבואר: לכן בזמנו באנו לוועדה, בדיון לפני האחרון, ואמרנו מה גילינו אצל הרשויות המקומיות – כי רשויות מסוימות אמרו: אין שום בעיה, רשויות אחרות אמרו:

רני נויבואר: אנחנו לא כל כך רוצות לדבר – אז בזמנו פנינו אליהן שיבואו לדיון בוועדה ויביעו את עמדתם כאן.

רני נויבואר: הן לא באו ולכן חברי כנסת מצאו לנכון להכניס את זה לחוק.

רני נויבואר: רמ"י אמרה מלכתחילה – והיא באה לדיונים – אין לה קושי לרשום את המשכנתה ובלבד שזה ברור שזה על זכות החכירה ולא על בעלות המדינה.

אלי אלאלוף: קשה לי בכל נושא הנדל"ן לחיות על אמירות, ככל שהן אמינות.

אלי אלאלוף: הייתי רוצה שמשרד המשפטים יסכם את הדיון הזה בכתב, יעביר ונצרף את זה לפרוטוקול.

אלי אלאלוף: אני מעדיף.

רני נויבואר: אנחנו נצרף את זה.

רני נויבואר: אנחנו נביא מכתב מרמ"י שמפרט את זה.

אלי אלאלוף: אז תצרפו לפרוטוקול, בבקשה, את ההצהרה שלכם.

אלי אלאלוף: אני חושב שקיבלת תשובה.

מרדכי רז: עוד שתי הערות, אדוני.

מרדכי רז: בקשר לסעיף 27ה רבתי, שזו ועדת החריגים – אין לנו פה קריטריונים, וכמו שאדוני אמר, אנחנו, כאנשים שאמורים לחיות עם החוק הזה, היינו רוצים לדעת מהם הקריטריונים.

מרדכי רז: או שייקבעו אותם מראש או שייקבע בחוק לפי איזה קריטריונים, או קווים מנחים, תפעל ועדת החריגים.

מרדכי רז: אנחנו לא רוצים להיות תלויים בוועדת החריגים.

מרדכי רז: אנחנו רוצים שוועדת החריגים מראש תדע.

מרדכי רז: אני חושב שבעניין הזה אני כן יכול לבקש – ואני בא בכל זאת עם איזשהו צידוק מוסרי – שלפחות לגבי גופים שהם מלכ"רים ועדת החריגים תתייחס בהתאם.

מרדכי רז: הייתי מבקש שזה יצוין בחוק.

אלי אלאלוף: מה אומר משרד המשפטים?

אלי אלאלוף: קשה לי להמשיך אתך מהסיבה הפשוטה – שקיימנו עשרות דיונים ואתה מתחיל את המשחק הזה מאפס.

אלי אלאלוף: זו ההערה האחרונה שאני מוכן להקשיב, זה לא אומר שהסכמתי אתה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

רני נויבואר: אדוני, ראשית, הנושא עלה.

רני נויבואר: אנחנו חשבנו שוועדת החריגים צריכה להיות פתוחה במובן הזה ששיקול הדעת שלה הוא פתוח.

רני נויבואר: היא כמובן מינהלית, ולכן אם מישהו חושב שההחלטה שלה איננה נכונה, הוא כמובן יכול ללכת לערכאות.

רני נויבואר: אנחנו ניסינו כבר להתחיל איזשהו דיון פה בעניין הזה, במהלך הדיונים של הוועדה עצמה בהצעת החוק, כדי להבין איפה נמצאים הקשיים.

רני נויבואר: אנחנו כן רוצים שיקול דעת פתוח כדי לגבש איזשהו מסלול של קריטריונים ברורים ואנחנו רוצים את הדיון פתוח במובן הזה.

אלי אלאלוף: אנחנו נקבל את ההצעה של משרד המשפטים.

נורית קורן: צריך גם להגיד, אדוני היושב-ראש, שוועדת החריגים תעשה הכול על מנת לסייע לבתים המוגנים, ובמיוחד אלה שהם מלכ"רים.

נורית קורן: אנחנו יודעים את זה ולכן השארנו את הכול פתוח – על מנת שזה יהיה רק לטובת הדיירים והבתים.

מרדכי רז: לא לשפוך את התינוק עם המים, חס וחלילה.

נורית קורן: לא היית פה בכל הדיונים.

נורית קורן: זו פעם ראשונה שאתה מגיע.

נורית קורן: אני רוצה לומר לך, החוק הזה נכתב מדם לבם של הדיירים וגם של בעלי הבתים.

נורית קורן: שנתיים וחצי אנחנו יושבים על זה.

מרדכי רז: תודה רבה.

אלי אלאלוף: בבקשה, גברתי.

דנה מליחי חקמון: כמה דברים ממש קטנים: סעיף 27ג מתייחס בשורה השלישית לעורך הדין, ופשוט הוצאנו אותו לדעתי קודם לכן ובהמשך – אז זה אמור להיות לנאמן או מי שמינה הדייר.

ענת מימון: נכון.

דנה מליחי חקמון: סעיף 27ג(1), בשורה החמישית: "ימחק הנאמן את שמו של הדייר" – או המפקיד.

דנה מליחי חקמון: חסר כאן המפקיד כי יש אפשרות שהמשכנתה תירשם על שם המפקיד.

אלי אלאלוף: קיבלת?

ענת מימון: כן.

אלי אלאלוף: זה מקובל על ידי היועצת המשפטית.

דנה מליחי חקמון: לגבי הנושא של יתרת פיקדון, להוסיף שלא נותרה יתרת פיקדון – אני מחזקת את מה שנאמר, זו גם הערה שאנחנו תומכים בה.

דנה מליחי חקמון: כנ"ל אנחנו מחזקים את דברי היושב-ראש לגבי משכנתאות על אדמת מינהל, גם חשוב לנו שזה יהיה ברור.

אלי אלאלוף: זה נאמר ונקבל מסמך ממשרד המשפטים שיצורף לפרוטוקול.

דנה מליחי חקמון: אני מקווה שזה יספיק.

אלי אלאלוף: כן, זה יספיק.

דנה מליחי חקמון: סעיף 27ד(א), לגבי השתת העלויות – אמרנו את זה בעבר, היינו רוצים להבהיר: לרבות באמצעות העלאת דמי אחזקה.

דנה מליחי חקמון: למרות שזה לא קשור באופן ישיר אבל שלא יוכלו להטיל את העלויות גם לא דרך העלאת דמי האחזקה באיזשהו אופן.

דנה מליחי חקמון: היינו רוצים לחזק את זה, ואם לא, לפחות שזה יירשם כהערה לפרוטוקול, אם ברור לכולם שלא ניתן להעמיס.

אלי אלאלוף: משרד המשפטים יכול להתייחס?

ענת מימון: זה היה בנוסח וזה ירד.

רני נויבואר: יש עלויות לבתי דיור מוגן.

רני נויבואר: האמירה שלא משיתים את העלויות על הדיירים אומרת שהיא תבוא מהדיירים החדשים שנכנסים לבית.

רני נויבואר: לכן, באיזון, אם אני אצטרך לקחת את הכסף: בית דיור מוגן יכול להחליט, נניח, שהוא סופג את זה בעצמו וזה יורד ממנו; יכול להיות שהוא יבוא ויגיד: אני רוצה לגלגל את זה לדיירים; ויכולה להיות אפשרות, אם מונעים מלהחיל את זה על דמי האחזקה של הדיירים הקיימים, שזה יבוא בעצם מהדיירים החדשים.

רני נויבואר: הרי כבר נטענה הטענה פה שהמשכנתה צריכה להיות לצורך העניין על הדיירים החדשים.

רני נויבואר: זה כבר עלה פה בדיון.

רני נויבואר: אנחנו חושבים שאם הדיירים הוותיקים שנמצאים בבית הדיור המוגן אמורים ליהנות מהמשכנתה, קשה לומר שאי אפשר להשית עליהם את העלויות של הרישום.

ענת מימון: ההוראה כן אומרת שהעלויות הן על בעל הרישיון, אבל אם נרד לרזולוציה של דמי האחזקה - - -

רני נויבואר: אם לא, זה יבוא מהדיירים החדשים, שבעצם משלמים על זכויות שמוקנות לדיירים הוותיקים.

רני נויבואר: השאלה אם יש בזה צדק כי בסוף הסכומים האלה יגולגלו.

אלי אלאלוף: למה אין צדק?

אלי אלאלוף: בזכות הוותיקים יש להם היום מערכת מסודרת, לחדשים – שזה יוטל על החדשים.

אלי אלאלוף: הוותיקים צריכים ליהנות ממה שעשו בעבר, או לא עשו בעבר.

רני נויבואר: לוותיקים לא הייתה בטוחה, אדוני, וזה שורש הטענה.

רני נויבואר: המעמד של הדיירים לפי החוק שלך זה בעינינו הדבר הציבורי הראוי, כמו שאדוני ציין בצורה מאוד יפה.

רני נויבואר: המעמד של הדיירים כלווים היום, כאלה שיש להם חוב כלפי הבית כשהבית לא נותן להם בטוחה, הוא בעייתי.

רני נויבואר: מצד שני, כשאתה רוצה לתקן את זה, האם זה נכון שזה יבוא רק על הדיירים החדשים?

רני נויבואר: אנחנו היינו מציעים לא להתייחס לזה ולהשאיר את זה פתוח.

דנה מליחי חקמון: אוקיי, אנחנו מוכנים להשאיר את זה כך.

דנה מליחי חקמון: אנחנו מקווים שמה שנאמר לפחות בין בעלי הבתים – שלא ישיתו ואין כוונה להשית את זה – שכך יהיה.

דנה מליחי חקמון: הדבר האחרון, אנחנו חוזרים על ההערה שלנו לגבי מחיקת המשכנתה: ברגע שהכניסו אפשרות לתת ייפוי כוח לעורך הדין של בעל הרישיון, כן אנחנו חושבים שצריך להיות עורך דין גם מטעם הדייר שיבטל – או לגמרי למחוק את האפשרות של מתן ייפוי כוח, שאנחנו מבינים שיש קושי מהצד השני.

דנה מליחי חקמון: אנחנו בכל זאת רוצים להעלות את זה כהערה מטעם העמותה שהעלינו בעבר וזה תוקן עכשיו.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שאין לי עמדה בזה.

אלי אלאלוף: מישהו יכול להבהיר לי מה זה אומר?

ענת מימון: הם מבקשים שמי שימחק את המשכנתה יהיה גם עורך דין, ככל שאנחנו נותנים לעורך הדין של בעל הרישיון את האפשרות למחוק את המשכנתה.

ענת מימון: כלומר, שתהיה איזושהי הדדיות.

דנה מליחי חקמון: הקושי שלנו הוא שברגע שאדם פרטי יכול למחוק – ילדו של הדייר לצורך העניין יצטרך למחוק את המשכנתה – מה שיקרה הוא שרוב הילדים לא יידעו להתמודד עם הפעולה הזו, ובעיקר אחרי מותו של הדייר, שהדבר האחרון שהם רוצים לעשות זה להתעסק עם בירוקרטיה בנדל"ן, ואוטומטית, תוך 14 יום, עורך הדין של בעל הרישיון יבטל את הבטוחה היחידה שקיימת.

דנה מליחי חקמון: זה לא מה שרצינו לעשות פה.

ענת מימון: אבל אין מניעה למנות עורך דין.

ענת מימון: כלומר, דייר שרוצה לעשות את זה, יעשה את זה.

ענת מימון: זה בסדר.

אלי אלאלוף: לדייר יש אישור למנות לעצמו עורך דין.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדון בר דוד.

אברהם בר דוד: אני יושב-ראש עמותת דיירי הדיור המוגן, גם אלה שנמצאים פה כנוכחים והם לא שייכים לעמותה, גם משען עצמה.

אברהם בר דוד: מפריע לי מאוד שיושבים פה אנשים וכל פעם מתחילים לתקוע את זה מחדש.

אברהם בר דוד: מטפלים בתקנה של החוק הזה שש שנים, שנתיים וחצי אנחנו מנהלים דיונים בלתי פוסקים עם בעלי הבתים והגענו אתם להסדרה, לבוא עכשיו ולהגיד: עכשיו צריך שלוש שנים, עכשיו שנה וחצי לא מתאים – איפה הייתם בשש השנים האחרונות?

אברהם בר דוד: זה מעליב.

אלי אלאלוף: בוא לא נפתח פולמוס, בוא נתקדם.

אברהם בר דוד: כל אלה שהתחילו לטפל בזה בדיור המוגן כבר אינם בחיים ולכן חבל פשוט לנסות למרוח דברים סתם.

אברהם בר דוד: זו ההערה היחידה.

נורית קורן: אבל אנחנו השארנו את זה 18 חודשים, לא משנה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אנחנו נמשיך.

אברהם בר דוד: אם אפשר עוד מילה אחת לגב' שדיברה על הנושא של העוני – יש תת-ועדה שכדאי שכולם יכירו אותה, של חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

אברהם בר דוד: אנחנו חברים ושותפים בוועדה הזו, כולל א.ב.

אברהם בר דוד: א, אנחנו משתתפים בדיונים ואני מקווה שהיא הולכת לתת פתרונות רב-שנתיים נכונים לארץ.

אלי אלאלוף: בעזרת-השם.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: לא לשכוח שהיא ועדת משנה של ועדת העבודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, גברתי.

רקפת שפיים מרדכי: אני מייצגת דיירים בבתי דיור מוגן.

רקפת שפיים מרדכי: שתי הערות קטנות: בסעיף 27ג רבתי צריך לטעמי לציין שהסכום שיושב, אם זה לנאמן, יהיה יתרת הפיקדון שכתובה בספרי בית הדיון המוגן, למקרה שיתעוררו מחלוקות לעניין שווי יתרת הפיקדון, כדי לא למנוע את מחיקת הבטוחה זה צריך להיות לפי ספרי החברה.

אלי אלאלוף: אני לא מצליח להבין, בבקשה תגבירי את קולך.

רקפת שפיים מרדכי: סעיף 27ג רבתי – במקרה של השבת הכספים לנאמן שמינה הדייר, הסכום להשבה יהיה כפי שהוא כתוב בספרי הבית.

רקפת שפיים מרדכי: זה למקרה שיתעוררו מחלוקות בין ילדי הדייר, היורשים שלו, לבין הבית, בנוגע לסכום ההחזר, אז אם יש איזשהו פער של 10,000-20,000 שקלים, שזה לא ימנע את מחיקת הבטוחה ואז אי אפשר למחוק את הבטוחה ולשווק את הדירה.

אלי אלאלוף: אומרים לי שלא ניכנס עכשיו לזה, נמשיך הלאה.

רקפת שפיים מרדכי: יש לי עוד הערה.

רקפת שפיים מרדכי: במקרה שלא ניתן לאתר את הנאמן, סעיף 27ג(3): היה ולא ניתן לאתר את הנאמן שמינה הדייר, או לא ניתן לבצע את העברת הכספים אליו מאיזושהי סיבה – אז גם פה לקבוע מנגנון שהבית יכול להעביר את הכספים לנאמן צד ג' כלשהו.

רקפת שפיים מרדכי: אחרת, אם לא נמצא את הבן של הדייר שהוא מינה לפני 15 שנים והוא נמצא בחו"ל, או חס וחלילה קרה לו משהו והוא לא יכול לשמש כנאמן, אז המנגנון הזה לא סייע בידינו.

ענת מימון: זה קבוע.

ענת מימון: אם תוך 14 ימים - - -

רקפת שפיים מרדכי: אני לא מדברת על הביטול, אני מדברת על קבלת הכספים – סעיף 27ג(3).

ג'ולי עוז: היא אומרת שאם לא מוצאים את הנאמן - - -

רקפת שפיים מרדכי: לא יהיה למי לתת את הכספים.

אלי אלאלוף: סיימת את דבריך?

רקפת שפיים מרדכי: אם הם הובנו אז סיימתי.

רקפת שפיים מרדכי: אני מדברת על הנאמן שאמור לקבל את הכספים עבור הדייר.

ענת מימון: לפי פסקה (2) יש אפשרות להשיב לדייר עצמו כל עוד הוא בחיים ולכן אין בעיה.

ענת מימון: במצב שהוא נפטר ולא מונה נאמן או אדם מטעמו, למעשה אם לא מאתרים אפשר פשוט לבוא ולהגיד: אין אף אחד - - -

נגה רובינשטיין: אז צריך להוסיף את האפשרות בתוך הנוסח.

ענת מימון: לא, אנחנו לא נוסיף את האפשרות כי תמיד זאת תהיה האפשרות.

ענת מימון: אני אומרת שהאופציה כשהוא נפטר ואין את אותו נאמן להעביר לו את הכספים, אז ממונה עורך דין מטעם בעל הרישיון לעשות את זה.

רקפת שפיים מרדכי: אבל זה לא מה שמנוסח כרגע.

רקפת שפיים מרדכי: כרגע הדייר צריך - - -

ענת מימון: זה כן מה שמנוסח: "לקבלת יתרת הפיקדון לטובת היורשים, רשאי בעל הרישיון למנות עורך דין שיפעל בנאמנות לטובת יורשי הדייר, והוא יהיה רשאי...".

ענת מימון: הוא מקבל את הכספים.

רקפת שפיים מרדכי: אני מבינה, אני רק אומרת שצריך להסביר שזה גם במקרה שלא מאתרים את הנאמן.

אלי אלאלוף: סליחה, גברתי, אין המשך לוויכוח.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה, הדובר הבא.

רקפת שפיים מרדכי: רגע, דבר שלישי ואחרון.

אלי אלאלוף: לא, מספיק להיום.

אלי אלאלוף: יש לי שעון ואני הודעתי לכם: אני קם מפה רק עם חוק ביד.

אלי אלאלוף: אני מזכיר שהדיון נגמר ב-11:30.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

רון עוזרי: בקשר להערה הראשונה שכבודו אמר, הבהרה לפרוטוקול: לא כולל שטחים מסחריים – דיברנו בזמנו על "שטחים מסחריים וציבוריים".

רון עוזרי: ישנם לדוגמה - - -

ענת מימון: לא.

ענת מימון: דובר על שטחים מסחריים ומחלקות אשפוז.

ענת מימון: זה מה שבישיבה הקודמת עלה.

אלי אלאלוף: הלאה.

רון עוזרי: טוב.

רון עוזרי: בעמוד הראשון, סעיף 27(א): "מינוי נאמן לפי סעיף קטן זה ייעשה באסיפת הדיירים".

רון עוזרי: לגבי שכרו – זה לא טוב ולא נראה הגיוני שגורם אחד ימנה אותו, יסכם אתו כמה שכרו, ולאחר מכן יגידו לי: שולמן ישלם.

רון עוזרי: צריך פה שותפות לפחות בניהול המשא ומתן של השכר למפעיל, שהמפעיל משלם את זה.

ענת מימון: אבל אני מזכירה שאתם ביקשתם שיהיה נאמן כי יותר קל לכם לפעול מול גורם אחד.

ענת מימון: אנחנו מבחינתנו רוצים שתרשמו לכל דייר את המשכנתה.

ענת מימון: הנאמן הזה הוא כדי להקל עליכם.

נגה רובינשטיין: אנחנו לא מדברים על הנאמן, אלא על השכר, על השכר שלו – ואם השכר יהיה 10 מיליון שקל?

ענת מימון: אז מי ישלם את זה?

ענת מימון: אז הדייר יגיד: תרשמו עלי, אל תיקחו ממני - - -

דורון ארנון: אבל השכר צריך להיות הגיוני, נכון?

דורון ארנון: זה לא סביר שייקבעו שכר סתם.

נגה רובינשטיין: זו לא שאלת מינוי הנאמן אלא תשלום השכר.

דורון ארנון: אם יגידו: מיליון שקל שכר נאמן – אז מה, נשלם את זה?

קריאה: אז יש אלטרנטיבה.

אלי אלאלוף: היום אני פותר הכול במקום.

אלי אלאלוף: מה שלא נפתר במקום – לא יהיה.

אלי אלאלוף: אני באמת בעד שננסח את זה בצורה כזאת ששכר הטרחה של הנאמן ייקבע במשותף עם הבעלים.

רני נויבואר: שיהיה סביר.

רני נויבואר: אם הם אומרים ששני מיליון שקל זה סביר – סביר.

אלי אלאלוף: אני בעד שהוא יהיה סביר וייקבע בהסכמה של שני הצדדים.

רני נויבואר: אבל, אדוני, המשמעות היא שאם אין הסכמה על הנאמן אז הם צריכים לרשום על הדיירים.

אלי אלאלוף: זה ברור.

אלי אלאלוף: אם לא מגיעים לסיכום - - -

דורון ארנון: זה נאמן לא רק לצורך זה - - -

אלי אלאלוף: חברים, אני חוזר על הסיכום הזה - - -

רון עוזרי: נושא נוסף - - -

אלי אלאלוף: לא, אני לא נותן לך שום מקום להערה נוספת.

אלי אלאלוף: זה מספיק.

אלי אלאלוף: היית פה בכל הדיונים, היית שותף וקיבלנו החלטות.

אלי אלאלוף: עכשיו אני לא חוזר.

אלי אלאלוף: הדבר היחיד: הנאמן שייבחר על ידי הדיירים – שיהיה ברור, על ידי הדיירים – תנאיו ייקבעו במשותף עם בעלי הבית.

ענת מימון: השכר, לא הזהות.

אלי אלאלוף: ואם אין הסכמה אז בעל הבית ירשום על שם הדייר.

רון עוזרי: נושא נוסף:

רון עוזרי: עמוד 6, סעיף 27ה, ועדת חריגים, אני חייב להתייחס לזה.

אלי אלאלוף: לא, אני לא רוצה.

רון עוזרי: ברשותך, זה חשוב מאוד.

אלי אלאלוף: נאמר מספיק ברור מתי היא תוקם וכו'.

רון עוזרי: לא, אני לא הולך לפתוח מה היא עושה, מה היא לא עושה.

רון עוזרי: אני לא נכנס לזה.

רון עוזרי: אני רוצה לומר משהו אחר.

רון עוזרי: ועדת החריגים הזו היא חשובה מאוד, היא קובעת גורלות של בתים, היא יכולה לקבוע גם גורלות של דיירים, היא יכולה לקבוע מה יקרה בעתיד, ולא תמיד – בלי לזלזל באנשי המקצוע והמדינה – אנשי הממשל יודעים מה קורה בתוך הבית או הבתים.

רון עוזרי: אני מבקש, וגם הדיירים פה שותפים לבקשתנו, שיהיו משקיפים – לא מחליטים אם זו נציגות של הדיירים, נציגות של - - -

אלי אלאלוף: יש תשובה עבורך.

אלי אלאלוף: היות והעלית את זה, אתה עקשן ואתה לא מוותר, הנה, יש תשובה.

נורית קורן: רוני, דיברנו על זה כבר כמה וכמה פעמים.

רון עוזרי: זה היה רשום.

נורית קורן: אמרנו שהוועדה הזאת חייבת לקרוא לשני הצדדים, גם לדיירים וגם לבעלי הבתים, להביע את דעתם והם ישמעו.

רון עוזרי: זה לא רשום פה אבל.

נורית קורן: זה אותו כבר בכנסת – באים בעלי העניין, מביעים את דעתם ובסוף הם יחליטו.

נורית קורן: זה בדיוק מה שקבענו.

נורית קורן: אין לאף אחד משקיפים.

רון עוזרי: נורית, מקובל מה שאמרת, אבל זה לא רשום.

ענת מימון: זה כן רשום – סעיף קטן (ה).

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

מיקי פרנס: סעיף 27ג – אני רוצה להתייחס לאוכלוסייה שלא מיוצגת בחדר הזה וזה כל הדיירים העתידיים.

מיקי פרנס: כל ההתייחסויות שלנו לגבי סעיף 27ג ותהליך המחיקה הם בעצם לא מול הבית, זה מול הדיר הבא, כי כל עוד הדייר הנוכחי לא נמחק לא נוכל לקחת כסף, ולכן לא נוכל למכור את היחידה לדייר הבא.

מיקי פרנס: נכון להיום, התהליך הוא שברגע שדייר עוזב, משתדלים בזמן הקצר ביותר – וזה לטובת כל היושבים פה, כולם פה שותפים לאינטרס הזה – למכור את הבית.

מיקי פרנס: לאורך רוב הדרך, כמעט בכל אחת מהאפשרויות, ישנן תקלות, כמו שקודם הגברת ניסתה להגיד.

מיקי פרנס: סופרים 14 יום, עשינו ניסוחים חדשים - - -

אלי אלאלוף: אתה רוצה להגיד לי שלא דיברנו על זה?

אלי אלאלוף: לא דנו בזה?

מיקי פרנס: דנו.

אלי אלאלוף: אז למה שנחזור לזה עכשיו?

מיקי פרנס: כי אני חושב שאם דנו ותיקנו משהו, והוא כתוב כרגע בצורה לא מספקת אז כדאי לתקן.

אלי אלאלוף: אין לי כוונה לשנות את זה, בואו נמשיך.

מיקי פרנס: הזמינו אותי כדי להעיר הערות.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אני לא בא כדי לדשדש ולדון עוד פעם במה שדנו.

אלי אלאלוף: מספיק.

אלי אלאלוף: אני זוכר שדנו, קיבלנו וסיכמנו.

מיקי פרנס: דנו, סיכמנו וזה כתוב בצורה לא כזו.

אלי אלאלוף: בעיני, הטקסט הזה מאוד נאמן לסיכומים.

אלי אלאלוף: הלאה, בבקשה.

דורון ארנון: יש לי שאלה קודם כל רק להבנה: ההחרגה של השטחים בסעיף הראשון – יש סיבה שזה לא נכנס לנוסח החוק עצמו?

דורון ארנון: זה מופיע באיזשהו סוג של הערה.

ענת מימון: אני הבנתי שהעניין הזה מובן מאליו.

דורון ארנון: מה זה מובן מאליו?

ענת מימון: משרד המשפטים, מבחינת

ענת מימון: כם צריך לעשות החרגה מפורשת של השטחים המסחריים ומחלקות האשפוז?

רני נויבואר: לעשות החרגה מפורשת?

ענת מימון: אמרתם שאין צורך.

דורון ארנון: מה זה "מפורשת"?

דורון ארנון: שייכנס לנוסח החוק, זה הכול.

דורון ארנון: זה מופיע באיזושהי הבהרה בצד.

רני נויבואר: בסדר, אין בעיה.

נורית קורן: אין בעיה, נכניס את זה.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: מה עוד?

אלי אלאלוף: בבקשה, גברתי.

נגה רובינשטיין: אנחנו העברנו התייחסות כתובה, אני לא אתייחס להערות הניסוחיות אלא להערות המהותיות.

נגה רובינשטיין: בעניין 27ג אני רוצה להצטרף לחברתי שדיברה כאן מקודם.

נגה רובינשטיין: להבנתנו, איך שאנחנו קוראים את הסעיף, אין הסדר לסיטואציה שבה לא נמצא הנאמן או מי שניתנה לו האפשרות לאשר את המחיקה ולהגיש את הבקשה.

נגה רובינשטיין: הדבר הזה צריך להיות מובהר בתוך ההוראה, מכיוון שאחרת יחלפו 14 יום ובית הדיור המוגן ימצא את עצמו בלי פתרון לסיטואציה הזאת.

נגה רובינשטיין: לכן, מכיוון שהדברים מקובלים, אני מבינה, על אדוני, על היועצת המשפטית ועל המציעה, אני מבקשת להכניס את ההסדר פנימה.

ענת מימון: אני רוצה לנסות לעשות סדר: קודם כל, במצב שהדייר בחיים, אנחנו משיבים את הפיקדון או לדייר או למפקיד, או, אם הוא מינה מישהו והוא אומר: אני לא רוצה לקבל את הכסף, תנו את זה למישהו אחר.

ענת מימון: כלומר, אם לא מוצאים את מי שהוא מינה יש את הדייר.

ענת מימון: בפסקה (2) אין את הבעיה הזאת.

ענת מימון: אחרי 14 ימים מיום שהשבתם לו את הכסף, יש לכם את האפשרות לפנות לעורך דין שלכם שיבצע את המחיקה.

ענת מימון: הקושי נוצר במצב שנפטר הדייר ואנחנו בסעיף כללנו רק מצב שבאמת לא מונה נאמן או אדם מטעמו.

ענת מימון: החשש הוא שאם נכתוב שאם גם לא אותר אותו נאמן שמונה, זו תהיה דרך המלך – כי מה זה "לא אותר נאמן"?

ענת מימון: יבוא בעל הרישיון, יגיד: לא איתרתי את הנאמן, וישר יפעל להעברת הכספים למישהו שלו.

ענת מימון: לכן, הנוסח נשאר שרק אם לא מונה מישהו מטעם אותו דייר.

נגה רובינשטיין: אבל מכיוון שיכול להיות שמונה מישהו אך הוא לא מאותר כי זה היה 20 שנה קודם, ומכיוון שאותה סיטואציה היא בדיוק כמו שתיארה היועצת המשפטית - - -

ענת מימון: אז אני חושבת שבדרך פרשנות, אם באמת עשו - - -

אלי אלאלוף: אז מה ההצעה שלך?

נגה רובינשטיין: להכניס שגם בנסיבות בהן לא אותר הנאמן או מי שהוסמך מלכתחילה.

רני נויבואר: זה אומר שאתם מחפשים?

רקפת שפיים מרדכי: אני רוצה להוסיף – זה לא רק לא אותר, הנאמן צריך לפתוח חשבון בנק - - -

אלי אלאלוף: לא קיבלת את רשות הדיבור.

ענת מימון: אפשר להגיד: לא אותר במאמץ סביר?

נגה רובינשטיין: אותר, לא מגיב – בכל הנסיבות שבהן אי אפשר להשלים את הפעולה.

רני נויבואר: אני רוצה לחדד את השאלה, אדוני:

רני נויבואר: כתוב "לא הוגשה בקשה" – זה לא צריך להיות "על ידי עורך הדין", זה צריך להיות "על ידי מי שמינה הדייר", נכון?

רני נויבואר: לצורך העניין הדייר או מי שמינה.

ענת מימון: לא, אנחנו מדברים על פסקה (3), רוני, שהוא נפטר.

ענת מימון: אם הוא נפטר ולא מוצאים את מי שהוא מינה.

אלי אלאלוף: יש לי הצעה – אולי משפטית קשה לבדוק אותה – אבל אם בעל הבית מוכיח שהוא עשה מאמץ למצוא את הממשיך בטיפול של אותה דירה אחרי פטירתו של הדייר, אם הוא מוכיח בצורה סבירה שהוא עשה הכול כדי למצוא את הממשיך או את המקבל, אני חושב שזה צריך להיות מספיק.

אלי אלאלוף: רק תוכיחו שעשיתם מאמצים למצוא אותו.

ענת מימון: אז נוסיף, אדוני: "או לא אותר האדם שמינה במאמץ סביר", בסדר?

אלי אלאלוף: אוקיי, "במאמץ סביר".

אלי אלאלוף: בסדר?

נגה רובינשטיין: כן.

נגה רובינשטיין: יש לי עוד שלוש הערות קצרות.

אלי אלאלוף: לא, שלוש זה יותר מידיי.

נגה רובינשטיין: אז שתיים.

נגה רובינשטיין: תראה, אנחנו מייצגים שבעה בתים.

אלי אלאלוף: בואי נתקדם, כל עוד זה ענייני אני אלך אתך.

נגה רובינשטיין: אנחנו מבקשים שהסעיף יחול – וגם העלינו את זה קודם – גם על מחיקה של הערת אזהרה ולא רק משכנתה.

ענת מימון: יש את הסעיף בתחולה שמדבר על הערות אזהרה – את מדברת על בית בהקמה?

נגה רובינשטיין: נכון.

נגה רובינשטיין: זה נגזר.

נגה רובינשטיין: את צודקת שהתכלית נגזרת מהסעיף של הוראת המעבר, אבל זה צריך להיות גם בתוך ההוראה עצמה.

רני נויבואר: לא, הוראת המעבר לגבי הערות אזהרה שהתקיימו בעבר – יש לכם חוזים.

דנה מליחי חקמון: לא, לא בעבר.

דורון ארנון: על בית בהקמה.

ענת מימון: אבל כתוב שהערת האזהרה תהיה לשנתיים לכל היותר.

ענת מימון: כלומר, לא מדובר על הערות שאמורות להישאר מעבר לשנתיים.

לימור גל: יכול להיות שההחזר יהיה בתוך השנתיים האלה, אז את חייבת לתת לזה עכשיו פתרון.

ענת מימון: אפשר להגיד שזה יחול גם על מחיקת ההערה בתוך תקופת השנתיים.

נגה רובינשטיין: שתי הערות אחרונות: הראשונה, אנחנו מבקשים שמעת שייכנס התיקון לתוקף, בתים שבהם ניתנה ערבות יוכלו להחליף את הערבות ברישום משכנתה.

ענת מימון: זה כתוב: "יאפשר בעל הרישיון לדייר שמעוניין בכך".

נגה רובינשטיין: לא, אבל אם רוצה בעל בדיור מוגן?

נגה רובינשטיין: הרי הפתרון הזה הוא פתרון שהוא הרבה יותר קוהרנטי.

נגה רובינשטיין: הערבות גם יש בה עלות גבוהה.

נגה רובינשטיין: אתם מציעים את החלופה הזאת, שלא הייתה חלופה קודם, ב-2012, תנו אפשרות לבעל הרישיון, לא לדייר.

ענת מימון: אבל זה ברור.

ענת מימון: "יאפשר בעל הרישיון" – כלומר, זה משהו שנתון לבחירה של שני הצדדים.

רני נויבואר: לא, היא מבקשת שבעל הדייר יקבע כבר שאם הוא רוצה סוג בטוחה אחר, זה יחול גם על הדייר הקודם, שהיה מוכן לשלם את ה-80%.

רני נויבואר: נגה, אני רוצה לחדד: יש לך חוזה שבו דייר בחר לקחת בטוחה, הוא החליט שהוא משלם 80%.

רני נויבואר: את אומרת שאת רוצה להחליף את זה במשכנתה.

רני נויבואר: כלומר, יש לך חוזה קודם שהבטיח משהו לדייר – ואנחנו מבינים שאין הרבה דיירים כאלה, כתבנו את הסעיף בשביל הקומץ שישנו – את אומרת:

רני נויבואר: בוא נעשה לו overrule ונכניס אותו למנגנון הכללי שאומר: אמנם הצעתי לך קודם ונכנסת לבית על דעת זה שאתה משלם 80% ערבות בנקאית, אבל עכשיו אני משנה לך את התנאים באופן כזה שאני מחליט שאני נותן לך משכנתה, על אף שאתה מלכתחילה, כשבאת, רצית את הערבות.

רני נויבואר: אז אנחנו רואים בזה קושי.

רני נויבואר: לכן אנחנו, לאורך כל החוק, וגם הקודם, הלכנו למנגנון שבעל בית הדיור המוגן הוא זה שמוסמך לכתוב איזה בטוחות הוא נותן.

אלי אלאלוף: אוקיי, זה אומר שאין צורך בשינוי פה, אני חושב שזה הוסבר מספיק והובן.

לימור גל: סליחה, כבודו, אני פשוט רוצה לדייק - - -

אלי אלאלוף: לא, אין פה דו-שיח.

אלי אלאלוף: אנחנו סגרנו את הנושא הזה.

לימור גל: סליחה, כבודו, זה פשוט חשוב בגלל שאנחנו צריכים ליישם את החוקים האלו, אז אולי זה דברים קטנים אבל הם פשוט קריטיים.

אלי אלאלוף: טוב, תסבירי.

לימור גל: בהקשר של הערבות הבנקאית – כאשר הוצאנו ערבויות פשוט הוספנו סעיפים בתוך ההסכמים שהערבות תחול עד שאנחנו נוכל כן להציע את המשכנתה.

לימור גל: בגלל שהיו לנו בתים של הרשויות המקומיות לא יכולנו פשוט לעשות את זה.

לימור גל: סעיף (5)(ד) בעצם אוסר עלי בסיטואציה שהדייר רוצה ערבות בנקאית, לבוא ופשוט להחליף אותה עם אותה משכנתה.

נגה רובינשטיין: בהנחה שהדייר מסכים.

רני נויבואר: "ובהתאם לתנאי החוזה"?

ענת מימון: אפשר להוסיף.

ענת מימון: אפשר להוסיף: "לפי תנאי החוק העיקרי כנוסחו בערב יום התחילה ובהתאם לתנאי ההסכם".

לימור גל: בדיוק.

לימור גל: יש לי עוד הערה: בסעיף 27ג(3) כתוב שהדייר אישר בכתב.

ענת מימון: לא, שיניתי.

ענת מימון: כשהקראתי אמרתי "נפטר הדייר", זה לא "אישר בכתב".

לימור גל: את יכולה להקריא את המשך הסעיף?

ענת מימון: אני אקריא את 27ג(3): "נפטר הדייר ולא מונה נאמן או אדם מטעמו, או לא אותר האדם שמונה במאמץ סביר, לקבלת יתרת הפיקדון, רשאי בעל הרישיון למנות עורך דין...".

לימור גל: אוקיי.

לימור גל: שתי הערות לסעיף 5(ג), בעמוד האחרון: כתוב בשורה השנייה שהערת אזהרה שאפשר להסיר אותה, בעיקרון תהיה הבטחה של כספי הפיקדון.

לימור גל: אני רוצה למחוק את המילים האלו מאחר ובעיקרון רשמנו הערות אזהרה גם להבטחת זכות המגורים.

לימור גל: לכן זה פשוט צריך לחול על כל סוג של הערת אזהרה, אחרת שוב אנחנו חוזרים לסיטואציה שאני לא יכולה לרשום את המשכנתאות.

לימור גל: זה מקובל?

ענת מימון: אנחנו דיברנו רק על הערה להבטחת הכספים.

לימור גל: כי פשוט קיימות הערות אזהרה על זכות המגורים שנרשמו בעבר, גם דרך המשרד של וייס, שיושבים פה, וזה כל מיני סוגים של הערות אזהרה.

ענת מימון: אבל איך נגדיר את זה?

לימור גל: תהיה הסכמה פה.

לימור גל: פשוט "הערת אזהרה".

לימור גל: סעיף 126 לחוק המקרקעין קובע הערת אזהרה.

רני נויבואר: אני מציעה שהעמותה תתייחס.

אלי אלאלוף: הבנתם?

אלי אלאלוף: אני לא הבנתי כלום.

רני נויבואר: אנחנו הבנו.

רני נויבואר: מה שהם אומרים זה כך: הייתה הפרקטיקה שנהגה עוד קודם לכניסת החוק לתוקף של רישום הערות אזהרה.

רני נויבואר: כשחוקק החוק הכללי, לא התיקון הזה, רצינו להתייחס לזכות המגורים של הדייר ולהבטיח שאת הדייר לא מזיזים מהדירה, אז כתבנו במפורש בחוק שאסור לפנות את הדייר.

רני נויבואר: אמרנו: בואו נסתכל בעצם מה הדייר מקבל – הוא מקבל שירותים, הוא מקבל מגורים והוא נותן פיקדון.

רני נויבואר: אז לעניין השירותים אמרנו לצורך העניין: בואו נטפל בדמי האחזקה.

רני נויבואר: דמי האחזקה אמורים לכסות את העלות, אפשר למנות מפעיל מיוחד, יש מענה ספציפי בחוק לזה.

רני נויבואר: לעניין זכות המגורים, אמרנו בחוק: בואו נכתב פשוט שאסור לפנות את הדייר והדייר זכאי להמשיך לחיות ביחידה כל עוד הוא לפי תנאי ההסכם, כמובן שהוא לא, חס ושלום, נהיה סיעודי.

רני נויבואר: אבל מה שמקובל בהסכם זה מה שצריך, אי אפשר לפנות אותו.

רני נויבואר: זו תפיסה אחת.

רני נויבואר: לעניין הבטוחות של הפיקדון, זה העניין שלשמו אנחנו פה כי הוא לא נפתר כמו שצריך בחוק הקיים.

רני נויבואר: מה שהיא אומרת הוא שחלק מהערות האזהרה שנרשמו במקור, לא נרשמו רק לשמור על הפיקדון, אלא נרשמו גם כדי להבטיח לדייר לגור ביחידת הדיור.

רני נויבואר: היא אומרת: אני לא אוכל למחוק את ההערות האזהרה האלה אם לא תאפשרו לי את אותו מנגנון לגבי הערות אזהרה לעניין הצורך של הפיקדון.

רני נויבואר: הן נמצאות שם, הן רשומות כבר בטאבו גם לעניין זכות המגורים, אז בבקשה תאפשרו לי למחוק גם את אלה וגם את אלה, כי הרבה פעמים הן באו ביחד.

רני נויבואר: אני מציעה שנשמע את ההתייחסות של העמותה.

דנה מליחי חקמון: אם זה בזכות המגורים אז למה - - -

ענת מימון: אבל זו מונע את רישום המשכנתה?

ענת מימון: הערה על זכות המגורים מונעת את רישום המשכנתה?

רני נויבואר: זו בכלל שאלה, מה הערת האזהרה הזאת עושה.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד, התגובה הראשונית שלי היא קודם כל זהירות כלפי הדיירים.

אלי אלאלוף: אני לא הייתי נותן אוטומטית, אם מותר א', לעשות גם ב'.

רני נויבואר: אני מציעה שנשמע את העמותה.

אלי אלאלוף: אבל שיהיה ברור שצריך לשמור יותר על האינטרס של הדייר, שהוא תמיד יותר חלש מבעליו.

רני נויבואר: אם זה יפריע לרשום את המשכנתה אנחנו לא מקבלים את הדבר לשמו אנחנו באנו.

רני נויבואר: לכן אפשרנו את המחיקה הזו – כי אנחנו רוצים לראות את המשכנתה עדיפה כזכות על פני הערת האזהרה.

דורון ארנון: המטרה היא לאפשר את זה, לאפשר רישום משכנתה.

אלי אלאלוף: מה אתם אומרים, אנשי העמותה?

דנה מליחי חקמון: שני דברים: דבר ראשון, קיימת פסיקה לגבי רישום הערות אזהרה בדיור מוגן על הערך הכלכלי של הערת האזהרה, שזה כמו משכנתה.

דנה מליחי חקמון: לכן כל הערת אזהרה – ולא משנה איך הגדירו אותה – על פי הפסיקה, מגנה גם על הזכות לקבל את הפיקדון חזרה.

דנה מליחי חקמון: זה דבר אחד שצריך להגיד.

דנה מליחי חקמון: דבר שני, אם זה מגן על זכות המגורים, כפי שאתם מאמינים, אז לא צריכה להיות התנגשות לגבי המשכנתה לכאורה.

דנה מליחי חקמון: כי אם המטרה של החוק היא להגן על הפיקדון - - -

לימור גל: פשוט הבעיה היא הטאבו.

לימור גל: אנחנו יכולים לדון על הרבה פסקי דין, כבודו, פשוט הבעיה היא הטאבו.

אלי אלאלוף: ממה שאני מבין, אני חוזר ואומר: היות והדאגה שלנו היא בעיקר – בלי לפגוע חס וחלילה בבעלים – מופנית לדיירים, אנחנו מבקשים להשאיר את ההפרדה שיש.

דורון ארנון: כבודו, הבעיה היא פרקטית – זה לא יאפשר לרשום משכנתה.

דורון ארנון: הדיירים יפגעו מזה.

דורון ארנון: זו לא שאלה שזה פוגע בבעלי הבתים.

רני נויבואר: אנחנו נדבר עם הטאבו על זה.

דורון ארנון: הטאבו לא מפריד בין הערות אזהרה.

דורון ארנון: הוא רואה: הערות אזהרה.

אלי אלאלוף: אני לוקח על עצמי לעשות רביזיה בסוף החוק ובתקופת הרביזיה נוכל לעשות את הבדיקה מול הטאבו.

לימור גל: הערה אחרונה: באותו סעיף כתוב שמי שימחק את הערות אזהרה יהיה הנאמן או עורך דין של הדייר, ואני רוצה - - -

ענת מימון: לא, הנאמן, או הדייר, או מי שהוא מינה.

לימור גל: אוקיי.

לימור גל: יכול להיות שהוא לא ימנה, כי זה הדיירים הוותיקים, מספיק שיהיה לי רק דייר אחד, אחד, שלא מינה – כי אולי הוא סיעודי, יכול להיות שהוא לא מינה כי זה לא מעניין אותו – צריך לאפשר לי - - -

ענת מימון: אבל ממילא את צריכה להחתים אותו על מסמכי משכנתה, נכון?

לימור גל: וקיימת האופציה של רישום המשכנתה - - -

אלי אלאלוף: מה ההצעה שלך תכלס?

לימור גל: יכולה להיווצר סיטואציה שבה הדייר סיעודי והוא לא יכול אפילו למנות עורך דין.

לימור גל: אם אני כן ארשום את המשכנתה, אני יכולה באותו הזמן כן לרשום לטובתו שוב את הערת האזהרה, אם הוא לא יכול לחתום על מסמכי המשכנתה, בגלל שאת הערת האזהרה גם בעל הרישיון יכול לרשום.

לימור גל: אז אני רוצה שאתם תאפשרו לנו בסיטואציה - - -

ענת מימון: אבל היום אין אופציה להערת אזהרה, את תצטרכי לרשום משכנתה.

לימור גל: אבל אני שואלת אתכם: בואו נניח שהדייר הוא סיעודי ולא מונה לו אפוטרופוס – אני נותנת לכם פשוט דוגמאות שאני חייה אתן – ואני צריכה מחר ללכת לרשום את המשכנתה לטובת כל הדיירים, מספיק שיהיה לי דייר אחד כזה ואני אלך אל המסלול של ועדת החריגים, ואז הדיירים יקבלו אך ורק הערה, שזה הרבה פחות טוב.

לימור גל: בואו תאפשרו לנו להגיד שאם הדייר לא מינה – בדיוק כמו ההסדר של סעיף 27ג(3), שאותו הסדר יהיה כאן.

לימור גל: רק צריך לכתוב: ככל שיחולו הנסיבות שקבועות בסעיף 27ג(3) - - -

ענת מימון: לא, שם זה רק אם הוא נפטר.

לימור גל: בסדר, אבל אנחנו יכולים להתחבר לסעיף הזה.

אלי אלאלוף: או שהוא מנוטרל, הוא לא יכול למלא.

ענת מימון: אבל אז צריך אפוטרופוס, זו לא הפעולה היחידה שהוא לא יכול לעשות.

לימור גל: גם בעקרון הדיירים לא ממנים אפוטרופוס על הרכוש – זה דברים שאנחנו פשוט נתקלים בהם – ואנחנו לא יכולים, סליחה על הביטוי, פשוט לתקוע עכשיו את כל הבית, את כל הדיירים.

ענת מימון: אז את מציעה שאתם תוכלו לרשום עבורו את המשכנתה ולמחוק עבורו גם בלי שום הסכמה שלו?

לימור גל: כן, כן.

נורית קורן: רק במצב שהוא סיעודי.

דנה מליחי חקמון: רק אם יש חוות דעת רפואית שהוא לא - - -

לימור גל: זאת אופציה אחת.

לימור גל: יכולה להיות אופציה שזה פשוט לא מעניין את הדייר אז הוא לא ממנה עורך דין.

לימור גל: את יודעת שיש כאלו דיירים.

לימור גל: אני אך ורק דנה בסעיף הערות אזהרה, שזה סעיף התחולה.

ענת מימון: השאלה אם אתם מוכנים שיהיה רשום שככל שבאמת לא מונה אדם ויש קושי לקבל את ההסכמה, ויש חוות דעת - - -

לימור גל: האמת שזה יכול להיות, ענת, גם בסיטואציה שהוא לא רק סיעודי, אלא שסתם זה לא מעניין אותו.

דורון ארנון: אם הוא לא רוצה?

לימור גל: יש לנו דיירים כאלו.

לימור גל: ענת, אנחנו חווים דיירים שפשוט לא רוצים לקבל משכנתה.

לימור גל: קיימים דיירים שזה לא מעניין אותם.

רות פרמינגר: גלשת עכשיו מלא כשיר ללא רוצה.

רות פרמינגר: כל החוק הזה נעשה לשמור על האנשים.

לימור גל: דנה יכולה להעיד שיש לי כמה בתים שזה בכלל לא מעניין את הדיירים.

רות פרמינגר: אבל כל מטרת החוק היא להגן על הדיירים.

דורון ארנון: זה בא לפתור אצל הדיירים שכן רוצים.

אלי אלאלוף: סליחה, חברים, אני שואל שאלה של אפיקורוס: למה העמותה לא תוכל לחתום במצב כזה?

דנה מליחי חקמון: העמותה לא רשאית לחתום.

דנה מליחי חקמון: אין לה זכות חוקית לחתום.

דנה מליחי חקמון: היא ארגון צרכנים אמנם של דייר הדיור המוגן, אבל היא לא יכולה לחתום בשם דייר על דברים.

אלי אלאלוף: טוב, בינתיים זה יהיה ברביזיה שלי.

אלי אלאלוף: אני רוצה להשאיר, ברשותכם, את המצב כפי שהוא, ובמסגרת הרביזיה ננסה להביא פתרון.

נורית קורן: כי זה מקרה ממש חריג-חריג.

אלי אלאלוף: בבקשה, אחרונת הדוברים.

רקפת שפיים מרדכי: בהקשר של סעיף 27ג(3):

רקפת שפיים מרדכי: ברגע שהחזרנו את הנסיבות של פטירה – אז מה קורה באמת לדייר שהוא לא כשיר וטרם מונה לו אפוטרופוס?

ענת מימון: אז משיבים לדייר, למפקיד או למי שהוא מינה.

רקפת שפיים מרדכי: אי אפשר להשיב לדייר אם הדייר לא כשיר בלי חוות דעת.

נורית קורן: אז אישרנו את זה.

נורית קורן: זה במקרה שיש בן אדם שאין מי שיעשה בשבילו.

נורית קורן: זה מקרה חריג שבחריג.

רקפת שפיים מרדכי: לא, זה מדבר רק על 27(ב) – מה לגבי 27(א), גם משכנתת נאמן?

לימור גל: היא גם צודקת, זו פשוט אותה בעיה.

נורית קורן: בסדר, נטפל בזה.

רקפת שפיים מרדכי: לדעתי זה נוצר סתם בגלל תיקוני הנוסח.

ענת מימון: איך היום אתם משיבים במצב כזה?

לימור גל: אנחנו עושים העברה ישירות לחשבון הבנק שלו.

לימור גל: אבל פה אתם דורשים - - -

ענת מימון: המסמך שמעיד על העברה לחשבון הבנק של הדייר זה מסמך שמעיד על העברה.

דנה מליחי חקמון: זו השבה לדייר.

ענת מימון: כל עוד הוא בחיים זה בסדר.

אלי אלאלוף: גם חשבון של דייר שנפטר הוא חשבון שיכול לקבל עוד כסף, אז אין שום בעיה.

אלי אלאלוף: אז שהיורשים יידעו ויתמודדו עם העסק הזה.

אלי אלאלוף: עוד הערה?

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

אודי מאור: קודם כל, אנחנו רוצים לברך על החוק.

אודי מאור: אנחנו אמנם רחוקים בפעילות שלנו מהעיסוקים האלה אבל אני רוצה לחדד זווית שלא התייחסתם אליה.

אלי אלאלוף: לא, אם זה נושא חדש אני לא מאפשר.

אודי מאור: אני לא בא לבקש תיקונים, אני בא לחדד, ברשותך, את זווית העובדים.

אלי אלאלוף: לא, דיונים תיאורטיים, בדקה האחרונה – זה לא הזמן.

אודי מאור: בדקה האחרונה אבל זו זווית מאוד חשובה.

אלי אלאלוף: זה כמו הגשם, אם הוא לא בעתו לא צריך אותו.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, כמציעה אני רוצה לומר לך שאנחנו כבר סוגרים עכשיו את החוק ואני לא רוצה שיהיה גוף שיגיד אחר כך שלא נתנו לו לדבר.

אלי אלאלוף: מה זה "לא נתנו"?

אלי אלאלוף: הוא לא בא להתעניין בנו כל השנים.

אודי מאור: אני מתעניין מאוד.

אלי אלאלוף: אין לי בעיה.

אלי אלאלוף: אל תטילו עלי בעיות מצפוניות של אחרים.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

גיל רובינשטיין: ההערה שאני מציע מקובלת על מר בר דוד, דיברתי עליה אתמול: מדובר בקרנות שמוזכרות בסעיפים 27ז ו-27ח.

גיל רובינשטיין: יש גופים שמתנהלים ביציבות כלכלית יוצאת דופן – הממונה הרי יבדוק את היציבות הכלכלית – והמשמעות מבחינת גופים אלה להעביר כספים לקרן שהיא רק במקרה שפושטים רגל, היא שהכסף הזה הולך, לא שב, לא נהנים ממנו וזה כסף של הדיירים.

גיל רובינשטיין: אני מבקש להוסיף שהממונה, לאחר בדיקת היציבות הכלכלית, אם יגיע למסקנה שהבית יציב ויציב בצורה בלתי רגילה, יוכל לפטור את הגוף מלהפקיד כסף בקרנות של סעיפים 27ז ו-27ח; או לחילופין, להפקיד כסף מבחינתי בסכום גדול לאין שיעור - - -

אלי אלאלוף: גילית את זה רק אתמול, אדוני?

גיל רובינשטיין: לא, דיברתי על זה.

גיל רובינשטיין: זה מופיע בהערות וכל הזמן אמרתי את זה.

אלי אלאלוף: הדיירים, מה אתם אומרים?

אברהם בר דוד: מה שדיברתי עם מר גיל רובינשטיין בעצם אומר:

אברהם בר דוד: אני יודע להקים קרן לבד, על עצמי, ולא חשוב לי מה גודלה.

אברהם בר דוד: אמרתי: אם הוועדה מוכנה להגיד לו שהוא יקים קרן כזאת, שמישהו יכול לבדוק שאכן נשארת בנאמנותו, והיא הרבה יותר גדולה מאשר הקרן הכללית שמונחת פה – זה אוטומטית אבל יפגע בכל יתר הבתים כי הם יצטרכו לשים יותר כסף.

אברהם בר דוד: לכן, הבעיה צריכה להיות בעיה ממלכתית.

אלי אלאלוף: יש לי הערה כללית, אדון בר דוד – אני לא מאמין שאתה אדם תם, לא מאמין.

אלי אלאלוף: אני מכיר אותך כחייל פשוט שיודע להעריץ אותך.

אברהם בר דוד: הוא בעל הבית שלי.

אלי אלאלוף: אבל אני רוצה להגיד לך – כל החוק בא בעקבות מה שבעלי הבתים לא עשו עד עכשיו, אז אם הוא היה יכול להקים את הקרן למה הוא חיכה?

גיל רובינשטיין: הקמתי, אדוני, הקמתי קרן.

אלי אלאלוף: אוקיי, אז אני מברך אותך, אדוני.

אלי אלאלוף: כרגע הקמנו קרן כדי שאחרים, שלא עשו כמוך, יעשו.

אלי אלאלוף: עכשיו אנחנו לא משנים, לא פותחים מחדש את הדיון הזה.

אלי אלאלוף: בזה סיימתי את הנקודה הזאת.

אלי אלאלוף: בבקשה, גברתי.

גלית בונה יונה: אני כבר מתנצלת, אני עומדת להיכנס לגוב אריות, אני פשוט יושבת בסוף המעגל, אז לא דיברתי קודם.

גלית בונה יונה: אני רוצה דקה מזמנכם כן לנסות לשכנע אתכם שהתקופה של 18 חודשים היא תקופה – אני חושבת שאנחנו כן במצב של win-win.

גלית בונה יונה: אני רוצה לדבר על בתים שטעונים רישום בית משותף.

גלית בונה יונה: כדי לתת את המשכנתה הספציפית לטובת הדייר, התקופה הזו היא לא מספיק ארוכה.

גלית בונה יונה: אני יודעת שיש פתרון של ועדת חריגים.

גלית בונה יונה: אני חושבת שהפתרון הזה, עם הדברים הספציפיים של כל בית – דיבר קודם משען על העניין שלו, ולכל ואחד יש את הניואנסים שלו – יביא לכך שניכנס לאיזושהי בירוקרטיה.

גלית בונה יונה: אין לי ספק שכולם, הבתים והדיירים, רואים לנגד עיניהם ורוצים כמובן לצאת לדרך עם החוק הזה לטובת כולם.

גלית בונה יונה: אני רואה איזה צוואר בקבוק.

גלית בונה יונה: אף אחד לא רוצה לגרום למישהו לא להיות מסוגל לבצע את מה שיש כאן, ואני חושבת שזה יכביד על הוועדה.

גלית בונה יונה: נניח, לרישום בית משותף, כשהכול הולך כמו שצריך – ויעידו כאן עורכי דין אחרים – צריך לפחות שנתיים.

גלית בונה יונה: אנחנו רוצים להגיע לפתרון הזה.

אלי אלאלוף: מה אומרים הדיירים?

גלית בונה יונה: אני רק אגיד עוד מילה – בתים שצריכים פרצלציה זה גם לא שנתיים, זה יותר זמן.

אברהם בר דוד: עוד פעם – רוב הזמן מנסים לדבר על החריגים.

אברהם בר דוד: אנחנו יודעים שישנם חריגים.

קריאה: זה לא חריגים.

אברהם בר דוד: "חריגים" אני מדבר מתוך הבתים, מה שיכולים לבצע את החוק ומה לא.

אברהם בר דוד: אנחנו יודעים שישנם כאלה ולכן אמרנו: בסדר גמור, תהיה ועדת חריגים שתדון בדברים החריגים.

אברהם בר דוד: אבל 90% של הבתים יכולים לפתור את הבעיה ולגמור את זה בשנה וחצי.

אברהם בר דוד: אחרי שנה וחצי יבקשו עוד חמש שנים ארכה.

אברהם בר דוד: זו תרגיל התרגיל.

אברהם בר דוד: תמיד מגיע היום האחרון.

אברהם בר דוד: לכן, לדעתי נקבע שנה וחצי – צריך להחזיק את זה כאן ולא לשחק עם זה יותר, כי אנחנו משחקים עם זה שש שנים.

אלי אלאלוף: המפקד, אתה מסבך אותי כי היועצת המשפטית והחברה שלי בכנסת אומרת לי שזה לא נורא שנתיים.

רני נויבואר: אדוני, אני רוצה לחדד משהו.

רני נויבואר: הרי אנחנו נתנו שני מנגנונים: לבית שרשום כבית משותף ולבית שאיננו רשום.

רני נויבואר: מה הקושי שלך להפעיל משכנתה עם נאמן?

רני נויבואר: כבר הלכנו לקראתכם, אמרנו: לא נרשום - - -

גלית בונה יונה: בחלק מהבתים אני אצטרך להשתמש באפשרות של בית משותף - - -

אברהם בר דוד: בסדר, זה בדיוק העניין – לזה יש חריגים.

נורית קורן: בכמה בתים מדובר?

רני נויבואר: מלכתחילה אנחנו ידענו שיש בתים שנוהגים כך ויש בתים שנוהגים כך.

גלית בונה יונה: אבל זו גם העדיפות שאתם מעדיפים.

גלית בונה יונה: אנחנו רוצים - - -

רני נויבואר: אבל מה הקושי ברישום משכנתה בעוד שנה וחצי, ואחר כך, בעת הפרצלציה, למחוק את זה ולרשום - - - ?

גלית בונה יונה: הקושי – את שומעת שהוא פרוצדורה.

אלי אלאלוף: חבר'ה, יש לי עוד 20 דקות לסגור את הישיבה בצורה שהודעתי מראש.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

דנה מליחי חקמון: אנחנו רוצים באמת לחדד כאן ולחזק את הדברים של משרד המשפטים.

דנה מליחי חקמון: ברוב המקרים – ואנחנו יודעים את זה ויגידו גם כל הנוכחים – כנראה שירשמו את זה על שם נאמן.

דנה מליחי חקמון: לכן הטענה לגבי בית משותף לא רלוונטית ואנחנו מגיעים לחריג שבחריג.

דנה מליחי חקמון: להאריך את התקופה לכולם מהסיבה הזאת זה לא תקין.

דנה מליחי חקמון: מה גם, שנערכנו לכל החוק הזה המון זמן.

דנה מליחי חקמון: אנשים שהיו אחראיים כבר עשו את השלב הזה.

דנה מליחי חקמון: לא היה מזיק להם אם הם היו מתחילים לפני ואכן רובם עשו את זה.

גלית בונה יונה: אנחנו לא ישבנו והמתנו לתאריך היום.

גלית בונה יונה: אנחנו עדיין - - -

אלי אלאלוף: היות וזה נושא שמגן על הדיירים, אין לי ברירה אלא להסכים עם נציגי הדיירים.

אלי אלאלוף: אז, ברשותכם, סגרנו שנה וחצי.

אלי אלאלוף: אני רוצה להיות בטוח: כולם נכחו פה, קראנו את כל החוק מההתחלה ועד הסוף, תיקנו אותו.

אלי אלאלוף: אני מודיע מראש – אני אבקש רביזיה במידה ויהיו הערות.

אלי אלאלוף: אני אוכל להפעיל את זכותי כיושב-ראש הוועדה להפעיל רביזיה כלשהי במסגרת השבוע הקרוב בלבד.

אלי אלאלוף: אני רוצה לסיים את זה ולעלות את זה למליאה לקריאה שנייה ושלישית.

רני נויבואר: רק נקודה – היה שיח לגבי השטחים המסחריים.

רני נויבואר: בהתחלה אמרנו שזה ברור, היועצת המשפטית הציגה שזה ברור, ואחר כך נאמר שמבקשים שזה כן ייאמר.

רני נויבואר: אנחנו רוצים שזה ייכלל בהסתייגות כי אנחנו רוצים לבדוק אכן אם אפשר לרשום את זה.

אלי אלאלוף: בסדר, זה יהיה בהסתייגות שלי.

אברהם בר דוד: אם מותר להוסיף כמה מילים – אני רוצה להודות למשרד המשפטים כי לדעתי הם עשו בשבילנו מאמץ בלתי רגיל.

אלי אלאלוף: תן לנו להצביע, לחגוג אתך בהצבעה.

אלי אלאלוף: מי בעד הצעת החוק עם כל השינויים כמובן?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד – פה אחד

אלי אלאלוף: התקבל פה אחד.

אלי אלאלוף: מזל טוב לכולם.

אלי אלאלוף: אני מגיש רביזיה והיא תאפשר לנו לעשות את הבירורים.

נורית קורן: אני רק רוצה לומר תודה רבה לכל משרדי הממשלה.

נורית קורן: רוני, עשית פה עבודה מצוינת, גם הצוות שלך, שיגענו אותך.

נורית קורן: אני רוצה להודות לבעלי הבתים, שישבו למרות כל החששות שלהם.

נורית קורן: שמענו אתכם, הכנסנו את הדברים, וגם בישיבה הזאת נתנו לכולכם לדבר, אפילו שקצת לא עד הסוף.

נורית קורן: אני מאוד שמחה שיכולנו לשבת עם הדיירים ולכתוב את החוק, כי באמת החוק הזה נכתב על ידי בעלי הבתים והדיירים ביחד.

נורית קורן: אני באמת רוצה להודות לך, ענת, ולענת השנייה, ששיגענו אותה.

נורית קורן: אני רוצה להודות גם כן לחברת הכנסת טלי פלוסקוב, שחלק מהישיבות עשינו אתה, ולהודות ליושב-ראש, שבלעדיו לא היינו מגיעים היום לקו הסיום.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.