ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 788, 2018-06-12 12:53

אלי אלאלוף: אני פותח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי אלאלוף: היום ה-12 ביוני 2018, כ"ט בסיון התשע"ח והשעה 12:53.

אלי אלאלוף: אני מתנצל על האיחור אבל הדיון הקודם לא היה פחות חשוב מהדיון הזה שהוא מעמד המתמחים במקצוע התזונה ורפואת שיניים.

אלי אלאלוף: אני חייב לומר שאני מרגיש בור ועם הארץ גם בימים אלה בתחומים שונים.

אלי אלאלוף: אנחנו מבקשים כחלק אינטגרלי של הפשרת כוח אדם שלנו לעשות התמחות.

אלי אלאלוף: במושגים הפרימיטיביים שלי, כאחד שמכיר את המערכת לא מעט, הייתי בטוח שבתקופת ההתמחות עוזרים למתמחים להתחיל להיקלט במערכת.

אלי אלאלוף: אנחנו כאן רואים תהליך – ואני אומר מילה קשה – של תנאי עבדות למתמחים במקצועות האלה.

קריאה: בלשון המעטה.

אלי אלאלוף: עבד בדרך כלל לא משלם אבל כאן אלה עבדים שעובדים קשה, זמן ארוך, והשתתפות כספית של העבד ואחר כך מחייבים אותו להתנדב.

אלי אלאלוף: רק בשני המקצועות האלה.

אלי אלאלוף: אני חושב שזאת אחת הדוגמאות החריפה ביותר שאני יכול לתאר לעצמי ואני מקווה שהיא הכי חריפה ואין יותר.

אלי אלאלוף: מתמחה בדרך כלל הוא גם עוזר ולא רק עול על מי שמלווה אותו ומכשיר אותו.

אלי אלאלוף: כאשר עשינו תיקונים לחוק הרוקחות וחייבנו אותם לעבור תקופת ליווי של הרוקח, חייבנו גם תשלום.

אלי אלאלוף: כאן צריך לשלם סכומים לא קטנים, אחרי תקופת הכשרה אקדמית ארוכה ואחר כך מבקשים מהם להתנדב.

אלי אלאלוף: אז שישלמו בתקופת ההתמחות ומחייבים אותם בתקופת התמחות ארוכה, שאני לא מבין למה.

אלי אלאלוף: צריך לחשוב על זה.

אלי אלאלוף: גם תקופת התמחות ארוכה, גם בתשלום וגם אחר כך התנדבות כמובן ללא תשלום.

קריאה: מחכים שנתיים וחצי כדי להיכנס.

אלי אלאלוף: רגע.

אלי אלאלוף: אני פותח את הדיון.

אלי אלאלוף: יש לי בעיה טכנית.

אלי אלאלוף: ביקשתי מחברי מוטי יוגב להחליף אותי כחבר ועדה כי יש לי עוד דיון במקביל בוועדה אחרת.

אלי אלאלוף: מוטי, ברשותך, אני מעביר לך את ניהול הישיבה.

אלי אלאלוף: ביקשת לדעת מה הצליל שלי ואני מקווה שהבנת אותו.

אלי אלאלוף: אני משאיר לך גם את המסמך.

אלי אלאלוף: את הישיבה תמשיכו עם חבר הכנסת מוטי יוגב.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: (היו"ר מרדכי יוגב)

מרדכי יוגב: תודה.

מרדכי יוגב: אני אוסיף לפתיחה.

מרדכי יוגב: חבריי חברי הכנסת, מנכ"ל משרד הבריאות, מנהלת הוועדה.

מרדכי יוגב: גם אני התוודעתי בעיקר בצד של רפואת השיניים והבנתי שגם התזונאים באותו מקום, בו גם הלימודים עולים הרבה מאוד למתמחי רפואת השיניים, הרבה יותר מאשר במקצועות רבים אחרים, וגם תנאי ההעסקה שלהם אחר כך הם ללא שכר ואפילו לא שכר מינימום למרות שבחלק מהמקומות בהם הם מועסקים, הם למעשה לוקחים תפקיד.

מרדכי יוגב: חלק דורש את ההתמחות אבל בחלק מהמקרים הם מטפלים באנשים והם אינם מקבלים שכר בכלל.

מרדכי יוגב: צריך לזכור שבעיקר – אני פחות בקיא לגבי התזונאים – מדובר באנשים שהם כבר יותר בוגרים כי הם כבר למדו רפואת שיניים וממילא הם כבר בעלי משפחות והם צריכים להתפרנס.

מרדכי יוגב: באותו הזמן גם לא לקבל שכר, אפילו לא שכר מינימום, זה כמעט לא מאפשר להם להתפרנס.

מרדכי יוגב: במדדי ה-OECD לא חסרים כנראה רופאי שיניים בישראל אבל חסרים מאוד מאוד מאוד ועם הרחבת הטיפול גם לילדים וגם למבוגרים, גם בנושאים נוספים, אנחנו בפער גדל והולך בנושא מתמחי רפואת שיניים.

מרדכי יוגב: זה בתוספת למה שאמר חברי יושב ראש הוועדה חבר הכנסת אלי אלאלוף.

מרדכי יוגב: בכך אני מעדיף לפתוח את הדיון.

מרדכי יוגב: אם מישהו מחברי הכנסת רוצה להוסיף, בבקשה.

מרדכי יוגב: מי שרוצה לדבר, ונצטרך לעשות זאת בקצרה, יסמן למנהלת הוועדה.

מרדכי יוגב: כל אחד יקבל דקה-דקה וחצי.

עיסאווי פריג': שלום לכולם.

עיסאווי פריג': למען האמת אני פניתי ליושב ראש הוועדה בבקשה לקיים את הדיון בנושא.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה להאריך.

עיסאווי פריג': אני רוצה לנצל את ההזדמנות שנמצא אתנו מנכ"ל משרד הבריאות שהוא אמור לעסוק בתכל'ס.

עיסאווי פריג': בהמשך למה ששמעתי מהרופאה שיושבת מולי, לגבי חשיבות הטיפול בהשמנה וההשלכות של השמנה על הבריאות של כל אחד ואחת מאתנו, אדוני המנכ"ל, אני שואל אותך מספר שאלות.

עיסאווי פריג': למה מקצוע התזונאי לא מקבל את הסכמת

עיסאווי פריג': כם בהיותו מקצוע של ארבע שנים שכולל בתוכו - - -

משה בר סימן טוב: קיבל את הסכמתנו.

עיסאווי פריג': למה זה מתעכב?

משה בר סימן טוב: זה לא באחריות שלנו.

עיסאווי פריג': פיזיותרפיה כן, הרבה מקצועות פרא-רפואיים כן, והתזונאים עם כל החשיבות של הנושא, אנחנו עדיין תקועים.

עיסאווי פריג': אני רוצה תשובה על כך.

עיסאווי פריג': נושא שני.

עיסאווי פריג': למה יש כל כך הרבה מכללות מהן יוצאים תזונאים בוגרים ובמקביל אין תכנון היכן ייקלט הסטודנט הזה שמסיים.

עיסאווי פריג': אנחנו זורקים אותם בלי תכנון?

עיסאווי פריג': אני יודע שרופא מסיים לימודי רפואה, בהתאם למכסת המתמחים שנמצאים בבתי החולים של המדינה.

עיסאווי פריג': אם זה טוב לרופא שהוא סוג א' במקצוע, לסוג ב' זה לא טוב?

עיסאווי פריג': שני הדברים האלו הם החשובים ביותר בנוסף לדברים ששמענו מהיושב ראש שבעצם נתנו כיסוי מלא לכל המקצוע הפרא-רפואי אבל אני מתמקד בקבלת תשובות בשתי הסוגיות האלה.

מרדכי יוגב: ברשותכם, גם מקוצר הזמן, נשמע את נציג התזונאים ואת נציג רופאי השיניים, נשמע את המועצה להשכלה גבוהה ואת האוניברסיטאות, נשמע את האוצר וניתן גם למנכ"ל משרד הבריאות.

קריאה: יש גם את התאחדות הסטודנטים.

קריאה: יש אנשים שבסוף זה משפיע עליהם.

מרדכי יוגב: בסדר.

מרדכי יוגב: אני רוצה לשמוע גם סטודנטים.

עיסאווי פריג': השאלה לגבי ארבע השנים, אם נתרכז בה ונצא עם משהו ביד, זה גם יקצר את הדיון.

מרדכי יוגב: לא נפזר את הדיון.

מרדכי יוגב: אנחנו רוצים להגיע למצב שבו בסוף מי שלומד מקצועות שהם חיוניים לרפואה בישראל, יכול להתמודד עם זה ויכול אחר כך להועיל לעם ישראל.

עיסאווי פריג': השאלה היא למה לא ארבע שנים.

עיסאווי פריג': זאת השאלה במרכז הדיון.

מרדכי יוגב: לא בטוח.

מרדכי יוגב: לא יודע.

מרדכי יוגב: מי שאין לו הורים שיכולים לממן אותו, יכול ללמוד בישראל כי יכול להיות שאפילו יהיה יותר טוב ממי שיש לו הורים מממנים.

קריאה: אבל זה לא קורה.

מרדכי יוגב: מי מייצג כאן את התזונאים?

ורד קאופמן שריקי: יש כאן כמה נציגים.

ורד קאופמן שריקי: אני נרשמתי לדבר.

ורד קאופמן שריקי: אני מאוניברסיטת אריאל.

ורד קאופמן שריקי: אני אתייחס לשתי סוגיות.

ורד קאופמן שריקי: אני שמחה מאוד על הדיון אך מצרה מאוד על מחסור חברי הכנסת בשאלה כזו בוערת וחשובה.

ורד קאופמן שריקי: להערכתך, ודאי שהיינו מעוניינים במסלול ארבע שנתי אבל זה חייב לבוא עם מקומות התמחות כי אחרת, כאוניברסיטה אנחנו לא יכולים להיות אחראים על כך שסטודנטים לא יסיימו את התואר שלהם כי אין מקום להכשרה.

ורד קאופמן שריקי: היום יש לפחות 500 סטודנטים שממתינים שנתיים וחצי להתמחות.

ורד קאופמן שריקי: זה לא יעלה על הדעת.

ורד קאופמן שריקי: מה הם יעשו בינתיים?

מרדכי יוגב: אנחנו לא נתווכח כאן.

ורד קאופמן שריקי: אנחנו לא מתווכחים.

ורד קאופמן שריקי: אנחנו מייצגים עמדה ואנחנו מעוניינים במסלול רק למקומות התמחות.

עיסאווי פריג': המל"ג אישר פתיחה.

מרדכי יוגב: אני מבקש לשמוע סטודנטית לתזונה.

קריאה: אני חושבת שחשוב להסביר גם מה קורה בתוך בתי החולים.

מרדכי יוגב: רגע.

מרדכי יוגב: אנחנו נשמע עכשיו סטודנטית.

מרדכי יוגב: אנחנו במגבלת זמן.

מרדכי יוגב: אנחנו כן רוצים לעמוד על הבעיה.

שירה עזרא: אני סטודנטית למדעי התזונה שנה שלישית במרכז האקדמי פרס.

שירה עזרא: אני גם עובדת כסייעת לרופא שיניים בהדסה עין כרם אבל כאן אני לא בכובע הזה.

שירה עזרא: היום אני בכובע של סטודנטית למדעי התזונה.

שירה עזרא: בעוד פחות מכמה חודשים אני אסיים ללמוד את המקצוע הזה ואז אני אגש להגרלה.

שירה עזרא: בהגרלה הזאת יתכן מאוד שאני אצא בשנת 2022 לעשות את ההתמחות שלי.

מרדכי יוגב: הנקודה היא מחסור במקומות התמחות.

שירה עזרא: כן.

קריאה: מחסור עצום.

שירה עזרא: לא רק זה אלא משרד הבריאות מבקש ממני לעבוד באותה תקופת התמחות, וזה בפירוש לעבוד, ולא לקבל על זה כסף ולשלם על זה 12,700 שקלים.

שירה עזרא: בנוסף על כך, הוא גם מבקש ממני לשלם עבור המבחן ועבור התעודה.

שירה עזרא: במהלך התקופה הזאת אני לא יכולה לעבוד ואני כאימא חד הורית גם צריכה לפרנס אבל את זה נעזוב לרגע בצד.

שירה עזרא: השורה התחתונה היא שההשכלה הגבוהה שייכת למגזר אחד בלבד, לאלה שיש להם הורים עשירים שיכולים לפרנס אותם, שיכולים להכניס אותם לכל המקומות.

מרדכי יוגב: השאלה שלך במרכזה היא למועצה להשכלה גבוהה.

מרדכי יוגב: תכף נשמע אותם.

עיסאווי פריג': נקודה חשובה להוסיף.

עיסאווי פריג': בשנה הרביעית הסטודנט לא מוכר לא כסטודנט ולא כעובד.

שירה עזרא: אין לי כל זכויות באותה תקופה.

עיסאווי פריג': אין כל זכויות.

עיסאווי פריג': זאת נקודה מאוד חשובה.

מרדכי יוגב: מי מהסטודנטים לרפואת השיניים מדבר?

אנדרה רסטמן: שלום לכולם.

אנדרה רסטמן: אני מודה על קיום הדיון החשוב הזה.

אנדרה רסטמן: אני רופאת שיניים כבר חמש שנים.

אנדרה רסטמן: אני בשנה השלישית להתמחות שלי, במסגרת המחלקה לרפואת הפה בהדסה.

אנדרה רסטמן: אני רוצה לומר שאם עכשיו הציגו את המצב של התזונאים שהם עושים התמחות במשך חצי שנה ומשלמים על כך 12,000 שקלים, אני בעצם עושה התמחות של ארבע שנים ומשלמת על כך – אני עושה את ההתמחות הזולה ביותר – 20,000 שקלים לשנה.

אנדרה רסטמן: יש לי חברים שמשלמים עד 120,000 שקלים לשנה.

אנדרה רסטמן: במהלך התקופה הזאת הם לא מקבלים שכר.

אנדרה רסטמן: אנחנו עובדים על מטופלים, נכון שזה בהדרכה, מדריך אחד על כמה מתמחים.

עיסאווי פריג': אנחנו מערבבים.

מרדכי יוגב: לא מערבבים.

מרדכי יוגב: הוכנסו לדיון שני נושאים.

מרדכי יוגב: קיבלתי את האחריות לדיון מראש הוועדה.

עיסאווי פריג': אבל אלה שני דיונים.

מרדכי יוגב: זה הדיון.

מרדכי יוגב: זה נושא הדיון.

קריאה: המבנה שלו הוא מבנה זהה.

קריאה: לכן נמצא כאן מנכ"ל משרד הבריאות.

מרדכי יוגב: הזהות המבנית היא בזה שבשני המקצועות הללו המתמחים אינם מקבלים שכר.

מרדכי יוגב: עורך דין בתקופת ההתמחות שלו מקבל שכר מינימום.

עיסאווי פריג': הדרישה שלנו היא שזה יהיה מובנה, ההתמחות בתוך לימודי התואר.

מרדכי יוגב: הבנו את הבעיה.

מרדכי יוגב: עכשיו אנחנו עוסקים גם בנושא נוסף ובקצרה.

אנדרה רסטמן: אני רוצה לומר שבמהלך התקופה הזאת כבר יש לי משפחה, יש לי שני ילדים, אני רופאה כבר כמה שנים, אני צריכה אחרי שעות הלימודים לרוץ לעבודות כאלה ואחרות ולפרנס את עצמי.

אנדרה רסטמן: נקודה שאני רוצה לציין, ואני בטוחה שיגיעו אליה, היא האפליה שיש בינינו לבין רופאים.

אנדרה רסטמן: לא עולה על הדעת שרופא ילך ויתנדב, שרופא שרוצה להיות קרדיולוג יעשה התמחות פרטית כדי לעבוד אחר כך בתחום הציבורי.

אנדרה רסטמן: אני רוצה לציין גם ששיאני השכר בתחום הציבורי, מתוך 199, הם רופאים.

אנדרה רסטמן: זאת אומרת, אם אנחנו אומרים רפואת שיניים היא האח החורג וזאת רפואה פרטית, זה כבר לא כך.

אנדרה רסטמן: יש הרבה שינויים שנעשו בסל הבריאות ואוכלוסיות שלמות שנכנסו ומקבלות טיפול ברפואת שיניים ציבורית וזה כאשר ההתמחות שלי עדיין פרטית.

אנדרה רסטמן: בעוד כמה שנים לא תהיה שום הצדקה לרופא צעיר - - -

מרדכי יוגב: נצטרך לקצר את דבריך.

מרדכי יוגב: הבנו את הבעיה.

מרדכי יוגב: הבעיה היא שעלות ההתמחות לסטודנט ברפואת השיניים היא בין 20,00 ל-100,000 שקלים לשנה, דבר שקשה לעמוד בו.

מרדכי יוגב: בוודאי כאשר לא מקבלים שכר בתקופת ההתמחות, אין מקור הכנסה ואנשים כבר מבוגרים ויש להם משפחות.

מרדכי יוגב: מי נציג האוניברסיטאות?

מרדכי יוגב: נציג אחד.

מרדכי יוגב: נמצאים כאן נציגי האוניברסיטה העברית ואוניברסיטת תל אביב.

אהרון פלמון: שלום לכולם.

אהרון פלמון: אני דיקן הפקולטה לרפואת שיניים באוניברסיטה העברית בירושלים.

אהרון פלמון: זה מוזר, אבל יש זהות בתחושות בין הדיקן למתמחים.

אהרון פלמון: קיימת אפליה קשה לגבי המתמחים ברפואת שיניים.

אהרון פלמון: התוצאה היא מאוד פשוטה.

אהרון פלמון: יש מומחה אחד לכל 12,000 אנשים באוכלוסייה ברפואת שיניים ושני מומחים לכל 1,000 ברפואה.

אהרון פלמון: הבדל של פי 24.

אהרון פלמון: איך קורית האפליה?

אהרון פלמון: באה אימא עם ילד לטיפול בשפעת, היא הולכת לרופא מומחה לילדים והכול בסדר.

אהרון פלמון: המומחה הזה עשה התמחות, לא שילם שכר לימוד וקיבל שכר.

אהרון פלמון: אותו הדבר קורה היום.

אהרון פלמון: האימא הולכת עם הילד שלה לקבל טיפול שיניים בסל הבריאות אלא שכאן רופא השיניים היה צריך לשלם עבור הלימודים שלו ולא קיבל שכר.

אהרון פלמון: זאת האפליה על קצה המזלג.

אהרון פלמון: זה קורה גם במקצועות התמחות נוספים שבשל קוצר הזמן לא אעבור עליהם.

אהרון פלמון: מה הפתרון.

אהרון פלמון: אני בא משני מוסדות, לאחד קוראים הדסה ולשני האוניברסיטה העברית.

אהרון פלמון: הדסה בשנת 2014 הגיעה לתכנית הבראה והאוניברסיטה העברית הגיעה לזה ב-2018.

אהרון פלמון: שני המוסדות האלה חשבו פעם, בעבר, שאפשר לעשות טוב למען המדינה בלי חשבון אבל זמן התמימות עבר.

אהרון פלמון: המדינה צריכה לדאוג שלא יהיה מומחה אחד לכל 12,000 אנשים.

אהרון פלמון: ההתמחות היא תהליך שעולה כסף כמו שלהכשיר רופא שיניים עולה כסף אלא שכאן זה אולי מקצועי וכאן זה לימודי.

אהרון פלמון: מישהו צריך לשלם עבור התמחות ברפואת שיניים כדי לצאת מהמשבר הזה.

אהרון פלמון: תודה רבה.

מרדכי יוגב: תודה רבה.

מרדכי יוגב: אני מרכז את דבריך.

מרדכי יוגב: אמרת שהעלות של ההכשרה היא גבוהה והיא פרטנית.

מרדכי יוגב: הצגת כאן עלות.

מרדכי יוגב: בטרם אני מעביר את זכות הדיבור למנכ"ל משרד הבריאות שצריך גם לעזוב, נשמע את חבר הכנסת חאג' יחיא.

קריאה: בזה נגמר הדיון.

מרדכי יוגב: עוד לא סיימנו את הדיון.

קריאה: בזה נגמר הדיון והולכים הביתה.

מרדכי יוגב: אנחנו לא הולכים הביתה.

מרדכי יוגב: אני לא רוצה להוציא אותך אלא לשמוע את דבריך.

מרדכי יוגב: תצא בבקשה החוצה.

מרדכי יוגב: אדוני, צא בבקשה החוצה.

מרדכי יוגב: אני לא מכיר אותך, אנחנו רוצים כן לסייע לפתרון הדברים, גם לתזונאים וגם לרופאי השיניים.

מרדכי יוגב: (היו"ר אלי אלאלוף)

מרדכי יוגב: אני אסביר לך היכן אנחנו עומדים.

אלי אלאלוף: קיבלתי בחוץ תדרוך.

אלי אלאלוף: סליחה, אני מתנצל.

מרדכי יוגב: אדוני היושב ראש, הבעיה של התזונאים כפי שהוצגה היא שתקופת ההתמחות לא נכללת בארבע שנות הלימוד ובשנה הרביעית אין להם מעמד לא כסטודנטים ולא כמתמחים וגם אין מספיק מקומות להתמחות לאלה שלומדים.

מרדכי יוגב: זו בעיה שלי הייתה חדשה.

מרדכי יוגב: בעיית רופאי השיניים יותר נהירה.

מרדכי יוגב: הלימודים של המתמחים הם בעלויות של בין 20,000 ל-100,000 שקלים לשנה, תלוי בהתמחות, תלוי במקום הלימודים, והם אינם מקבלים כסף עבור תקופת ההתמחות שהם מבצעים, עבור עבודתם כמתמחים.

מרדכי יוגב: רק העשירים שבעשירים יכולים בכלל לגשת למקצוע והמקצוע סופג ירידה גדולה במספר המתמחים במקצועות השונים.

מרדכי יוגב: אלה הן שתי הבעיות המרכזיות.

מרדכי יוגב: לא הספקנו לשמוע אנשים אלא רק סטודנטית אחת ואוניברסיטה.

אלי אלאלוף: בבקשה, חבר הכנסת חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב ראש, התחלת את דבריך בכך שאנחנו לא בעידן העבדות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר משפט שצריך לרשום אותו לפרוטוקול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לעבוד כדי להבטיח אוכל ולינה, בזמנו קראו לזה עבדות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העבד עבד, אכל, לן, יש לו מקום לינה ויש לו אוכל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה ההבדל בין זה שלא רק לא מוצא את האוכל ולא את מקום הלינה שלו בגלל העבודה שלו, אלא הוא צריך לשלם ולקחת גם הלוואות ולא לדעת מתי ואיך יוכל להחזיר אותן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שהגיע הזמן שגם במשרד הבריאות יהיו קריטריונים ברורים גם לגבי מספר האנשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לבוא ולומר שיש לנו מחסור במומחים בתזונה, חסרים לנו היום 1,000 מומחים, 500, 100, או יש לנו עודף.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפחות לתת ובזה לקבוע את הקריטריונים איך לתת את השירות ובאיזו תדירות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה צריך להיות נתון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז, כאשר אנחנו מפנים את הבנים שלנו ללמוד, נאמר להם שייקחו בחשבון שהם לומדים עבור הלימוד אבל לא כדי לעבוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום העידן של ללמוד בשביל המדע, לא קיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום לומדים כדי לעבוד במקצוע שלומדים אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא השני הוא מקומות ההתמחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באוכלוסייה הערבית אנחנו סובלים מזה רבות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו כ-11,000 בוגרים של בתי ספר להכשרת מורים ואין להם תעסוקה והם מובטלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לרובם אין מקום כי עוד לא עשו את ההתמחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: משרד החינוך מתנה את הכניסה לעבודה בכך שאתה מסיים תקופת התמחות אבל מי ייתן לך מקום להתמחות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אותו משרד חינוך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא מאפשר לך מקומות להתמחות ואז אתה לא נכנס למערכת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם כאן אותו הדבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אין מקום להתמחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בן של חבר שלי למד בג'נין, שם יש לימודי אח מוסמך, יש להם את המכסה ואפילו אחד לא מוסיפים, אם לא מבטיחים את המקום של ההתמחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מספר הסטודנטים הוא כמספר מקומות ההתמחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה לראות את הסבל הזה של המתנה במשך שנים, אחרי שלמדו ואחרי שנכנסו לחובות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא פשוט היום ללמוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שאתה לומד, אתה לא רק משלם אלא אתה גם מפסיד הכנסה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא הזה צריך לקבל מענה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שלא יהיה מצב שהאוניברסיטה רק תדע שהיא מלמדת ומקבלת את שכר הלימוד אלא היא תדאג לכל האנשים שלומדים שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לבוגרים אין מקומות עבודה.

אלי אלאלוף: ביטלתי את הדיון הבא כדי שנמשיך בדיון הזה.

אלי אלאלוף: מי שבא לדיון לגבי המוקדים הרפואיים ברשויות המקומיות, ביטלנו אותו.

אלי אלאלוף: אני מתנצל.

קריאה: סליחה אדוני, אתם מייצגים את הציבור.

קריאה: כנראה יש לכם בעיה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: היות והמנכ"ל אמור לעזוב אותנו, הוא רוצה להתייחס.

אלי אלאלוף: אחר כך נמשיך בדיון.

משה בר סימן טוב: תודה אדוני.

משה בר סימן טוב: יש כאן שתי סוגיות נפרדות עם שני סוגי מענים אחרים שצריכים להינתן.

משה בר סימן טוב: נתחיל עם מדעי התזונה, התזונאים והתזונאיות, שלכאורה יכולים להיות יותר פשוטים למרות שכאשר נכנסים לעומק, שום דבר לא פשוט.

משה בר סימן טוב: יש היום פער בין התזונה לבין המקצועות האחרים בהם החלק של ההכשרה המעשית הוא לא חלק מהלימודים.

משה בר סימן טוב: כלומר, אם אנחנו מסתכלים על ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה, ההתנסות המעשית היא חלק מהלימודים והסטודנט עובר אותה במהלך לימודיו, בין אם במרוכז בסוף או באיזשהו תהליך במהלך הלימודים.

משה בר סימן טוב: לא כך הדבר בתזונה ובדבר הזה צריך לטפל.

משה בר סימן טוב: זאת עבודה משותפת שצריכה להיעשות על ידי המל"ג-ות"ת ועל ידינו.

משה בר סימן טוב: אנחנו מצד אחד צריכים לראות שאנחנו מייצרים את מקומות ההכשרה המעשית לסטודנטים שרוצים, וזה גם אמור בסוף להביא לכך שיהיה את המספר הנכון של סטודנטים לתזונה.

משה בר סימן טוב: שאלת בדיון הקודם ואני אומר כאן שהיום יש מידה מסוימת של עודף בתזונאים ואנחנו רוצים שיהיה את המספר הנכון.

משה בר סימן טוב: כשיש עודף, באמת אחר כך נוצרים הפקקים.

משה בר סימן טוב: אנחנו צריכים לראות שיש מספיק, שעוברים את הלימודים הנכונים, את ההכשרה המתאימה ושיש להם מקומות עבודה.

משה בר סימן טוב: זו העבודה שאנחנו צריכים לבצע עם המל"ג.

אלי אלאלוף: היה אמור להיות צוות משותף של משרד הבריאות ושל המל"ג.

אלי אלאלוף: עבדתם על זה?

משה בר סימן טוב: יש צוות משותף.

מרב שביב: אנחנו עובדים על זה.

מרב שביב: זה נמצא בעבודה.

מרב שביב: יש טיוטות.

אלי אלאלוף: אבל בתיאום עם אנשי משרד הבריאות?

מרב שביב: כן.

קריאה: כבר שלוש שנים שומעים על כך.

קריאה: כבר ב-2013 הוחלט על כך.

מרב שביב: רק לעדכן שאנחנו בעבודה משותפת ומתואמת עם משרד הבריאות.

מרב שביב: הצוות מתייחס לכל מקצועות הבריאות ולאו דווקא לתזונה והמטרה של הרעיון היא לנסות לראות איך אנחנו מסדירים את הנושא של התנסות מעשית במקצועות הבריאות בצורה משותפת, וזה לאור המשבר שהיה בפיזיותרפיה בזמנו ולאור ההבנה שלנו שיש כאן סיפור שלם שצריך להסדיר אותו, שבעצם נופל בין הכיסאות.

משה בר סימן טוב: תגמול על הדרכה קלינית.

משה בר סימן טוב: על פתיחת מסלולים.

מרב שביב: בדיוק.

מרב שביב: הגענו להסכם.

משה בר סימן טוב: מי שבא לפתוח מסלול, מראה שבאמת יש לו את היכולת להפעיל את ההכשרה הקלינית.

מרב שביב: אנחנו לא נפתח תכניות חדשות ולא נוסיף סטודנטים במקצועות האלה בלי שאנחנו יודעים שהסטודנט יכול לסיים את התואר אחרי שהוא עשה את ההתנסות המעשית.

קריאה: פתחתם.

מרב שביב: כל עוד אנחנו לא יכולים להבטיח את זה בפיזיותרפיה, בריפוי בעיסוק, בקלינאות תקשורת, לא נוכל לעשות את זה בתזונה.

אלי אלאלוף: אני פונה לשניכם ביחד.

אלי אלאלוף: ההרגשה של כולם היא שאין היום שליטה.

אלי אלאלוף: הנושא של התזונה, הם לומדים ואחר כך יש התמחות שהיא אחרת.

משה בר סימן טוב: מנותקת מהלימודים.

אלי אלאלוף: היא מנותקת מהלימודים.

קריאה: שההמתנה אליו היא ארבע שנים.

קריאה: ארבע שנים אני ממתינה.

אלי אלאלוף: אני יודע שזה דבר שכולם מתפוצצים וצריכים לעשות סדר כולל.

אלי אלאלוף: אולי צריך בכלל לשנות את המתכונת.

אלי אלאלוף: לימודים שלא קשורים להתמחות אוטומטית כחלק מהלימודים, אולי צריך לשנות.

אלי אלאלוף: אני לא יודע.

אלי אלאלוף: אני לא מומחה ואני לא רוצה לומר דברים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מה שהצעתי.

אלי אלאלוף: מצד אחד צריכים תזונאים וזה לא נכון שיש מספיק.

אלי אלאלוף: עובדה שאני מחפש תור בקופת החולים שלי, אני מתחיל פעם ראשונה, זה לא אפקטיבי, אני הולך הביתה ואתם רואים איך אני נראה.

אלי אלאלוף: זה מחסור מפני שכאשר אתה הולך למפגשים בתדירות לא גבוהה, זה לא מתאים.

אלי אלאלוף: אני יכול לתת לך את הניתוח הרפואי.

אלי אלאלוף: אני אומר שכל הנושא של התזונאים, צריך לעשות עליו עבודת עומק ובדיקה מחדש של כל המקצוע הזה, לימודיו, הכשרתו ושילובו במערכת.

אלי אלאלוף: רק גוף אחד יכול לעשות זאת, הובלת המשרד ובתיאום עם כל שאר הגורמים.

משה בר סימן טוב: אני לא מגלגל מכאן אחריות לא למל"ג ולא לגורמים אחרים.

משה בר סימן טוב: זאת פעולה משותפת.

משה בר סימן טוב: בסוף מי שמפעיל את תכניות הלימודים ואת ההכשרה, זה לא משרד הבריאות אלא האוניברסיטאות והמכללות.

משה בר סימן טוב: זה נעשה באחריותם.

אלי אלאלוף: אבל בתיאום.

משה בר סימן טוב: לא.

משה בר סימן טוב: זה בדיוק העניין.

משה בר סימן טוב: עד עכשיו זה לא היה בתיאום ועכשיו אנחנו מנסים לייצר את התיאום.

משה בר סימן טוב: כלומר, מה זה אומר לא היה תיאום?

משה בר סימן טוב: הגיעה מכללה, רצתה לפתוח איזושהי תכנית, בדקו את זה לפי קריטריונים שהם לצורך העניין אקדמיים לחלוטין ולא מבחינת הצורך הלאומי והאם יש מקומות לעבור את ההכשרה המעשית או לא.

משה בר סימן טוב: זה לא נעשה.

משה בר סימן טוב: אנחנו ראינו את הבעיה הזאת ועכשיו אנחנו מדברים.

אלי אלאלוף: עושים את זה?

משה בר סימן טוב: זאת העבודה שאנחנו עושים.

משה בר סימן טוב: זאת פעולה שהיא מורכבת כי זה בעצם לבוא ולתכנן מחדש את מסלולי ההכשרה.

משה בר סימן טוב: אנחנו מדברים היום על תזונה אבל אנחנו רואים את זה בכל מקצועות הבריאות.

משה בר סימן טוב: אנחנו גם מדברים על זה עם אלי גבאי שהיה בדיון הקודם ונמצא גם עכשיו כי חלק מזה הוא באמת לראות שיש סטנדרטים של מי יכול לעשות את ההכשרה הקלינאית, מה התגמול שניתן לו וכולי.

משה בר סימן טוב: חלק מהדברים הסדרנו.

קריאה: יש נציגים של התזונה?

משה בר סימן טוב: יש תזונאית ראשית שיושבת לימינך ויש את האיגוד שאחראי גם על התזונה.

משה בר סימן טוב: בוודאי שכן.

אלי אלאלוף: כמה זמן לדעתך הלמידה מחדש דורש כדי שתהיה תכנית משולבת ומתואמת?

מרב שביב: אני רוצה לציין שההסדרה שעשינו בפיזיותרפיה ארכה יותר משנה.

מרב שביב: נדרשנו גם לקבוע סטנדרטים וגם לעשות מיפוי של כל מקומות ההתמחות.

משה בר סימן טוב: והיא קרתה.

מרב שביב: בסופו של דבר ההסדרה, המשמעות של ההסדרה הייתה עצירה של תכנית חדשה בקריית אונו בפיזיותרפיה והפחתת מספרי הסטודנטים בכל המוסדות שמלמדים פיזיותרפיה לתואר ראשון.

משה בר סימן טוב: ושזה יהיה בהלימה למקומות בהם אנחנו יכולים לעשות להם הכשרה.

מרב שביב: אנחנו נעשה הסדרה דומה.

מרב שביב: לא מן הנמנע שנצטרך להפחית את המספר, אם לא יהיו מקומות התמחות נוספים.

משה בר סימן טוב: מה שמרב אומרת זה שזה קרה בפיזיותרפיה.

קריאה: כבר שלוש שנים זה לא קורה בתזונה.

מרב שביב: לא רק בתזונה.

מרב שביב: אני מזכירה שיש לנו גם את ריפוי בעיסוק ועוד.

אלי אלאלוף: אני עכשיו מדבר על תזונה.

מרדכי יוגב: צריך לתת תשובה גם לרופאי השיניים.

גילה רוזן: זה עלה גם בדיון הקודם וזה מתחבר בדיוק לזה כי אנחנו ישבנו עם משרד הבריאות וגם ישבתי עם המל"ג.

גילה רוזן: אני מנהלת את המחלקה לתזונה קלינית ברמב"ם.

גילה רוזן: הייתה לנו תכנית שאם היו מוסיפים תקינה, אפשר היה לקלוט הרבה יותר מתמחים.

גילה רוזן: אני מאוד מבינה את הסטודנטים.

גילה רוזן: ניסיתי מאוד לקדם את שנה רביעית.

אלי אלאלוף: לדעתך המערכת כפי שהיא היום מתאימה?

גילה רוזן: מה שקורה היום, לא.

גילה רוזן: צריך לשנות את זה.

גילה רוזן: הייתה לנו הצעה לשינוי.

אלי אלאלוף: אני לא יכול לעשות את זה עכשיו אבל מי שאחראי על זה, לדעתי ההובלה צריכה להיות של משרד הבריאות בתיאום עם כל שאר המערכות כולל מל"ג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו שומעים שיש לדוקטור רוזן תכנית.

אלי אלאלוף: אני במקרה מכיר את תל חי ושם יצאה מחלקה אחרת לתזונאים.

אלי אלאלוף: בואו נראה אם יש צורך בהתאמה.

אלי אלאלוף: אולי זה צריך להיות שונה בכל פינה אבל לדעתי בתחום הזה היום אין סדר.

אלי אלאלוף: זה מה שאני רואה.

אלי אלאלוף: אני ממליץ בשם חבריי חברי הכנסת שמשרד הבריאות ייקח את ההובלה ויביא תכנית מסודרת שכוללת גם את תקופת ההתמחות וגם את הלימודים.

משה בר סימן טוב: אנחנו עובדים על זה ועשינו את זה במקצוע אחד.

משה בר סימן טוב: אנחנו עובדים על זה עכשיו עם המל"ג בה היו חילופים והיה תווך בו לא היה מנכ"ל ולכן היינו קצת תקועים.

משה בר סימן טוב: עכשיו בשעה טובה יש מנכ"ל ואני מקווה שבחודשים הקרובים אנחנו נשלים את המשימה.

אלי אלאלוף: אנחנו נעשה מעקב.

משה בר סימן טוב: אני אומר משפט על רפואת שיניים כי תכננתי להיות כאן פחות זמן מזה שאני נמצא ויש לי אנשים שמחכים לי במשרד.

משה בר סימן טוב: בנוגע לשיניים, זאת סוגיה אחרת.

משה בר סימן טוב: אנחנו לא מדברים על הכשרה מעשית.

משה בר סימן טוב: מדובר על מי שכבר סיים את לימודי רפואת השיניים והוא יכול ללכת ולעבוד כרופא שיניים.

משה בר סימן טוב: הסוגיה הזאת של התגמול בזמן ההתמחות נדונה בשתי ערכאות בבית הדין האזורי והארצי לעבודה שנתן הכרעה מאוד ברורה.

משה בר סימן טוב: מה אנחנו כן עושים ומה אנחנו יכולים לעשות.

משה בר סימן טוב: מעט יותר כי בסוף יש לנו אילוצים מאוד קשים גם של תקנים וגם של תקציב ומי כמוך יודע עם כמה נושאים אנחנו צריכים להתמודד.

משה בר סימן טוב: אנחנו היום נותנים מלגות ל-24 סטודנטים בשנה.

משה בר סימן טוב: לא מספיק סטודנטים ואולי גם המלגות יכולות להיות יותר גבוהות.

משה בר סימן טוב: אנחנו מקווים שבשנת 2019 כחלק מההיערכות שלנו להרחבת טיפולי השיניים במימון ציבורי גם לקשישים, אנחנו נצליח להרחיב את מספר המתמחים שיקבלו מלגות מהמדינה.

משה בר סימן טוב: זה גם לא פשוט כי גם כאן כשרוצים לתת מלגה, צריך לתת תקנים ויש לנו מגבלה מאוד מאוד קשה של תקנים.

משה בר סימן טוב: אתה שמעת בעצמך בדיון הקודם.

משה בר סימן טוב: אני עכשיו מנסה לאתר תקן לרמב"ם של רופא שיניים כדי שיהיה אפשר לעשות שם התמחות באורתודנטיה או בשיקום או במשהו אחר.

משה בר סימן טוב: אנחנו מנסים למצוא פתרון בסורוקה.

משה בר סימן טוב: הדברים האלה הם מורכבים.

משה בר סימן טוב: מגוון הפתרונות שיש לנו הוא לא גדול אבל אנחנו כן ננסה להרחיב את מספר המתמחים שיקבלו מלגה.

משה בר סימן טוב: אני יודע שהדברים האלה לא יספקו אבל אני לא נוהג למרוח ולא נוהג לספר סתם סיפורים.

משה בר סימן טוב: אלה הם סוגי הפתרונות שאנחנו יודעים לתת בנקודת הזמן הזאת עם הצרכים המאוד מאוד מרובים שיש למערכת הבריאות.

אלי אלאלוף: תודה.

מרדכי יוגב: המנכ"ל, רק לומר דבר שהוא שמע ממני באופן אישי אבל חשוב שייאמר לפרוטוקול.

משה בר סימן טוב: אני בדקתי את זה.

משה בר סימן טוב: זה לא נכון.

משה בר סימן טוב: אני לא אומר לפרוטוקול משהו שהוא לא נכון.

מרדכי יוגב: אני אומר.

מרדכי יוגב: אני אומר מה שאני חושב ולא מה שאתה לא אומר.

מרדכי יוגב: אני אומר מה שאני אומר.

מרדכי יוגב: אנחנו הגשנו הצעת חוק שהמרכזים הרפואיים לא יגבו תשלום עבור ההתמחות ברפואת שיניים כי עוד היה מגיע להם שכר כי הם כבר רופאי שיניים.

מרדכי יוגב: המציאות היא שעלות הלימודים היא בין 20,000 ל-100,000 שקלים לשנה לסטודנט והם אינם מקבלים אפילו שכר מינימום עבור עבודתם.

מרדכי יוגב: האוניברסיטאות טוענות שעלות ההכשרה שלהם היא בשמיים.

מרדכי יוגב: צריך שהמדינה תממן שם את הצורך הזה.

אהרון פלמון: אין הבדל בין רופאי שיניים לרופאי ילדים.

מרדכי יוגב: יש פחות ופחות מתמחים בישראל.

משה בר סימן טוב: הטענה נטענה בבית הדין.

אלי אלאלוף: אני רוצה לסיים לפחות דיון אחד לגבי התזונאים.

אלי אלאלוף: נגיע לרופאי השיניים.

ניבה שפירא: משרד הבריאות מתנהג כמו לשכת השמה.

ניבה שפירא: יש מקצוע של תזונה, כל אלה שלא תזונאים מקצועיים, בסופו של דבר אם אנחנו פותחים את הטלוויזיה, אנשים שהם לא מומחים נותנים עצות.

ניבה שפירא: זאת אומרת, יש עשרות אלפים אלטרנטיביים וכל הזמן אומרים שיש יותר מדי תזונאים ועוצרים את זה.

ניבה שפירא: המל"ג נתן לנו – אני מאשקלון, אני ראש החוג לתזונה באשקלון – את הרשות בגלל פריפריה.

ניבה שפירא: הייתה מטרה כשנתנו לנו.

ניבה שפירא: את כל ההסכמים עם בתי החולים לאפשר את ההתמחות, עשינו לפי הנחיות של משרד הבריאות ובסופו של דבר לא נותנים לנו את זה גם עכשיו.

אלי אלאלוף: מה לא נותנים?

ניבה שפירא: לא נותנים לנו לקיים את ההתמחות במסגרת הדרום.

ניבה שפירא: 90 אחוזים מהסטודנטים הם משם.

אלי אלאלוף: מה התשובה?

ניבה שפירא: אין תשובה.

ניבה שפירא: אנחנו ביחד עם כל התזונאים בארץ, עם כל אלה שממתינים להתמחות.

ניבה שפירא: זאת אומרת, יש לנו כאן מצב שבאים אנשים מהדרום, 90 אחוזים מהם הם מהדרום, והם לומדים את שלוש השנים, תנאי הקבלה הם מאוד מאוד גבוהים ובסופו של דבר זה כמו החלטה להיות עני.

ניבה שפירא: הוא בא, לומד בשביל לא להרוויח אחר כך ובשביל לא להשתלב.

ניבה שפירא: אני לא רוצה להסתכל על זה רק כהשתלבות.

ניבה שפירא: מדע התזונה מפסיד מזה שאין תקציבים ואין תקציבי מחקר.

ניבה שפירא: זאת אומרת, לאנשים האלה זה כמו שסוגרים את המקצוע שהוא כל כך חשוב והחלק של המדע שלו לא מספיק בא לידי ביטוי.

ניבה שפירא: אנחנו באמת צריכים מהפכה בתחום של התזונה.

ניבה שפירא: חבל שחבר הכנסת פריג' הלך.

גלית אלדרוטי: אני אמנם מייצגת כאן את עמותת עתיד, עמותת הדיאטנים, הגוף המקצועי שמייצג את הדיאטנים בישראל אבל אני דיאטנית קלינית, בוגרת האוניברסיטה העברית.

גלית אלדרוטי: אני חייבת לסבר את האוזן.

גלית אלדרוטי: אני יושבת כאן וממש מתפוצצת מהנתונים הלא נכונים.

גלית אלדרוטי: אני סיימתי את לימודיי בפקולטה לחקלאות בשנת 1990.

גלית אלדרוטי: המתנתי שנתיים להתמחות.

גלית אלדרוטי: יצאתי בהגרלה לקראת הסוף והמתנתי שנתיים.

גלית אלדרוטי: אחר כך הייתי עשר שנים אחראית על ההתמחות בארץ.

גלית אלדרוטי: אחראית ארצית על ההכשרה המקצועית בתזונה.

גלית אלדרוטי: בהתחלה מטעם הפקולטה ומשנפתחו עוד בתי ספר, עברתי למשרד הבריאות.

גלית אלדרוטי: משרד הבריאות הוא הגוף האחראי על ההכשרה המקצועית בתזונה.

גלית אלדרוטי: זה לא נכון מה שנאמר כאן קודם שהמוסדות הם האחראים.

גלית אלדרוטי: להפך.

גלית אלדרוטי: המוסדות האקדמיים מושכים את ידיהם, עד היום משכו את ידיהם מהעניין ואמרו, לא.

גלית אלדרוטי: אם כן, זאת דרישה של משרד הבריאות.

גלית אלדרוטי: הנתונים הם לא נכונים והבעיה היא לא בת יום ולא בת יומיים אלא היא כמעט שלושים שנים.

גלית אלדרוטי: כאמור, אני סיימתי בשנת 1990.

גלית אלדרוטי: אנחנו מדברים כאן על בעיה שהולכת ותופחת.

גלית אלדרוטי: כשהיה מוסד אחד, רק הפקולטה לחקלאות באוניברסיטה העברית לימדה תזונה, המתנתי שנתיים.

גלית אלדרוטי: נפתחו עוד ארבעה בתי ספר ואנחנו רק מחריפים את הבעיה.

אלי אלאלוף: היום את במשרד הבריאות?

גלית אלדרוטי: לא.

גלית אלדרוטי: היום אני מייצגת כאן את עמותת עתיד.

גלית אלדרוטי: אני מלמדת.

אלי אלאלוף: מישהו ממשרד הבריאות יכול לתת לנו תשובה?

רונית אנדוולט: אני ראש אגף התזונה במשרד הבריאות.

רונית אנדוולט: אני רוצה לעשות קצת סדר בנתונים שנאמרו כאן.

רונית אנדוולט: גם אני תזונאית במקצועי.

רונית אנדוולט: אנחנו רוצים שמקצוע התזונה יהיה מוסדר.

רונית אנדוולט: נכון להיום האוניברסיטאות מכשירות את התואר.

רונית אנדוולט: אנשים יוצאים עם תואר ראשון בתזונה וההכשרה המעשית נעשית במסגרת משרד הבריאות.

רונית אנדוולט: משרד הבריאות לקח על עצמו את זה לפני מספר שנים בגלל שבאמת האוניברסיטאות לא כללו את ההכשרה המעשית בפנים.

רונית אנדוולט: כאשר היה מוסד אקדמי אחד בישראל והשתחררו משהו כמו 60 תזונאים כל שנה, השדות הקליניים היו מספיקים.

רונית אנדוולט: נכון להיום, כשיש 220 סטודנטים שמסיימים כל שנה, גם השדות הקליניים לא מספיקים וגם תכנית הלימודים צריכה לעבור שינוי.

רונית אנדוולט: אנחנו יושבים עם המל"ג ואני מקווה שאנחנו נוכל ליצור תכנית ארבע שנתית שההכשרה המעשית תהיה חלק מארבע השנים האלה, שיגדילו את תכנית הלימודים שתהיה מעודכנת להיום באותה שפה בינלאומית כמו המקצוע זה בעולם כאשר זה אחד המקצועות הכי אקדמיים שיש.

רונית אנדוולט: יש לנו היום 40 אחוזים עם תואר שני, 20 אחוזים עם תואר שלישי.

רונית אנדוולט: זה מקצוע מאוד מקצועי ואקדמי ונדרש להשוות את התנאים בלימודים בו לשאר מקצועות הבריאות.

רונית אנדוולט: אנחנו עובדים על זה עם המל"ג ואנחנו מאוד רוצים לקדם את זה.

אלי אלאלוף: תוך כמה זמן תסיימו את העבודה?

רונית אנדוולט: המל"ג נמצא אתנו.

רונית אנדוולט: אני מקווה שאפשר יהיה לסיים את זה בשנה הקרובה.

מרב שביב: אני אומרת שוב שהסיפור הוא לא רק תזונה אלא כל מקצועות הבריאות.

רונית אנדוולט: אבל כאן הנושא בוער יותר.

אלי אלאלוף: יש לי אלרגיה כששמים אצבע ומדברים על היד.

אלי אלאלוף: אני רוצה טיפול.

אלי אלאלוף: אנחנו כאן בכנסת עובדים רק עם אצבע אחת.

מרב שביב: אבל זו אותה סוגיה.

רונית אנדוולט: זו לא אותה סוגיה.

רונית אנדוולט: זו סוגיה שונה.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה.

אלי אלאלוף: תנו לנו תשובה לגבי התזונאיות.

אלי אלאלוף: אפשר לומר שלקראת ספטמבר הקרוב תהיו בתכנית חדשה?

מרב שביב: לא.

מרב שביב: אני לא יכולה להגיד.

מרב שביב: אני מצטערת.

מרב שביב: אני לא אקח את האחריות על משהו שהוא גם באחריות משרד הבריאות.

מרב שביב: יצא מנכ"ל משרד הבריאות אבל הסוגיה היא סוגיה של מיפוי של מקומות ההתנסות המעשית שלא נמצאים באחריות ובפיקוח המועצה להשכלה גבוהה.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: זה של משרד הבריאות.

רונית אנדוולט: את המיפוי של מקומות ההכשרה יש לנו.

מרב שביב: המיפוי, בסדר.

מרב שביב: הסוגיה היא סוגיה שצריך לקחת אחריות.

מרב שביב: המיפוי הוא גם בתזונה וגם במקצועות האחרים.

מרב שביב: יכול להיות שאפשר יהיה להתקדם מהר יותר עם תזונה, אם כבר יש את המידע הזה ומשרד הבריאות יהיה מוכן להעביר אותו בצורה שוטפת כדי שאנחנו נוכל בצורה שוטפת לתכנן את מספרי הסטודנטים.

רונית אנדוולט: מדובר גם בשנה רביעית, תוספת שנת לימוד גם של המל"ג-ות"ת.

מרב שביב: הסוגיה הנוספת היא סוגיה תקציבית.

מרב שביב: יש כאן שתי סוגיות, גם תכנונית וגם תקציבית.

אלי גבאי: אדוני היושב ראש, דנו לפני שלוש שנים וארבע שנים והסדרנו את נושא ההכשרה הקלינית עם המשבר הגדול שהיה.

אלי גבאי: נוספו כאן עשרות מקומות שאני אישית דאגתי בהתנסות המעשית של הדיאטניות, של התזונאיות, לקבל במהלך השנתיים האחרונות.

אלי גבאי: פתחנו בשירותי בריאות כללית עוד ועוד מקומות כדי שסטודנטים יודרכו.

אלי גבאי: השדה מוכן להיכנס למצב שהלימודים יהיו ארבע שנים.

אלי גבאי: אני חושב שלעשות עוד דיון ועוד דיון ועוד מיפוי ועוד מיפוי, זה בדיוק מה שקרה עם המקצועות הקודמים ואתם גוררים רגליים.

אלי גבאי: אני אומר לכם שאתם גוררים רגליים והאשם הוא בכם, במל"ג, ולא באף אחד אחר.

אלי גבאי: אתם תמשיכו לעשות מיפוי ועוד מיפוי ועוד מפה ועוד מיפוי, ובסוף נגיע למפת שולחן ולא נגיע לשום דבר.

אלי גבאי: אדוני היושב ראש, יש בג"ץ מ-2012 כמדומני שמורה למדינה, למל"ג, כבר להתחיל בתכנית ניסיונית וגם זה לא יושם.

אלי גבאי: יש כאן תכניות שקרמו עור וגידים על ימין ועל שמאל ושום דבר לא יושם.

אלי גבאי: זה משליך לזה וזה משליך לזה.

אלי גבאי: אדוני היושב ראש, קודם כל צריכה להיות החלטה, לצאת החלטה חד משמעית שעוצרים ומקפיאים פתיחת מקומות חדשים.

אלי גבאי: זה דבר ראשון כי השוק מוצף.

אלי גבאי: תזונאיות נוסעות מהצפון לטפל בדרום כי אין מקומות עבודה.

אלי גבאי: זה מתחבר גם לישיבה הקודמת כי אם אין תקנים במערכת, חסרות מאות תזונאיות במערכת, גם אי אפשר להדריך תזונאית.

אלי גבאי: אם אי אפשר להדריך תזונאית, אי אפשר לתת טיפול.

אלי גבאי: לכן אני אומר שצריכה קודם כל לבוא החלטה מהמל"ג, לצאת ולומר שהם עוצרים.

אלי גבאי: יש דוח של משרד הבריאות לפיו עד 2025 אין צורך בתזונאיות.

מרב שביב: אני יכולה לומר חד משמעית שזאת החלטה שכבר קיבלנו.

מרב שביב: אנחנו בכל מקצועות הבריאות לא מוסיפים סטודנטים כל עוד אין מקומות להתנסות מעשית.

קריאה: הרבה מכללות יצאו.

מרב שביב: מכללת אשקלון הוכיחה לנו והראתה לפני שהיא פתחה את המוסד שיש תוספת תקנים ורק על סמך העמדה של משרד הבריאות - - -

אלי גבאי: למה הם מחכים שנתיים וחצי לצאת אחרי שהם הוכיחו לכם?

אלי גבאי: אין תכנון.

אלי גבאי: זה בדיוק העניין.

מרב שביב: לגבי אשקלון ספציפית הייתה הסכמה של משרד הבריאות.

חן אדרי: אני מאילת.

חן אדרי: בן 27.

חן אדרי: אני לומד בפקולטה לחקלאות ואני מסיים עוד חודשיים את הלימודים.

חן אדרי: כל מה שנאמר עד עכשיו זה טוב ויפה.

חן אדרי: אני עוד חודשיים מסיים את הלימודים ולא יודע מה קורה אתי.

חן אדרי: תקופת ההתמחות מתקיימת אחרי פתיחת שנת הלימודים הבאה, וזה אומר שגם אם אני רוצה להירשם לתואר שני כרגע, אין לי את האופציה.

חן אדרי: חוץ מזה, אם אני אבחר בהתמחות במקרה המוקדם, אין לנו תנאים סוציאליים.

חן אדרי: זה נאמר קודם לכן וזה נאמר יפה מאוד.

חן אדרי: אנחנו פחות ממעמד של סטודנט.

חן אדרי: אפילו הסעות, אנחנו צריכים לשלם מחיר מלא.

חן אדרי: אין לנו מלגות.

חן אדרי: אין לנו כלום.

חן אדרי: אני עכשיו אילתי, אני רוצה לחזור לאילת, אבל אין מקום התמחות באילת.

חן אדרי: למה? אין תקנים.

חן אדרי: יש לנו כאן בעיה שהיא בעיה נגררת ולטווח הארוך אתם מפסידים אנשים טובים שנושרים מדי שנה וזה יפגע בבריאות הציבור בהמשך.

חן אדרי: זה מקצוע שהוא כל כך חשוב ואני מצטער, אני מדבר עכשיו באמוציונאליות אבל אתם לא מבינים לטווח הארוך כמה זה פוגע, כמה תחלואה אפשר למנוע ברגע שתטפלו בבעיה הזאת.

עדי משניות: אם אפשר להוסיף עוד נקודה אחת.

עדי משניות: אני חברת מל"ג מטעם התאחדות הסטודנטים.

עדי משניות: אני רוצה להתייחס לנושא הזה של הפורום.

עדי משניות: אני מכירה ומעריכה גם את סמנכ"לית תכנון וגם את מנכ"ל המשרד ואני רוצה להאמין להם כשהם אומרים שהם יושבים על הדברים אבל בסוף יש החלטת מל"ג מ-2013 בה מל"ג אמרה והצביעה על זה שהיא מביעה תמיכה עקרונית בהמלצות הוועדה הבינלאומית בדבר הכללת הפרקטיקום בתכנית הלימודים.

עדי משניות: כשאני התחלתי לעבוד בהתאחדות הסטודנטים, זה היה עוד כאשר פרופסור מקורי בדיוק יצא מהפורום.

עדי משניות: חבר'ה, אנחנו חמש שנים אחרי ואי אפשר להמשיך כך.

עדי משניות: חייבים לגזור מסגרת זמנים ששני המשרדים יכולים להתחייב עליה.

עדי משניות: נכון, לא הכול אחריות של מל"ג ולא הכול אחריות של משרד הבריאות, אבל בזמן שאתם מדברים על מי לוקח אחריות, יושב כאן חן והוא צריך מענה.

עדי משניות: הייתי באמת רוצה לגזור לוח זמנים לדבר הזה.

בן סנדיק: אנחנו מכינים את המתמחים לבחינות רישוי של משרד הבריאות.

בן סנדיק: אני באופן אישי דיברתי עם למעלה מ-400 מתמחים.

בן סנדיק: אנחנו מלווים אותם ואני באמת הגעתי לשורש של העניין ואני יכול להגיד לכם שהם במצוקה מטורפת.

בן סנדיק: הם נעזרים בהורים שלהם כדי להתקיים.

בן סנדיק: המקצוע הזה הפך להיות מקצוע שגם כאשר מגיעים כבר לקצה המנהרה, השכר, כמו שדיברנו בדיון הקודם, הוא מעליב והם משלמים עבור ההתמחות שלהם.

בן סנדיק: הם ממתינים שנתיים.

בן סנדיק: דיברנו על כך כבר בעבר.

בן סנדיק: זאת לא פעם ראשונה שהנושא הזה עולה וזה מרגיש לי שאלה סתם דיבורים ואנחנו לא נגיע לשום פתרון.

אלי אלאלוף: תודה על סתם דיבורים.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני רוצה לסכם את הנקודה הזאת.

אלי אלאלוף: הנושא של התזונאיות וכל התחום הזה, אני מרגיש, ואני חייב לומר לכם, שיש בעיה אנושית מאוד קשה מיידית.

אלי אלאלוף: כל הצעירים הנפלאים האלה, אנחנו כאן מזניחים אותם וזורקים אותם, לא עלינו, לאיזה מקום ללא שום אחריות ממשלתית וציבורית.

אלי אלאלוף: אני מבקש ממשרד הבריאות לכנס ישיבה בדחיפות ולדון בשתי רמות, הרמה המיידית של בוגרי הקורסים של השנה ואלה שנמצאים מחוץ למקצוע למרות ההכשרה שקיבלו, לחפש עבורם פתרונות.

אלי אלאלוף: אי אפשר להתחמק מזה.

אלי אלאלוף: תעשו את זה בתיאום עם המל"ג-ות"ת.

אלי אלאלוף: שנית.

אלי אלאלוף: אני מבקש מהמל"ג-ות"ת לסגור – בתהליך עליו אתם תחליטו – כל הכשרה של אנשים שמתחילים עכשיו בתחום הזה.

אלי אלאלוף: אין שום הצדקה שתמשיכו לרשום ולהכשיר אנשים שאין להם עתיד בתחום הזה.

אלי אלאלוף: זאת אשליה.

אלי אלאלוף: אולי זה עושה כסף לקופה של המכללות אבל זה משלה את הציבור.

אלי אלאלוף: אתם חייבים להפסיק ומיידית.

אלי אלאלוף: שלישית.

אלי אלאלוף: אני מבקש ממשרד הבריאות וה-ות"ת לשבת כדי לתכנן את המקצוע בתנאים האפשריים כך שזה יענה לקריטריונים הבינלאומיים, לצרכים המקומיים, עם ראייה.

אלי אלאלוף: ב-ות"ת יש יחידת תכנון מצוינת.

אלי אלאלוף: במשרד הבריאות יש יחידת תכנון לא פחות טובה.

אלי אלאלוף: שישבו המתכננים ויעבדו על זה.

אלי אלאלוף: אי אפשר להמשיך ולתת תשובות, ואני רואה שזה כבר חמש שנים.

אלי אלאלוף: אנחנו נקיים ישיבת מעקב תוך שלושה חודשים, מיד אחרי הפגרה הקרובה.

אלי אלאלוף: נקיים דיון ארוך ומסודר בתחום הזה.

אלי אלאלוף: לגבי התזונאיות, סיכמנו.

אלי אלאלוף: לגבי רפואת שיניים.

אלי אלאלוף: מישהו רוצה להתייחס?

מרדכי יוגב: יש כאן שני ראשי פקולטות וסטודנטית.

אנדרה רסטמן: אני מייצגת את המתמחים.

אנדרה רסטמן: אני רוצה להתייחס לעניין המלגות.

אלי אלאלוף: אנחנו מדברים על רופאים מתמחים.

אנדרה רסטמן: על רופאים מתמחים.

אנדרה רסטמן: אני לא סטודנטית.

אנדרה רסטמן: אני רופאה כבר כמה שנים ואני מתמחה.

אלי אלאלוף: עשינו דבר טוב בדיון הקודם.

אלי אלאלוף: ביטלנו לכם את בחינת הסיום.

אנדרה רסטמן: זה היה כבר אחרי.

אנדרה רסטמן: אני רוצה לומר שמנכ"ל משרד הבריאות התייחס ל-24 מלגות אבל המלגות האלה הן לא מלגות מחיה ואפילו לא מלגות של שכר לימוד.

אנדרה רסטמן: אלה 24 מלגות על 139 רופאים מתמחים.

אנדרה רסטמן: אלה מלגות שמוזילות לי את שכר הלימוד, לי אישית במקצוע שנקרא רפואת הפה, שכבר לפני עשור הוועדה הזאת, מרכז המחקר והמידע של הכנסת, דוח מבקר המדינה וכל מי שנגע בדבר הסכים שזה מקצוע שהוא הכרחי ברפואת שיניים בארץ, מקצוע שיש צורך בו ולכן הם נתנו מלגות שהן כמו פלסטר.

אנדרה רסטמן: טיפה בים.

אנדרה רסטמן: מה עם חברים שלי שמשלמים 80,000 שקלים, 100,000 שקלים, 120,000 שקלים וגם שמממנים לי מלגה שמוזילה לי מעט את שכר הלימוד, אבל עדיין אני צריכה לשלם.

אלי אלאלוף: מה גובה המלגה?

אנדרה רסטמן: מנכ"ל משרד הבריאות אמר שהפתרון שיש להם כרגע 24 מלגות.

אנדרה רסטמן: 50,000 שקלים לראש לכל הארץ.

אלי אלאלוף: לשנה?

אנדרה רסטמן: 50,000 שקלים למתמחה בשנה שכבר לפני עשור - - -

אלי אלאלוף: כמה זמן תקופת ההתמחות?

אנדרה רסטמן: ארבע שנים של התמחות.

אלי אלאלוף: כל שנה הוא מקבל 50,000 שקלים.

אנדרה רסטמן: הוא מסבסד לי.

אנדרה רסטמן: אני משלמת 20,000 שקלים במקום 70,000 שקלים.

אנדרה רסטמן: יש לי חברים שמשלמים 80,000 שקלים, 70,000 שקלים, 100,000 שקלים ו-120,000 שקלים.

אלי אלאלוף: ההתמחות נעשית במרפאה של רופא שיניים?

אנדרה רסטמן: ההתמחות נעשית במסגרת של מוסדות שקיבלו אקרדיטציה לבצע את ההתמחויות.

אנדרה רסטמן: אני עושה את זה במחלקה של בית חולים אוניברסיטאי, בבית חולים ברזילי.

אנדרה רסטמן: יש כמה מוסדות מכשירים.

ארווין וייס: תרשו לי לתקן כאן מספר עיוותים.

ארווין וייס: ראש בית הספר לרפואת שיניים באוניברסיטת תל אביב.

ארווין וייס: 75 אחוזים מכל המתמחים במדינת ישראל ברפואת שיניים הם בשני המוסדות, האוניברסיטה העברית הדסה ואוניברסיטת תל אביב.

ארווין וייס: ההכשרה הזאת היא הכשרה סופר יקרה כי בסופו של יום מביאים לשם רופאי שיניים מומחים בעלי ותק שיודעים ללמד מומחים אחרים.

ארווין וייס: האנשים האלה, בניגוד לרפואה, כאשר הרופאים המומחים בעלי ותק יושבים בבית חולים על תקציב המדינה והמדינה משלמת להם תקן, ותוך כדי עבודתם הם מכשירים את המתמחים ברפואה שבאים להתמחות בתוך בית החולים וגם למתמחים יש תקן.

ארווין וייס: ברפואת שיניים צריך להביא מהבית מומחים ותיקים, לשלם להם משכורת כדי להכשיר את המומחים הצעירים.

ארווין וייס: בזה זה שונה לחלוטין מאשר מה שקורה ברפואה ולכן העלויות מאוד מאוד גבוהות.

ארווין וייס: זאת נקודה ראשונה.

ארווין וייס: נקודה שנייה.

ארווין וייס: המתמחים ברפואת שיניים היום מספקים מעט מאוד מהביקוש האמיתי במדינה.

ארווין וייס: זה יפה שמשרד הבריאות מעביר חוקים ובחוקים האלה מקבלים באוכלוסייה טיפול שיניים חינם לילדים, ועכשיו גם מבוגרים, אבל מי יטפל בהם?

ארווין וייס: האם רופא השיניים הכללי שסיים זה עתה את לימודיו עם ניסיון מזערי?

ארווין וייס: להזכירכם, כל לימודי רפואת השיניים הם בסך הכול שנתיים ניסיון קליני.

ארווין וייס: על זה מקבלים רישיון לעבוד.

ארווין וייס: המומחה עובד עוד ארבע שנים תחת השגחה של מומחים אחרים כדי להתמחות בתחומו.

ארווין וייס: כלומר, מומחה ברפואת שיניים בסופו של יום מקבל לימודים או הכשרה קלינית פי שתיים מאשר רופא שיניים שסיים לימודים.

ארווין וייס: זאת עובדה פשוטה שהציבור לא יודע.

ארווין וייס: יש הבדל תהומי בין מומחה לבין רופא שיניים כללי.

ארווין וייס: כל הסאגה הזאת של הלימודים לכיוון ההתמחות ברפואת שיניים נעשתה עד היום במשך שלושים וכמה שנים מאז שזה קיים, הייתי אומר כמעט במחשכים, בתוך המוסדות להשכלה גבוהה, מבלי שיתוקצבו, מבלי שהמוסדות להשכלה גבוהה נתנו לזה שקל אחד ליום, והייתי אומר אפילו – אני לא רוצה להגיד במחשכים כי זה לא שקוף.

ארווין וייס: האנשים האלה לא סטודנטים, המורים שלהם לא מורים באוניברסיטה, הדברים האלה נעשים כי אין מקום אחר להכשיר אותם.

ארווין וייס: זה המקום לעשות את זה.

אלי אלאלוף: למה לא עושים את זה במקביל למה שנעשה ברפואה?

ארווין וייס: זה בדיוק הנושא שאני מעלה.

ארווין וייס: המנכ"ל יצא מכאן ואמר בצורה מאוד מאוד יפה שיש שני פסקי דין, שישלמו ההורים העשירים.

ארווין וייס: העובדה בשטח היא שאתה חייב להיות מאוד מוכשר מצד אחד ואבא מאוד עשיר מצד שני, כדי לצאת מומחה לניתוחי חניכיים או מומחה לטיפולי שורש.

ארווין וייס: זאת המציאות העגומה של מדינת ישראל.

אלי אלאלוף: אבל מומחה לתיקון הציפורניים אצל הרופאים - - -

ארווין וייס: תקן של המדינה.

ארווין וייס: הם מקבלים משכורת.

אהרון פלמון: זו בדיוק הנקודה שאני העליתי.

אלי אלאלוף: זה אף פעם לא עלה לדיון בוועדת הבריאות?

ארווין וייס: זה המקום הראשון שזה עולה.

אהרון פלמון: עלה ב-2012, עלה אצל מבקר המדינה ב-2015, תמיד אותה המלצה האומרת שצריך לממן את זה ותמיד אותה תוצאה שהיא לא קורה כלום.

אהרון פלמון: זה דיון שלישי ואולי הפעם הדרג הפוליטי ישים יותר משקל לנושא הזה כי אחרת זה ימשיך להיות עוד מאותו דבר.

אהרון פלמון: יהיה מומחה לילדים בשיניים שמשלם הכול ויהיה מומחה לילדים שמקבל שכר, ושניהם בסל הבריאות.

אהרון פלמון: זה אותו הדבר במדויק.

אהרון פלמון: ברפואת שיניים אומרים שאנחנו מטפלים בכשלי שוק.

אהרון פלמון: מה זה נקרא מטפלים בכשלי שוק?

אהרון פלמון: אם יש – אני לא רוצה לומר פראייר, סליחה, כי זה מקום מכובד – רופא שמוכן לשלם ומוסד שמוכן ללמד, המדינה הרוויחה מומחה ולא צריך לשים שם אגורה אבל התוצאה היא, כפי שאני מזכיר, שיש מומחה אחד ל-12,000 אנשים ברפואת שיניים ושני מומחים ל-1,000 אנשים ברפואה.

אהרון פלמון: פי 24.

אהרון פלמון: זאת התוצאה.

אהרון פלמון: אני לא מדבר על העיוות בתהליך הקבלה.

אהרון פלמון: הילד שלי לא יוכל להתמחות בבית הספר שאני מנהל ואני לא מרוויח קצת כסף.

אהרון פלמון: עד כדי כך זה יקר במקצועות מסוימים.

אהרון פלמון: הגיע הזמן שהדרג הפוליטי יגיד עד כאן, לא מעניין אותנו כלום, זה בסל הבריאות, הכול בסל הבריאות והתנאים להכשרת הרופא המומחה יהיו אותם תנאים ובזה העסק ייפתר.

אלי אלאלוף: לא הייתה כל תכנית שהוכנה על ידי משרד הבריאות בתיאום עם כל הגורמים?

קריאה: לא.

ארווין וייס: אין תכנית כזאת.

אלי אלאלוף: להשוות את זכויות רפואת השניים לרפואה הרגילה?

אהרון פלמון: לא.

אהרון פלמון: משרד הבריאות, האגף לבריאות השן, מבין את הבעיה ולכן הם יזמו מה שנקרא מבחני תמיכה.

אהרון פלמון: נותנים כמה פירורים לשטח אבל אלה פירורים וזה לא פותר שום דבר.

ארווין וייס: אני רוצה לתקן דברים לא מדויקים שנאמרו כאן.

ארווין וייס: משרד הבריאות משלם כסף לשני המוסדות כדי להגדיל את המכסה של המתמחים.

ארווין וייס: הוא לא נותן מלגה למתמחה.

ארווין וייס: הכסף הזה לא מגיע למתמחה.

ארווין וייס: הכסף הזה מגיע למוסד שלי ולמוסד של אהרון כדי שבמקום שנכשיר שישה מתמחים, נכשיר שמונה מתמחים, כדי לכסות את הפער בשוק לצורך במומחים לילדים.

ארווין וייס: זה לא כסף שבא לפתור בעיה של המתמחים.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לסכם.

אלי אלאלוף: אני חייב לסיים את הדיון.

אלי אלאלוף: סליחה, אני מתנצל על הלחץ שאני נמצא בו.

מרדכי יוגב: משפט אחד.

מרדכי יוגב: המחסור הוא כל כך גדול ונגיד שבעוד עשור גם אם אתה תרצה טיפול שיניים, השתלה או משהו כזה, או מומחים בנושאים שונים, לא תמצא.

מרדכי יוגב: מדברים על מספרים כל כך קטנים שאם זה לא יקבל טיפול ממשלתי ואם לא יושקע כאן כסף להכשרתם של מומחים, לא יהיו רופאים.

אלי אלאלוף: אני מודה שלא התכוננו מספיק טוב לדיון.

אלי אלאלוף: אני אקיים דיון מתוכנן טוב יותר בנושא רפואת השיניים בכלל כולל מעמד רפואת השיניים והכשרת הרופאים.

אהרון פלמון: אפשר לפני הפגרה?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אם רוצים להיות רציניים, כדאי שנחכה.

אלי אלאלוף: נעשה את זה מיד אחרי הפגרה.

אלי אלאלוף: מיד אחרי החגים נעשה את הדיון בצורה רצינית.

אלי אלאלוף: אני מבקש מכל מי שיש לו מסמכים בעניין הזה, תעבירו לנו כדי שננסה להקים צוות, תרכז את הצוות היועצת שלנו, רחלי, ואנחנו נכין מסמך כדי שנקיים כאן דיון כולל הנקודות שאתם מכירים טוב מאתנו ומה צריכים לעשות כדי שתהיה חדשה.

אלי אלאלוף: אני מציין שהטלאי על טלאי, לא לשם כך מתכנסים.

אלי אלאלוף: אם אנחנו יכולים, ואנחנו יכולים, להפוך את זה לחוק כדי שזה יהיה חלק אינטגרלי של הרפואה הציבורית, במיוחד שהכנסנו שתי אוכלוסיות גדולות - עד גיל 18 שזה יהיה בעוד שנה ומגיל 75 ומעלה.

אלי אלאלוף: תקראו, זה בין היתר דוח העוני.

אלי אלאלוף: עשינו את זה כדי להתקדם אבל מול ההחלטות האלה שהן כאילו אחריות על קבוצות, לא לקחנו בחשבון את הנושא של כוח האדם הנדרש כדי לעשות את זה.

אלי אלאלוף: אם כן, אנחנו ננסה לבנות תכנית בעקבותיה נכין הצעת חוק שבוודאי יוביל אותה חבר הכנסת מוטי יוגב, כדי להביא את המדינה להחלטה לגבי שינוי מעמד רפואת השיניים.

אלי אלאלוף: בינתיים זה הסיכום.

אלי אלאלוף: אני מודה לכולם ומתנצל על הלחץ המטורף שהיה היום.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.