ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 179, 2018-06-12 11:00

אורי מקלב: השעה הזאת יכולה להיות בוקר טוב וגם צהריים טובים.

אורי מקלב: אז אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המדע והטכנולוגיה.

אורי מקלב: היום יום שלישי, כ"ט בסיוון תשע"ח, ה-12.6.18, על סדר יומנו, ערים חכמות בערי הפריפריה.

אורי מקלב: צריך לציין שהדיון שלנו היום הוא במסגרת ציון יום ערי הפיתוח שיוזמים חברי הכנסת מאיר כהן וחבר הכנסת אלי אלאלוף, אני מניח שבהמשך הם יגיעו.

אורי מקלב: בכמה וכמה ועדות דנים היום בדיונים מיוחדים לציון יום ערי הפיתוח.

אורי מקלב: אנחנו גם במסגרת הזו מארחים אצלנו תלמידים מיקנעם ודימונה, כדי שנרגיש ככה ממש את הפריפריה.

אורי מקלב: הנה אני רואה אותם.

אורי מקלב: תלמידים שכבר קרובים לחופש, נכון?

תלמיד/ה: כן.

אורי מקלב: כבר נוגעים בחופש, בעוד כמה ימים.

אורי מקלב: לנו יש חופש רק באוגוסט, אז יש לנו עוד חודש.

2186: הייתם בחופש רק עכשיו.

אורי מקלב: אנחנו כל הזמן בחופש.

אורי מקלב: יש אנשים שיאמרו שיותר טוב שנהיה בחופש מאשר שנהיה פה.

אורי מקלב: יש רבים שמייחלים, כל אחד איך שהוא מסתכל.

אורי מקלב: לפני שאני אתן לאחרים לדבר, אני רק אפתח בחשיבות של היום הזה באופן כללי.

אורי מקלב: יש חשיבות מאוד מאוד גדולה לראות איך אנחנו פועלים לשיפור וקידום הנושא של ערי הפריפריה.

אורי מקלב: היום הנושא הזה הוא נושא שעומד לנגד עינינו.

אורי מקלב: אני לא יכול להגיד שאנחנו רואים שינויים מהותיים.

אורי מקלב: יש שינויים ואני חושב שנעשה הרבה כדי לחזק את עיירות וערי הפיתוח, אבל בכל אופן כל הנתונים מראים, במיוחד הנתונים שהתפרסמו הבוקר על ידי מרכז המחקר של הכנסת, שפערים גדולים ולא מעטים בכל התחומים קיימים, יש פערים בין הפריפריה לבין מרכז הארץ.

אורי מקלב: זה גם בשכר, השכר הממוצע בפריפריה הוא יותר נמוך מהשכר הממוצע במרכז או בערים שהן לא פריפריה, נושא של שכר מינימום, 41% מהשכירים משתכרים מתחת לשכר מינימום כשבערים האחוז הוא יותר גבוה.

אורי מקלב: נתון שהוא טוב ולא טוב, תלוי איך מסתכלים עליו, מחיר הדיור.

אורי מקלב: מחיר הדיור באופן יחסי לארץ הוא עלה בשנים האחרונות, אם הפער היה 20% בין הערים - - - לבין הפריפריה, הפער הצטמצם, דהיינו שהדירות היום יקרות יותר בערי הפיתוח ממה שהיה פעם.

אורי מקלב: היום להגיע לדירה גם בפריפריה זה נהפך לדבר קשה מאוד, בכל מקום המחירים קפצו ועלו.

אורי מקלב: אז זה אומר מצד אחד שהיינו יכולים להגיד 'הנה, יש ביקוש, באים לפריפריה', אז זה שיש ביקוש זה נכון, זה עדיין לא סותר שמהרבה בחינות מי שגר והוא לא יכול להגיע לדירות במרכז והוא בא לגור בפריפריה בגלל מחירי הדירות, עדיין ההתנהלות וההשתכרות שלו ופערי החינוך קיימים.

אורי מקלב: זה עדיין לא אומר.

אורי מקלב: זה דבר אחד.

אורי מקלב: דבר שני, זה רק יכול להגיד שיש לנו בעיה כללית במצוקת הדיור וזה מעלה את המחירים וזה בא לידי ביטוי גם בפריפריה.

אורי מקלב: זה ברור שבסופו של דבר, בין אם זה שכירות, כשמחירי הדיור עולים אז גם השכירות היא בהתאם, כך שהיום העלות לדיור היא עלות גבוהה.

אורי מקלב: היום לנהל משק בית, לנהל תא משפחתי, המחיה היא בהרבה דברים יותר גבוהה מהמרכז מכיוון שאין תחרות.

אורי מקלב: כשהעלויות הן יותר גבוהות אז לגור - - - הייתי בערד לא מזמן, הייתי במרכז המסחרי, ראיתי מחירים, המחירים הם גבוהים.

אורי מקלב: אז זה כפליים, גם ההשתכרות שלך יותר נמוכה ובסופו של דבר בגלל כל הסיבות המחירים הם גבוהים, מטבע הדברים.

אורי מקלב: השאלה שנשאלת כאן, כשאנחנו היום באים לדון בפריפריה, ערים חכמות בפריפריה, האם זה לעג לרש?

אורי מקלב: בבחינת כמו לתת למישהו רכב אוטונומי, לתת לו רכב קדילאק, למישהו שהוא עני ורש, לתת לו רכב קדילאק, אתה צוחק עליו?

אורי מקלב: מאיפה הוא ישלם ביטוח, מאיפה ימלא דלק?

אורי מקלב: מה אתה נותן לו רכב קדילאק?

אורי מקלב: האם כשאנחנו באים לדון היום, ובחרנו במיוחד את הנושא הזה, ערים חכמות בפריפריה, הפערים הם פערים גדולים, על מה אנחנו מדברים?

אורי מקלב: אז אנחנו בכל אופן חושבים, זו מטרת הדיון, להראות כמה שערים חכמות כן יכול קודם כל לתת מענה וחיזוק באופן בלתי רגיל ודווקא בערי הפריפריה, לחזק את ערי הפריפריה על ידי שנהפוך אותן לערים חכמות.

אורי מקלב: לערים חכמות יש יתרונות רבים.

אורי מקלב: זה מתחיל מהדברים הקטנים, שהם לא כל כך קטנים, של ניקיון ואשפה, תאורה, חניה, במקרה של פריפריה זה אולי פחות, אבל גם יכולים להיות פתרונות, שיפור באופן דרמטי בנושא חינוך, תחבורה, תחבורה ציבורית, תחבורה באופן כללי.

אורי מקלב: כך שיש הרבה מגוון, אין כמעט תחום שעיר חכמה לא יכולה לגעת בה, שהיא גם משפרת את איכות החיים וגם מוזילה עלויות בסופו של דבר.

אורי מקלב: הבעיה בערים חכמות זה ההשקעה.

אורי מקלב: כפי שרבים יודעים, גם היום המצב הסוציואקונומי של הערים, גם המחקר הזה נמצא, הוא בסופו של דבר נמוך מאוד, אבל יחד עם זאת מצב סוציואקונומי נמוך זה עדיין לא אומר שבעיר הזו לא גרים אנשים שיש להם את האפשרות ואת היכולות להשתלב בערים חכמות.

אורי מקלב: זה נובע מתוך - - - ואת הרצון ואת המוטיבציה דווקא הגדולה ביותר.

אורי מקלב: ערי פריפריה הן היום יותר מבחינה חברתית, חינוך, פערים בשכר, מחירים של הדיור הגבוהים שאמרנו, אבל הגיאוגרפיה, זה שהמרחקים הצטמצמו, אי אפשר להתעלם מזה שהיום המרחקים הצטמצמו.

אורי מקלב: היום להגיע גם מערים רחוקות למרכז הארץ, אלה זמנים שאפשר להכיל אותם, אפשר להתמודד איתם.

אורי מקלב: אני מכיר הרבה אנשים שנוסעים בירושלים, לעבודה או מעבודה שעה ו-40.

אורי מקלב: אשתי, גרה בירושלים, עובדת 39 שנה בחינוך באזור דרום ירושלים, בשכונת קטמון, אנחנו גרים ברמות, שעה ו-40, שעה וחצי זה כבר נס.

אורי מקלב: שעה ו-40 באוטובוס, בנסיעה קשה, המתנות רבות, אם לא באוטובוס הראשון, באוטובוס השני, צריך להחליף, אין אוטובוס אחד, עמוסים, סיבובים, שעה ו-40, אני לא מגזים.

אורי מקלב: כשהיום בשעה ו-40 אפשר להגיע כמעט מכל מקום למרכז הארץ, ודאי למרכזים עירוניים בולטים של תעסוקה ועם נוחות.

אורי מקלב: אם אנחנו נדע לשלב, להפוך דווקא את ערי הפריפריה, להפוך אותן לערים חכמות, אני חושב שאנחנו ניתן דחיפה מאוד גדולה מכיוון שהקולקטיב שיש בערים חכמות, המוטיבציה, זה יכול דווקא לתת את היכולת ואת הרצון שלנו ואת המאמצים שלנו לעשות את זה.

אורי מקלב: מה שצריך בעניין הזה זה עזרה.

אורי מקלב: אם אנחנו ניתן את העזרה להיכנס לתוך התהליך הזה יכול להיות שנמצא את עצמנו, לדעתנו, במקום אחר לגמרי.

אורי מקלב: אני רוצה לשמוע, אני רוצה לכוון את הדיון לכיוון הזה.

אורי מקלב: אני אפתח עם מר שלמה בוחבוט, ראש עיריית מעלות.

אורי מקלב: עם עוד כמה תפקידים, אתה מי שמייצג אצלנו, אם צריך להגיד פריפריה זה שלמה בוחבוט.

2186: אדוני היושב ראש, קודם כל אני מברך על היום הזה, ברור לי שהיום הזה אנחנו מדברים כי הוועדה הזאת מאוד חשובה ואני ממליץ ומציע שפעם נעשה דיון מאוד רציני ומשמעותי ביחד עם השרים הנוגעים בדבר כי כשאנחנו מדברים על עיר חכמה כל אחד תופס את הנושא בדרך אחרת ובמחשבה אחרת.

2186: יש כאלה שאומרים עיר חכמה, איך שמים צ'יפים בכביש על מנת שהציבור יידע איפה יש לו חניה פנויה, הוא יכול להגיע לשם, או לעשות תאורת לדים, או לעשות צ'יפים מיוחדים להוצאת אשפה, ברגע שהעגלה מתמלאת היא מדווחת למוקד והמוקד שולח - - - זו נקראת עיר חכמה, אבל אנחנו בערי הפריפריה עלינו מדרגה וכשאנחנו מדברים על עיר חכמה אנחנו אומרים איך היישובים שלנו ייכנסו בצורה מסודרת בשנים הבאות.

2186: בנושא לימודי סייבר.

2186: היום מדברים על המכונית האוטונומית, איך אפשר להפוך אזור, למשל אזור הגליל המערבי, שאנחנו הולכים להקים במסגרת אשכול גליל מערבי מרכז תעשייתי של 1,000 דונם, איך להפוך את כל האזור הזה כולו לייצור כל מיני מוצרים לרכב אוטונומי, איך כולם נכנסים, צה"ל ומשרד המדע בנושא הסייבר, לימודי הסייבר.

2186: זה בשבילנו ערים חכמות.

2186: וברשותך, הייתי מבקש, רועי, כמה מילים.

אורי מקלב: בבקשה, שלמה.

אורי מקלב: רועי, שם מלא ותפקיד.

רועי אלרום: רועי אלרום, אני סמנכ"ל פרויקטים בעיריית מעלות תרשיחא, שכמובן שלמה ראש העיר.

רועי אלרום: אז שלמה אמר את הדברים הרבה יותר תכליתיים ממה שאני יכול להגיד, אבל כפי שהוא אמר, הטכנולוגיות, האפליקציות שחדשות לבקרים פוקדות אותנו כעיריות, אנחנו מכירים אותן, זו החלטה שלנו, כמו שאמרת, היושב ראש, אם אכן יש צורך לצ'יפ כזה או אחר שמסמן אם יש חניות פנויות, או פינוי האשפה בעיר.

רועי אלרום: במעלות תרשיחא אנחנו כבר, בהובלת ראש העיר, לפני כארבע שנים החלפנו את כל תאורת הלד לתאורת לד מתקדמת חכמה, טכנולוגיה ישראלית, ולכן זכינו במענק מוגדל של המדען הראשי, שהיא גם מערכת חכמה שמדברת עם עצמה בתדרי רדיו ו-wi fi ואינטרנט ולכן כבר התשתית קיימת.

רועי אלרום: אבל השאלה אם קופצים מדרגה.

רועי אלרום: נמצא פה נציג של מטה הסייבר הלאומי, אז מטה הסייבר הלאומי, בעיקר משרד הביטחון ביחד עם קרן רש"י, עושים תכנית מדהימה של 'מגשימים', אבל היא מצומצמת, היא מוגבלת לאזורים מסוימים, כרגע באזורי אקדמיה.

רועי אלרום: אם אנחנו רוצים יותר ויותר לוחמי סייבר או חיילי סייבר, כי כנראה ממאגרי המודיעין, שרק עכשיו התפארו בהם, חלק לא מגיעים באמת עם לוחמי על שמגיעים עד המחסן ומוציאים, יש עוד דברים במערכה העתידית, הפריפריה היא המקום האידיאלי לזה.

רועי אלרום: יש יכולות, אנחנו צריכים הרבה יותר תכניות סייבר, צריכים הרבה יותר סיוע תקציבי לפתיחת כיתות למתמטיקה והשקעה בתחום הזה, כי סייבר זה אחלה מילה ומגניב ובסוף הכול מתחיל במתמטיקה ואנגלית ושם הנתונים הם במגמת עלייה.

רועי אלרום: לרשויות לא תמיד יש את התשומות והיכולות להשקיע בלימודי המתמטיקה, זה גם למנהלים לא פשוט.

רועי אלרום: 50% מהאחריות היא של הרשויות המקומיות, אבל 50% צריכים לבוא מהגורמים שנוגעים בדבר.

רועי אלרום: צה"ל, לא מספיק וצריך יותר לשווק את עצמו בחיל התקשוב, חיל המודיעין, כיתות השוחרים למיניהם, שלצערי היו קיימות בעיקר בחימוש בשנים עברו ובינינו, עם כל הכבוד, הפריפריה יכולה לתת הרבה יותר מחימוש, שזה גם מאוד חשוב.

רועי אלרום: כיתות התקשוב, חיל התקשוב הוא חיל מאוד טכנולוגי שגם יש לו רלוונטיות במערך הסייבר, הוא צריך להיכנס הרבה יותר וכן הלאה.

רועי אלרום: עוד דבר, ופה צריך לציין את המשרד לפיתוח הנגב והגליל, ואני ממליץ לעוד רשויות לעשות את זה, במעלות תרשיחא הקמנו לפני שנתיים חממה, אקסלרטור, מאיץ סטארט אפ, דבר שקיים בעיקר באזור המרכז ביזמות פרטית, אצלנו זה בבעלות עירונית, ללא תמיכה ממשלתית.

רועי אלרום: לפעמים תמיכה, אגב, היא לא תקציבית, היא עזרה בגיוס אנג'לים, משקיעים, השמות הגדולים שמביאים את הערך המוסף ליזמים להיכנס דווקא לחממות שלנו ולייצר את הפתרונות אצלנו.

רועי אלרום: המשרד לפיתוח הנגב והגליל רק עכשיו סיים קול קורא בנושא הזה ותקצב את זה בלא מעט כסף, צריך להמשיך בזה.

רועי אלרום: זו עיר חכמה לא פחות מכל הפתרונות הטכנולוגיים, כי באמת, סליחה על הלא פוליטיקלי קורקט, אף אחד לא מגלה לנו את אמריקה.

רועי אלרום: כשבאה איזה חברה ומציגה לנו פתרונות טכנולוגיים, אולי לפני עשר שנים הוכינו בתדהמה איך אפשר לעשות את זה.

רועי אלרום: אם אנחנו רוצים עיר חכמה הפתרונות הטכנולוגיים צריכים לבוא מתוך העיר, מתוך התלמידים של העיר, כשהיזמים לחממה שאנחנו פותחים לא יבואו מכל המקומות האפשריים רק לא ממעלות.

רועי אלרום: שלושה המחזורים שפתחנו, היה לנו יזם אחד ממעלות, צריכים ש-90% מהיזמים יהיו ממעלות תרשיחא.

אורי מקלב: תודה רבה על הדברים.

אורי מקלב: יש כאן נציגות של משרד החינוך?

ענת לוי: יש מישהו ממשרד החינוך?

אורי מקלב: יש היום פרויקטים מיוחדים של לימוד בתיכון, לימוד סייבר, שילוב של לימוד סייבר עם תעודה שמקבלים תוך כדי הלימודים בתיכון, פרויקט חשוב מאוד של משרד החינוך עם תוצאות מיוחדות וזה משתלב מאוד עם מה שאתה אמרת בעניין הזה.

אורי מקלב: אני ארצה לשאול, ואם לא נמצאים כאן ממשרד החינוך אנחנו נפנה למשרד החינוך לדעת בחלוקה הארצית איפה ניתנים המשאבים, לאן זה מכוון, האם זה מכוון רק למרכז הארץ או לכמה מערי הפריפריה.

אורי מקלב: יש גם את השילוב או העמדת תקצוב, או העמדת שעות, בכמה ערים מדובר.

אורי מקלב: אני חושב שדווקא צריך לשים בנושא הזה דגשים.

אורי מקלב: אנחנו גם יודעים, כפי שאמרת, בחינוך יש גם פערים, יש פער שהוא לא לטובת הפריפריה במוכנות של תלמידים בקבלה לאוניברסיטאות, האחוז יותר נמוך משאר הארץ.

אורי מקלב: אם בשאר הארץ זה 52% שעומדים במבחני הקבלה, מוכנים עם הבגרות לאוניברסיטאות, בפריפריה האחוזים יותר נמוכים.

אורי מקלב: וגם אם נסתכל בדברים, אין לי ספק שבנושא מתמטיקה, פיזיקה, במקצועות האלה, אני לא יודע אם יש פחות, יכול להיות שבחלוקה הזו יש גם פערים אולי יותר גדולים וצריך באמת לראות את זה וצריך דווקא לכוון לשם ולשים שם את הדגשים.

אורי מקלב: אני לא חושב שמישהו, נער או ילד שגר בפריפריה, יש לו פחות יכולות, ממש לא, מכל תלמיד אחר וכך הוא יכול להגיע להישגים.

אורי מקלב: רק צריך לדעת לתת את העזרה ואת התמיכה.

רועי אלרום: והתשתיות.

אורי מקלב: ואת התשתיות.

אורי מקלב: אנחנו יודעים את זה ואנחנו צריכים רק ליישם את זה.

אורי מקלב: אני גם אומר, בתחילת דבריי, יש פערים, אבל אלה לא פערים שלא ניתנים לגישור, אלה לא פערים דרמטיים.

אורי מקלב: עד כמה שהאחוזים האלה הם חשובים, אבל הם פערים שניתנים לגישור ויש לנו מחויבות הרבה יותר גדולה.

אורי מקלב: יש לנו גם מצגת קטנה.

אורי מקלב: חבר הכנסת סאלח סעד, מתי שתרצה לדבר.

אורי מקלב: צחי שלום, מרכז השלטון המקומי, בבקשה.

אורי מקלב: אתה אורח חשוב ומתמיד אצלנו בוועדה.

צחי שלום: בוקר טוב.

צחי שלום: לא באתי עם מצגת.

צחי שלום: ברור לכולם היתרונות של עיר חכמה.

צחי שלום: עיר חכמה ידועה לכולם, היתרונות ברורים, היתרונות שלה מתחדדים ויותר משמעותיים בערי הפיתוח.

צחי שלום: אם רשות מקומית באזור המרכז תאסוף את הזבל שלה בצורה יעילה יותר ותחסוך איקס כספים, בערי הפיתוח מן הסתם הסכום הזה יקבל משמעות נוספת ויכולת לפתח את העיר ברמות שאנחנו רוצים להיות בהן.

צחי שלום: יש פרויקטים שמתקיימים, המדינה מדברת על זה המון שנים, שצריך לקדם את עיירות הפיתוח, לעשות תכניות מיוחדות ובסיכומו של דבר המדינה מקצה כספים, אבל הם בסוף לא מגיעים למקומות שהיינו רוצים שהם יהיו שם.

צחי שלום: פרויקטים שמכוונים במיוחד לעיירות הפיתוח, להביא את הטכנולוגיה, לצמצם את הפערים ולתת את הדחיפה הנוספת והפוש, הרשות צריכה, כמו שציינו ממעלות תרשיחא, זה יהיה המפתח לקיום העיר החכמה ולא רק בשורה בטכנולוגיה, אלא ביכולת לשדרג את הרמה של העיר, הן מבחינת תושבים, הן מבחינת תלמידים, הן מבחינת היכולת שלה להתמזג בעולם ולקבל שירותים שהם לא ניתנים היום.

צחי שלום: יש שירותים שהיום, לדוגמה רפואה, שאתה צריך לנסוע קילומטרים רבים בשביל לראות רופא, שהטכנולוגיה יכולה לקדם את הפתרונות ולהביא את השירות לתושב כמעט עד הבית.

צחי שלום: הנקודה המשמעותית בכל הסיפור הזה זה, שוב, יכולת של המדינה לקחת פרויקטים, לבוא ולהגיד אני לוקחת את ערי הפריפריה, אני משקיעה בהם את הסכומים הנדרשים ובעצם לעשות פרויקטים מכוונים אליהם, ממש לייחס את זה.

צחי שלום: ערי המרכז לרוב יבצעו את זה תוך כדי תהליך שוטף, מי יותר מוקדם, מי יותר מאוחר, אבל כולנו נהיה שם, בערי הפריפריה בתחושה הם מאוד רחוקים, הם קצת יותר רחוקים בגלל היכולות שכולם פה ציינו, המגבלות והמיקום.

צחי שלום: המרכז לשלטון מקומי בעצם התחיל איזה שהוא תהליך כזה והבין את המשמעות ומייצר פרויקט שבעצם אמור לתת את כל הפתרונות הטכנולוגיים לרשויות, בין בפריפריה ובין במרכז, ובעצם לצמצם את הפער.

צחי שלום: הבנו שצריך לקחת את הפרויקט הזה ולהרים אותו גבוה וליישם אותו כמה שיותר מהר ובמיוחד להתחיל אותו בפריפריה.

צחי שלום: זהו.

אורי מקלב: תודה על הדברים.

אורי מקלב: אנחנו מוכנים לעזור בעניין הזה.

אורי מקלב: הבאת דוגמה טובה, של בריאות, אנחנו מנהלים גם לא מעט דיונים בטכנולוגיה מתחדשת בנושא הבריאות, הפרויקט הלאומי של בריאות דיגיטלית, שראש הממשלה הודיע עליה, זה הוצג פה על ידי שר הבריאות ובהחלט אני חושב שיכול להיות שיתוף פעולה בין השלטון המקומי אלינו.

אורי מקלב: אתם תכינו את העבודה, לראות איזה תכנית בסיסית, על זה נוכל לנסות לקיים דיון רחב, עם ראשי הערים הרלוונטיות, איתכם ביחד, ולראות איך אפשר דווקא להביא את זה לפריפריה, להיות גם נחשונים בעניין הזה, גם לקדם את זה, גם לתת לזה פושים וכמובן הכול עם תקציבים מתאימים.

אורי מקלב: אתם הרי נאבקים כל הזמן על תקציבים וסדרי עדיפויות, קשה לבוא לראש עיר בערי הפריפריה, 'בוא עכשיו תשקיע בדברים טכנולוגיים מתחדשים' כשהוא מתמודד עם חיי היום יום.

אורי מקלב: אבל אם זה מגיע מהממשלה כפרויקט, כמשהו לאומי, כמשהו ציבורי הרבה יותר, אני חושב שנוכל להגיע.

אורי מקלב: בדוגמאות שאתה הבאת ויש עוד הרבה דוגמאות, זה יכול להיות בחינוך.

אורי מקלב: אני אביא רק דוגמה קטנה, שאנחנו דנו בה כאן בוועדה.

אורי מקלב: יש פרויקט של משרד המדע והטכנולוגיה שנקרא פרויקט להב"ה, שבא לצמצם פערים בתחום המחשוב, שבא לערים האלה דווקא.

אורי מקלב: לומדים בלהב"ה מכל מיני סיבות, בבית הספר לא משתלבים בצורה הפרטנית שניתנת להם ולא במסגרת שיעור, בעיקר אנשים, עולים חדשים ומבוגרים, וזה מצמצם להם באופן דרמטי ואנחנו היום עדים לכך שיש פגיעה אמיתית בפרויקט הלהב"ה, לא בגלל משרד העבודה והטכנולוגיה, דווקא בגלל האוצר עם פרויקטים ומכרזים.

אורי מקלב: כאן ערי הפריפריה, אסור להם שהם ייפגעו מזה, הם צריכים להיות האחרונים שייפגעו מזה, הם צריכים להיות הראשונים שצריכים לקבל את המידע.

אורי מקלב: אמר לי ראש עיר בפריפריה שלחכות היום בדבר הבסיסי זה למעלה משנה לקורס של להב"ה.

אורי מקלב: אתה תיתן לאיש המבוגר, להגיד לו להמתין שנה עכשיו, יש לו מוטיבציה, יש לו עכשיו את חלון ההזדמנות, צריכים להכניס אותו לתוך העניין ולא לתת לו לחכות שנה, שגם זה עכשיו אנחנו לא יודעים ונמצא בספק.

אורי מקלב: אני באמת חושב שבמקרה הזה אני רוצה לתת לראשי הערים להתבטא, אולי לראשי הערים יש את היכולת, הם רגילים לדבר ללא מגבלות זמן, אז אני רוצה להכניס אותם קצת, הם מנהלים את הישיבות, אז אל תעשו מה שאני עושה פה ולהצטמצם אם אפשר כדי שנשמע כמה שיותר.

אורי מקלב: אתה, אז ראש מועצת קרני שומרון, יגאל להב, בבקשה.

יגאל להב: הגענו לכאן היום כי הוועדה הזאת היא אולי לא תשתיות ולא בנייה, אבל אני חושב שהיא קובעת את העתיד של המדינה הזאת.

יגאל להב: ואם אנחנו קוראים את הדוח האחרון של ה-OECD אז ישראל נדמה לי מקום אחד לפני אחרון, ליד מקסיקו, בהשקעה בחינוך ומקום אחרון בתחבורה ובתשתיות.

יגאל להב: זה נכון שאנחנו מעצמת סטארט אפ, אבל הפערים בין העליון לתחתון הולכים וגדלים ואנחנו גם שם מקום אחרון.

יגאל להב: כשאתה מדבר על לתת הזדמנות שווה אני חושב שהבירוקרטיה הורגת אותנו.

יגאל להב: יש אצלי ישיבה של 700 תלמידים, ניסיתי לעשות אותה אקדמאית.

יגאל להב: יש לי את אוניברסיטת אריאל, כל מה שביקשתי, שנהיה שלוחה, אמרו לי 'לא, כדי להיות שלוחה אתה צריך לנסוע אלינו', אבל הנסיעה אליהם זה אוטובוס ממוגן ירי, עלויות שהכול נופל עלינו והפרויקט נופל.

יגאל להב: אנחנו נמצאים היום בעידן שהסמטרפון הזה יכול לשמש ככלי למידה.

יגאל להב: העולם היום שטוח, אז במקום שהלשכה להשכלה גבוהה תבוא ותאפשר גם למידה מרחוק, הם אומרים רק באוניברסיטה הפתוחה.

יגאל להב: לא יכול להיות שהפריבילגיה תישאר רק לאוניברסיטה הפתוחה ואוניברסיטאות רגילות, שאנחנו רוצים ללמוד דרכם, יאסרו עליהם לעשות את זה.

יגאל להב: אם אנחנו רוצים להתקדם במודרניות, אנחנו מדברים על רכבים אוטונומיים ובקרת רמזורים שנשלטת מרחוק ותצפית מכל מקום, לא יכול להיות שלמידה מרחוק, שזה הדבר הבסיסי ביותר, יגידו לא.

יגאל להב: אז אם אנחנו רוצים באמת להנגיש את האקדמיה ואת המדע ואת הטכנולוגיה לפריפריה, קודם כל תורידו את החסמים הבירוקרטיים.

יגאל להב: כי זה לא חוכמה להגיד שהכול כבישים והכול מדרכות והכול תשתיות.

יגאל להב: תיכף נחבור גם אליהם, אבל קודם כל תורידו את הבירוקרטיה.

יגאל להב: הדבר השני, כשאתה מדבר על ירושלים, נסיעה ממקום למקום שלוקחת שעה בגלל פקקים.

יגאל להב: מבין אותך, אבל לך יש אוטובוס כל חמש דקות, לנו יש אוטובוס במקרה הטוב פעם בשעה.

יגאל להב: לכן צריך לעשות איזה משהו שנתחיל להבין שהתשתיות לא ראויות.

יגאל להב: אתה יודע לקבל אצלך אינטרנט מהיר של 100 מגה פלוס ואצלנו זה עדיין מגיע ל-20 מגה, כי מישהו שכח לשים תשתיות של בזק ולבזק זה לא כל כך כלכלי.

אורי מקלב: זה לא כדאי.

יגאל להב: מה שאני מנסה להסביר, אתם רוצים שהפריפריה, שיש לה ילדים לא פחות טובים מהמרכז, תגיע לאותם הישגים, תדאגו לתשתיות, תנגישו את המדע, תורידו חסמים בירוקרטיים נוכל לעשות את זה גם אצלנו.

יגאל להב: לא יכול להיות שרק מי שיש לו קרית מדע או קרית חינוך - - -

אורי מקלב: יגאל, אתה מאוד צודק.

אורי מקלב: ישב אצלי השבוע מישהו שגר בברקן, לא רחוק מהגוש, באזור הגוש, הוא אומר 'תשמע, אני עיתונאי, אני יכול לעשות את העבודה מהבית ואני לא יכול, האינטרנט לא עובד, אני לא יכול ל - - -

יגאל להב: על זה אני מדבר.

אורי מקלב: אני מחזק את דבריך, הוא אומר 'אני לא יכול לעבוד, זה בלתי אפשרי, היישוב שלנו הוא של 60-50, לבזק אין כדאיות להשקיע במקום שלנו'.

יעל כהן-פארן: הם לא אמורים לעמוד בדרישת רגולטור, או שהם עומדים בה וזו לא הדרישה?

אורי מקלב: את המינימום הוא אולי נותן, אבל לא מה שנהוג היום, הוא נותן לך את הדבר הבסיסי.

יגאל להב: מה שייצא לו כלכלי זה מה ש - - -

אורי מקלב: אבל כל תקלה, זה כמה ימים.

אורי מקלב: הוא אומר 'איך אני יכול לעבוד ככה?', אז מה זה אומר?

אורי מקלב: 'שאני במסגרת העבודה שלי, על אף שהייתי יכול להתגבר על החסם של הפריפריה, אבל בעניין התקשורת' - - - אני רק מחזק את הדברים.

אורי מקלב: דיברנו על כמה דברים, דיברנו על בריאות, הוא הביא את הדוגמה מהשלטון המקומי, צחי, היום בריאות, שקיימת היום, בריאות מרחוק דיגיטלית, שרופא רואה אותך, אתה לא צריך רופא מקצועי, המחסור ברופאים מקצועיים באופן כללי, המחסור ברופאים מקצועיים בפריפריה, הטכנולוגיה יכולה לצמצם את הפערים ולתת מענים.

אורי מקלב: משפט אחרון, או שסיימת?

יגאל להב: לא, רק מה שאני אומר, יש דברים שתלויים בכם.

יגאל להב: תשתיות ייקח שנים לעשות, אבל למשל להוריד חסם של לימודים מרחוק, אתם יכולים לקבל על זה הנחיה מחר ואז אתה הופך את הילדים שלי שותפים לאקדמיה.

יגאל להב: קפיצת המדרגה היא לפעמים בירוקרטיה של חתיכת נייר שרק חותמים עליו.

יגאל להב: תשתית של כבישים, אני יודע, זה שנים, תשתית של אינטרנט, עשרות שנים, חזרנו לדור של פעם, קחו את הדברים שאתם יכולים לשנות אותם מהיום למחר ובואו נתמקד בהם, אני אומר לכם, את השינוי נרגיש מיידית.

אורי מקלב: תודה על הדברים.

אורי מקלב: גבריאל נעמן.

גבריאל נעמן: אני מעביר לו.

ניסן בן חמו: ניסן בן חמו, ראש עיריית ערד.

אורי מקלב: אתה נותן לו קודם?

אורי מקלב: בסדר גמור.

ניסן בן חמו: אז קודם כל אני מברך על ההזדמנות להגיע - - -

אורי מקלב: אני הזכרתי אותך קודם, לא אותך, את העיר ערד.

אורי מקלב: דיברתי על יוקר המחיה שיש דווקא בערי הפריפריה, ובצדק.

אורי מקלב: הייתי במרכז המסחרי בערד, ראיתי את המחירים, המחירים הרבה יותר יקרים של מוצרים בגלל שאין תחרות.

ניסן בן חמו: היעדר תחרות.

אורי מקלב: יש לו גם עלויות יותר גבוהות.

ניסן בן חמו: עשינו גם ניתוח כלכלי, זה מעניין, זה לא קשור לכאן, אבל ממש בדקה.

ניסן בן חמו: לדוגמה, תושבי ערד מוציאים בממוצע בשנה 80 מיליון שקל מחוץ לעיר.

ניסן בן חמו: זה אומר שאם הייתה יכולת להביא את הכסף הזה פנימה לסוחרים הייתה יותר רווחה, זה מה שנקרא המרוץ לתחתית, הסוחר מוכר פחות, הוא מעלה את התמחיר, הוא ימכור עוד מוצר אחד ובסוף מי שנפגע זה התושבים, המשמעות היא בערים שמרוחקות יותר, אין מה לעשות, אין תחרותיות ולכן גם התושבים נפגעים ביוקר המחיה ואין ספק שבאלמנט הזה של מוצרי הצריכה הבסיסיים קיים יוקר מחיה.

ניסן בן חמו: אני רוצה להמשיך מפה את הדברים שנאמרו.

ניסן בן חמו: בערים המרוחקות, אני אתן דוגמה את ערד, הפער, הרשות פחות טכנולוגית, אבל התושבים מאוד טכנולוגיים.

ניסן בן חמו: אני אתן לדוגמה את נבחרת הרובוטיקה של ערד, שהגיעה למקום החמישי באליפות העולם.

ניסן בן חמו: קבוצה עם התקציב הכי נמוך, לפני שנתיים הם לקחו את המקום החמישי כשהם התחרו מול 400 נבחרות כלל עולמיות, רק להבין את הפער, הנבחרת שזכתה במקום הראשון, התקציב שלה היה 40 מיליון שקל, התקציב של נבחרת הרובוטיקה של עיריית ערד, שסיימה במקום החמישי, 160,000 שקל.

ניסן בן חמו: כלומר פער מטורף, אבל היכולת הטכנולוגית של הילדים, אני בטוח שיש את זה בכל הערים סביבנו, אנחנו רואים את זה בירוחם ורואים את זה בדימונה ורואים את זה גם בצפון, היכולת היא יכולת - - -

אורי מקלב: אתה מתכוון שהערים לא חכמות, אבל האנשים חכמים, בוודאי בפריפריה, לא פחות מבמרכז.

ניסן בן חמו: לא פחות, אבל הפערים ביכולת ההשקעה והמשאבים הם פערים מאוד מאוד גדולים.

ניסן בן חמו: כפי שנאמר פה, לצורך העניין, אם אנחנו צריכים את כספי המצ'ינג להשקיע במעבדות וביכולת להביא ולחשוף את הילדים לטכנולוגיה, לפעמים זה לא מתאפשר, בגלל הפערים התקציביים הגדולים האלה וחייבים לתת את הדעת לזה.

ניסן בן חמו: זה חוצה גזרות, זה במשרד החינוך, דיברנו לפני כן בוועדת החינוך, בסוף המצ'ינג שהורג את הרשויות המרוחקות, שאין פה שום דיפרנציאליות, אני ורון חולדאי צריכים לשלם את אותו סכום על אותה תכנית, אין שום היגיון כשההכנסות שלנו הן לא דומות ולא זהות.

ניסן בן חמו: ומעבר לכך, כפי שנאמר פה, ההשקעה בתשתיות העירוניות.

ניסן בן חמו: כלומר התושבים הם מאוד טכנולוגיים, הרשות פחות וכדי להפוך את זה, כדי להצמיד, שנהיה באותו קו, זה דורש השקעות מאוד גדולות.

ניסן בן חמו: נמצא פה גם בני ביטון, שירחיב על מה שהאשכול עושה, אבל באשכול נגב מזרחי, אחד הדברים שהחלטנו שאנחנו מקדמים זה באמת את האזור החכם.

מאיר כהן: האשכול הראשון היה, שלמה - - -

2186: אצלי.

יעל כהן-פארן: גליל מערבי.

ניסן בן חמו: בוחבוט הוא יוזם האשכולות וצריך לומר, זה מודל שהובא מצרפת.

ניסן בן חמו: אין ספק שהאזוריות היא מפתח כי בסוף אנחנו 256 ראשי רשויות שכל אחד נלחם על אותו תקציב.

ניסן בן חמו: כשאתה מסתכל על הרמה האזורית, הרבה יותר קל להשקיע באזור מאשר ברשות ספציפית, לפחות בנגב המזרחי, ואני יודע שזה גם פועל במקומות אחרים.

ניסן בן חמו: אנחנו עושים את ההשקעה הזאת.

ניסן בן חמו: מילה אחת לגבי להב"ה.

ניסן בן חמו: התכנית הזאת פועלת בערד, היא פועלת בהצלחה רבה ואנחנו רואים ועוקבים בדאגה רבה אחר התכנית הזאת.

ניסן בן חמו: יש לי כמות אדירה גם של ילדים וגם של מבוגרים וגם של קהילה דתית חרדית, שנחשפת לטכנולוגיה ויש דרישה והם רוצים את זה ואם התכנית הזאת תיסגר זו תהיה מכה אנושה לערים.

אורי מקלב: בעניין הזה אנחנו מאוד מקווים שלא יהיה.

אורי מקלב: אנחנו מודעים, אתה מחזק אותנו.

איתי חוטר: צריך לחזור לאוצר פשוט, אז לא תהיה בעיה של מקורות.

אורי מקלב: האמת היא שבעניין הזה, אם מסתכלים על תשומות, אם בודקים השקעות מול תשומות, אין כמו הפריפריה בתשומות.

אורי מקלב: קח את הנוער, ההשקעה בנוער.

אורי מקלב: לא סתם דווקא הנוער מערי הפיתוח מצליח בנושא הרובוטיקה בעוד תחרויות.

אורי מקלב: אנחנו עומדים כאן מאחורי תחרויות שיש בולטות של ערי הפיתוח.

אורי מקלב: גם מטבע הדברים - - -

ניסן בן חמו: מוטיבציה.

אורי מקלב: יש מוטיבציה, יש את היכולת להשקיע פרטנית יותר וגם, אני יכול להגיד בצורה הכי טובה, הפיתויים הם פחות, הבילויים הם פחות, פחות ברחוב, יש לחץ להשקיע בלימודים.

אורי מקלב: מעבר לזה, זה דבר שיכולים לעמוד בזה ויש עידוד סביבתי ויש עידוד של העיר, כשבעירייה גדולה הוא מעדיף לעשות דברים אחרים והחברה סוחבת לדברים אחרים מאשר לשבת שעות ולדגור על הלימודים ומחוץ לשעות הלימודים.

אורי מקלב: כמו שאנחנו אומרים, היזהרו מבני עניים שמהם תצא תורה.

אורי מקלב: קודם כל, חבר הכנסת מאיר כהן, אנחנו בירכנו אותך על הארגון ועל היוזמה של היום הזה, יחד עם חבר הכנסת אלי אלאלוף.

אורי מקלב: אנחנו הרחבנו, אני לא רוצה לחזור על הדברים, אבל אנחנו באמת חושבים, בהתחלה חשבנו שזה אולי לעג לרש, אולי באיזה שהוא מקום עיירות הפיתוח צריכות להילחם על עצמן ואיך אפשר להיהפך לערים חכמות.

אורי מקלב: המשלתי את זה, אתה נותן למישהו עני ורש קדילאק ואתה אומר לו 'קח' והוא שואל, 'אני לא יכול, לא ביטוח ולא דלק ואתה מדבר איתי - - -', אבל הגענו למסקנה שהפוך, שערים חכמות כן יכולות לתת קידום מכל הבחינות, גם מבחינה כלכלית יכולים לעזור, המוטיבציה והיכולות להפוך לערים חכמות בערי הפריפריה, יש לזה יכולות יותר גבוהות ובסופו של דבר ההשקעה תצדיק את עצמה.

אורי מקלב: זה גם יכול לחזק את הערים האלה, גם מבחינה חברתית, גם מבחינה תרבותית וגם מבחינת אווירה, איכות החיים תהיה במקומות האלה.

אורי מקלב: ההשקעה היא לא בשמים, זו השקעה שגם מוכיחה את עצמה.

אורי מקלב: לכן אנחנו כן רואים תכלית לדון בעניין הזה, מכל ההיבטים של ערים חכמות.

אורי מקלב: חבר הכנסת סאלח סעד.

סאלח סעד: שלום לכם.

סאלח סעד: אין ספק שהיום הזה הוא יום מיוחד גם עבור מאיר, גם עבור החברים שיזמו את הרעיון ליום המיוחד לעיירות הפיתוח והפריפריה.

סאלח סעד: אני רוצה דווקא להתחבר למה שאמר ניסן בסוף, ראש העיר של ערד, לגבי התושבים והאיכות של התושבים שנמצאים בעיירות הפיתוח.

סאלח סעד: אני גם גר בפריפריה, אני גר בבית ג'אן.

ניסן בן חמו: אחוזי הבגרות הכי גבוהים ב - - -

סאלח סעד: נכון, בארץ.

ניסן בן חמו: נתון מדהים.

סאלח סעד: נכון, כבר ארבע שנים.

סאלח סעד: כשאני רואה את ראשי הערים שנמצאים כאן, את שלמה ואת גבי ואת ניסן ואת השאר, את בני, אני אומר לכם, אני גאה בכם.

סאלח סעד: אני גאה בכם מכמה סיבות, אל"ף, כי אני מכיר אתכם עוד לפני 20 שנה, את רובכם, ואני מכיר את העבודה שלכם היומיומית ואני יודע עד כמה אתם אלה שמביאים את התושבים שלכם להצטיינות.

סאלח סעד: זה לא הממסד מביא את התושבים להצטיינות שהם נמצאים בה, אם זה בתחום החינוך, אם זה בתחום הסייבר, הסטארט אפים והכול, חברים, זה אתם עצמכם, זה התושבים שלכם.

סאלח סעד: ואני אומר לכם, לצערי הרב, אדוני היושב ראש, אני אומר לך את זה, מכיוון שאתה ער למה שאני הולך להגיד לך, שלא יכול להיות שכל מה שקשור בפריפריה הממסד שלנו, או הוא עוצם עין או שהוא עושה את זה בכוונה, לרוב יש חסמים, זה לא יכול להיות, אם זה בחינוך, אם זה באקדמיה, אם זה בבריאות.

סאלח סעד: חברים, זה פשוט לא יעלה על הדעת, אנחנו חייבים להבין פעם אחת ולתמיד שהתושבים האלה הם אלה שנמצאים בחזית.

סאלח סעד: אם יש מתקפה בדרום, הם נמצאים בחזית, אם יש מתקפה בצפון, הם נמצאים בחזית, שלא לדבר על מה שקורה היום, כל השריפות בדרום ועל מה שיקרה חלילה בעתיד, הרחוק או לא רחוק, בצפון, ליד גבול לבנון או ליד גבול סוריה, מה שהיה לפני שלושה שבועות.

סאלח סעד: אז, חברים, אני גאה בכם אחד אחד, אם זה בתושבים ואם זה בראשי הערים, ואנחנו כאן בוועדה הזו, אני כחבר ועדה, ואני יודע שאורי, כיושב ראש הוועדה, תמיד לרשותכם, בכל הדברים, החסמים האלה.

סאלח סעד: אנחנו מנסים בכל דרך לעצור אותם, למזער אותם, לא לעצור אותם, אנחנו לא מצליחים לעצור אותם.

סאלח סעד: אני אתן לכם דוגמה קטנה ביותר.

סאלח סעד: לפני יומיים סיירתי במכללת אורט בראודה בכרמיאל.

סאלח סעד: חברים, מרצים שם שובתים כבר חודש וחצי, אף אחד ממשרד החינוך לא בא לבקר.

סאלח סעד: לא מהמל"ג, לא מהוות"ת, אף אחד, לא מעניין אותם.

סאלח סעד: הולכים לתת לתלמידים שם, לסטודנטים, 3,000 במספר, תעודות עבר ללא למידה.

סאלח סעד: אנשים לא למדו, כמעט כל הסמסטר אנשים לא למדו שם.

סאלח סעד: תבינו מה המשמעות, ועל מה?

סאלח סעד: על זה שעדיין לא נחתם הסכם שכר עם המרצים.

סאלח סעד: מי צריך לחתום?

סאלח סעד: האוצר.

סאלח סעד: לאוצר יש את כל הזמן בעולם.

סאלח סעד: חברים, זה לא יכול להיות, כל מה שקשור בפריפריה יש חסמים, יש מעצורים, ואנחנו כאן צריכים לעצור את זה, צריך להגיד די.

סאלח סעד: ומאיר, באמת תודה על היום הזה, זה יום מיוחד ואתה איש מיוחד שעושה המון דברים למען הפריפריה.

אורי מקלב: תודה, תודה על דברי החיזוק וההזדהות.

אורי מקלב: אתה תוכל לשמוע את חברת הכנסת פארן?

מאיר כהן: אני לא מדבר.

יגאל להב: משרד החינוך, אין פה אפילו נציג.

יגאל להב: אתם יודעים מה זה להביא מורה לפריפריה?

יגאל להב: אתם יודעים מה זה לשלם לו?

בנימין ביטון: יגאל, דיברנו על זה בוועדת החינוך.

אורי מקלב: רוצים לצמצם את התמריצים ולשנות אותם.

יגאל להב: והוא אפילו לא נמצא.

אורי מקלב: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אני אהיה קצרה.

יעל כהן-פארן: קודם כל לברך, גם על קיום היום הזה, גם על הדיון בוועדה כאן.

יעל כהן-פארן: באמת במדינת ישראל שהיא כל כך קטנה, זה בכלל מוזר לדבר על פריפריה, בואו נודה על האמת, והגיע הזמן לשים לזה סוף.

יעל כהן-פארן: זה הסיפור.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לספר לכם סיפור אישי קטן, וזה קשור לדימונה.

יעל כהן-פארן: כשהייתי ילדה אמא שלי הייתה פסיכולוגית, היא עדיין פסיכולוגית, היא כבר בפנסיה, אבל היא נסעה פעם בשבוע לדימונה וגרנו ברמת גן, פעם בשבוע, באוטובוסים, שלקחו אולי שלוש שעות כל כיוון, זה היה סיוט, זה לא היה פשוט, כדי שיהיה שירות פסיכולוגי בדימונה כי היא הייתה המדריכה ובלעדיה, אם היא לא הייתה מגיעה, לא היה שירות פסיכולוגי בדימונה.

יעל כהן-פארן: היא נתנה את השירות במקום.

מאיר כהן: אגב, גם היום בכביש 6 לפעמים זה לוקח שלוש שעות.

יעל כהן-פארן: כן, בגלל פקקים, וזה הסיפור האחר, אבל לפחות יש רכבת לדימונה והיא צריכה להשתפר, ויש רכבת לבאר שבע.

יעל כהן-פארן: לא הייתה.

יעל כהן-פארן: אבל אני זוכרת את זה כשיעור בשבילי, כצעירה, כתיכוניסטית, אמרתי 'מה, אמא שלי השתגעה, לנסוע כל שבוע לדימונה?', זה נראה, כן, מעבר להרי האופל.

יעל כהן-פארן: אבל קודם כל ברור שזו ציונות וגם הבנתי שיש פה פער והפער חייב להיסגר.

יעל כהן-פארן: אנחנו כבר 30 שנים אחרי ואנחנו באמת מדברים על מדינה שהיא מאוד קטנה, בסך הכול כשאין פקקים כמה זמן לוקח לך לנסוע לפה?

יעל כהן-פארן: שעה ורבע?

מאיר כהן: כן.

יעל כהן-פארן: בדיוק, אז באמת הגיע הזמן - - -

אורי מקלב: שעה וחצי?

יעל כהן-פארן: לא, גם שעה ורבע, נכון?

קריאה: כביש 31, כביש 6.

יעל כהן-פארן: בדיוק.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר, גם התשתיות כמובן, מדובר עליהן, אז גם כשהכבישים פקוקים צריך להשקיע בתשתיות מסילתיות ועכשיו אני רוצה לגעת בערים החכמות, שזה נושא הדיון.

יעל כהן-פארן: תראו, בכלל מה זה עיר חכמה?

יעל כהן-פארן: עד לאחרונה הייתה מנהלת, אני לא יודעת אם היא עדיין קיימת, אבל אם כן אז תגידו לי שיש נציגים שלה, אבל הייתה מנהלת בהתחלה.

יעל כהן-פארן: אני זוכרת את זה כי עסקתי בתחום האנרגיה, זה התחיל דווקא עם משרד האנרגיה, מתוך ראייה של עיר חכמה בתחום של חיסכון באנרגיה ואנרגיה מתחדשת וכו', אבל זה עבר למשרד ראש הממשלה כי הבינו שזה משהו הרבה יותר גדול, אבל זה גם קצת התמסמס שם, מה לעשות, לצערי.

יעל כהן-פארן: היום קודם כל עיר חכמה, אף אחד לא באמת יודע מה זה, זה מין יצור ערטילאי שכל אחד לוקח אותו מזווית אחרת, אחד עושה wi fi בכל העיר, אחד עושה מצלמות בכל העיר וכל אחד מסתכל על החוכמה, לחוכמה פנים רבים, כמו לתורה.

יעל כהן-פארן: 70 פנים לתורה?

יעל כהן-פארן: אז גם לחוכמה יש לפחות 70.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שיש פה גם בעיה ועל זה צריך להצביע.

יעל כהן-פארן: כן, היה רצוי שתהיה איזה שהיא הגדרה למה צריך לשאוף כעיר שרוצה להגדיר את עצמה כעיר חכמה.

יעל כהן-פארן: זה לא רק לשים wi fi ברחובות, ולכולנו זה ברור, יש פה אלמנטים של תכנון נכון, יש פה אלמנטים של תחבורה חכמה ונכונה, יש פה אלמנטים של שירות לאזרחים ויש פה אלמנטים של החיים של האזרחים עצמם.

יעל כהן-פארן: כמו שאמר כאן ראש העיר קרני שומרון, שאנחנו רוצים לראות את האפשרות לאנשים ללמוד מרחוק, לעבוד מהבית עם הדיגיטציה הנדרשת לכך.

יעל כהן-פארן: ולכן אני מכאן אומרת, גם, אני קוראת לממשלה לחזור ולעסוק בנושא הזה כי זה העתיד.

יעל כהן-פארן: חברים, באמת, ערים בעולם הולכות לכיוון הזה ואנחנו רואים את זה, זו לא סיסמה ריקה.

יעל כהן-פארן: עיר שלוקחת על עצמה כמשימה להפוך לעיר חכמה זה בשביל לתת שירות נכון וטוב יותר לעולם הדיגיטלי והמתפתח והמודרני פלוס פלוס.

יעל כהן-פארן: אז אנחנו רוצים שהערים שלנו יהיו בשורה הראשונה כי בסופו של דבר, אם אמרתי שכל העניין הזה של פריפריה צריך להתבטל, אבל אלה עתודות הקרקע שלנו, אנשים צריכים לעבור לגור שם, כי אין מקום שם במרכז ובשביל שהם יעשו את זה הם צריכים להרגיש שהם לא מפסידים שום דבר, שהם יכולים לעבוד שם, שהם יכולים לקבל שם תרבות וחינוך ואת אותם סטנדרטים שהיו להם במרכז, או קרוב לכך, גם בערים שהם שעה ורבע נסיעה.

יעל כהן-פארן: אז תודה רבה ובאמת אנחנו צריכים מכאן להצביע על הדרישות של הגדרות ושל הפיכת העיר החכמה למשהו ברור ולצורך מתן בסיס לחיים טובים ואיכותיים בפריפריה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה על הדברים.

אורי מקלב: בני, לפני שניתן לך, ענת מרקוביץ, מנהלת פרויקט תכנון זמין במינהל תכנון.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: אולי יש לנו בשורות טובות.

ענת מרקוביץ: אני מהיזמים והמקימים של המערכת המקוונת להגשת תכניות בינוי.

אורי מקלב: תציגי את עצמך יותר בתפקיד.

ענת מרקוביץ: ענת מרקוביץ, אני מנהלת מה שנקרא פרויקט תכנון זמין במינהל תכנון.

ענת מרקוביץ: אני רוצה לדבר בהקשר של הרגולציה, בהקשר למה שאת דיברת, מה אנחנו יכולים לעשות כרגולטור, מה בעצם מינהל תכנון עשה כרגולטור בהקשר למערכת של התכנון הזמין, שנקראת מבא"ת, שהיא מאפשרת להגיש תכניות דרך האינטרנט, מה שמשרת היום את כל הציבור והרשויות המקומיות ומטה הדיור בעצם לא היה יכול לעשות את כל מה שהוא עושה היום בלי המערכת שאנחנו הקמנו לפני כמה שנים.

ענת מרקוביץ: אנחנו, כרגולטור, אמרנו שלכל תכנית יש אותו כרטיס, כרטיס מידה.

ענת מרקוביץ: תיכף אני אגיד לכם איך זה מתקשר למה שדיברנו.

ענת מרקוביץ: יש כרטיס מידע אחיד, גם אם זו תכנית מנהריה, גם אם תכנית מנצרת, תמיד התכנית נראית אותו דבר.

ענת מרקוביץ: התוכן יכול להשתנות, אבל הכרטיס הוא זהה.

ענת מרקוביץ: רק אני אגיד לכם, למשל יש ייעוד קרקע ליד הגעתון, יש ייעוד קרקע למגורים ליד הגעתון.

ענת מרקוביץ: אין דבר כזה, אנחנו ביטלנו את כל זה, עשינו שפה אחידה וזה רק רגולטור יכול לעשות.

ענת מרקוביץ: למשל בתחבורה, אם אתם משתמשים במובאיט, איך אתם יכולים לדעת מתי מגיע רכב, אם זה רכב הסעות, אם זה רכבת, אם אתה רוצה לעשות מסלול נסיעה בין רכבת לשאטל לאוטובוס, אתה יכול לעשות את זה באפליקציה אחת, למה?

ענת מרקוביץ: בגלל שיש כרטיס מידע אחיד לכל רכב הסעות של חיילים, לרכבת, לאוטובוס וכו'.

ענת מרקוביץ: גם הנושא של ערים חכמות, וזה משהו שרק רגולטור יכול לעשות, שיהיה כרטיס מידע לכל הפריטים הקשורים לעיר חכמה, לא שכל אחד ימציא את הגלגל.

ענת מרקוביץ: למשל לאשפה, אולי לא נעשה עם זה משהו, אבל אם אנחנו מדברים על נושא חירום, אני מצד המחשוב, אם אנחנו מדברים על כרטיס מידע של אזרח, כרטיס מידע של מה שאנחנו עושים למשל בנושא חירומי, טיל כזה או טיל כזה, כל הפעילות, בחינוך, ברווחה, אם אנחנו הולכים על עניין - - - וצריך מישהו מלמעלה, לא ועדה, אלא ועדונת, שכל פעם שיש איזה שהוא פרויקט שקשור לעיר חכמה, שזה יעבור בקצרה, לא בירוקרטיה, בקצרה את הוועדה הזו, כדי שיהיה סנכרון.

ענת מרקוביץ: כמו שאת אמרת, אנחנו לא ערים חכמות, אנחנו בעצם עיר אחת גדולה, ישראל היא עיר אחת גדולה ואין סיבה שיהיה בסיס נתונים שונה לכל עירייה וכשאתה עובר מגבעתיים לרמת גן אתה עובר למערכת שונה.

ענת מרקוביץ: זה לא הגיוני ולא צריך להיות ככה, צריכה להיות ועדה קטנה, ממש קטנה וחכמה, מה שנקרא, שמאשרת את כל הפרויקטים האלה ומוודאת שהם יכולים לדבר אחד עם השני.

אורי מקלב: אנחנו לא מזלזלים, אנחנו חושבים שזה דברים חשובים, מה שאת אומרת, אני אגיד לך - - -

ענת מרקוביץ: זה ממש - - -

אורי מקלב: גב' מרקוביץ, אנחנו מאוד מעריכים את מה שאמרת, את הנציגה שמשרד האוצר בחר להציג אותך, הוא בחר לשים את הדברים הטובים, אבל יש עוד כמה ממשקים שאת לא ממש יכולה לענות על זה, כי את מתחום המחשוב ותחום התכנון והדברים האלה.

אורי מקלב: יש לכם ממשק עם השלטון המקומי?

אורי מקלב: כשאת עכשיו באה ומתכננת?

אורי מקלב: אני חושב שכשאת מדברת עכשיו על מה שרגולטור יכול לעשות, אני חושב שהממשק הראשון צריך להיות איתם בחלק הזה, לשמוע מהם את הדברים.

אורי מקלב: הם יכולים הרבה להחכים אותנו.

ענת מרקוביץ: שוב, בתחום התכנון, אנחנו נתנו שירות מעולה לכל הוועדות המקומיות, אנחנו הכי הכי הרבה, לדעתי - - -

2186: הוא שאל שאלה, יש לך קשר עם השלטון המקומי?

ענת מרקוביץ: קודם כל זה שהפרידו את מינהל תכנון ממשרד הפנים זו הייתה טעות.

2186: לא, אבל זה שאין לך קשר עם השלטון המקומי - - -

צחי שלום: ומינהל התכנון כשתכנן את המערכות, הוא לא התייעץ עם הרשויות, הוא החליט החלטה ועשה אותה.

ענת מרקוביץ: בכלל לא.

ענת מרקוביץ: קודם כל - - -

אורי מקלב: גב' מרקוביץ, הם מייצגים את הצרכנים האמיתיים שאת מייעדת אותם ו - - -

בנימין ביטון: אני אענה לגב' מרקוביץ.

אורי מקלב: זה טוב ויפה מאוד שמשרד האוצר, אני ביקשתי שיהיה נציג של משרד האוצר, בגלל הנושא התקציבי, הם מעלים נושא במקרה הזה, גם דברים עקרוניים, אבל גם דברים של לדעת מה רוצים, אבל אחר כך התשלום, זה אינו דומה, אי אפשר לתת את אותם משאבים ואותו תקצוב, גם בדברים הטכנולוגיים, לערים הגדולות וגם לערי הפריפריה.

אורי מקלב: צריך לדעת שיש דברים שהמדינה נותנת באופן שווה, זה לא נכון.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך מאיפה זה הגיע לידיעתנו ושלא האמנו, זו הייתה הפתעה בשבילנו.

אורי מקלב: ישבנו כאן על נושא ההתמודדות של הרשויות המקומיות במתקפות סייבר.

אורי מקלב: רשויות מקומיות קטנות, היו להן תכניות, זה נקרא בקשות כופר, התברר שהיו רשויות מקומיות שלא עמדו בזה, נחסם להם והם שילמו כופר.

אורי מקלב: ואנחנו דיברנו על מה המדיניות של רשות הסייבר, האם זה נכון, האם זה לא נכון לעשות, האם אנחנו יודעים לעזור להם במתקפות האלה.

אורי מקלב: מדוע הרשויות המקומיות חשופות למתקפות סייבר?

אורי מקלב: היינו בטוחים שבגלל שתקציב ההגנה שלהם הוא יותר קטן, הם לא יודעים לעשות את זה, המערכות לא מתאימות וכל הדברים ועוד בעיות שזה מאפיין אנשים שנמצאים בחסר תקציבי ויש לזה השפעה טכנולוגית, גם על הגנות הסייבר.

אורי מקלב: אבל מה שהתברר לנו, להפתעתנו, חבר הכנסת מאיר כהן, התברר שבתכנית הפיילוט שהממשלה עושה הכניסו מועצות מקומיות שנמצאות בפריפריה על קו הגבול.

אורי מקלב: שאלנו מה קשור, למה דווקא שמת אותם?

אורי מקלב: הרי הם לא נמצאים - - - התחילו ממקומות אחרים שהיו יותר חשופים, דווקא בערים גדולות וחשופות יותר, כן, אמרו שיש קשר בין הקרבה הגיאוגרפית לגבול לניסיונות למתקפות סייבר, בתחום הביטחון למשל.

אורי מקלב: דווקא אין בעיה, היום הכניסה והיציאה לרכבים מוגנים נעשות על ידי אס.

אורי מקלב: אמ.

אורי מקלב: אסים ודברים כאלה, אם אתה יודע לתקוף את זה ואתה אומר למישהו, לקבוצת אנשים, 'תצאו מהמרחב המוגן' ואז אתה - - - אז יש כשל מאוד גדול והכול זה שאלה של מחשב.

אורי מקלב: ככה שאני אומר שהדברים האלה מאוד חשובים ואנחנו חושבים שבעוד דברים, אבל אם תרצי אחרי זה להתייחס לדברים שנאמרו פה אני אאפשר לך, בגלל שאת נציגת האוצר בכל אופן.

ענת מרקוביץ: אני בעצם נציגת משרד הפנים, כי אנחנו עשינו את זה כמשרד הפנים.

אורי מקלב: אבל מינהל התכנון - - -

ענת מרקוביץ: לא, את הפרויקט הזה עשינו כמשרד הפנים.

אורי מקלב: זה משרד האוצר.

אורי מקלב: זה מתחיל כבר מפה, מבית זה מתחיל.

אורי מקלב: אנחנו כל הזמן רצים להתמודד עם תופעות ועם שיתוף הפעולה עם האוצר.

מאיר כהן: את מאלה שמבכים את המעבר.

ענת מרקוביץ: אני מאלה שמאוד מבכים ורואים שזו שטות בגלל שמשרד הפנים עכשיו הקימו אגף תכנון.

ענת מרקוביץ: זה מראה שהתכנון, כאשר אתה מדבר על רשות, הוא חייב להיות קשור לכמה ארנונה, איפה אתה רוצה לעשות אזורי תעסוקה, כל הדברים האלה זה אחד, ופיקוח על הבנייה.

ענת מרקוביץ: שלושתם צריכים להיות באותו מקום ושלושתם נפרדו, שזו שטות גדולה.

ענת מרקוביץ: אבל זה לא קשור.

אורי מקלב: בני ביטון, ראש עיריית דימונה.

אורי מקלב: אתה רוצה להגיד ערי פריפריה אתה אומר דימונה.

קריאה: דימונה זה כבר לא פריפריה.

בנימין ביטון: כבר לא פריפריה, נכון.

בנימין ביטון: חבל שחברת הכנסת הלכה - - -

אורי מקלב: חבר הכנסת מאיר כהן סיפר לנו על מחירי הדיור שעלו.

בנימין ביטון: קודם כל אני רוצה להודות לחברי וידידי מאיר כהן, שיזם את היום הזה יחד עם חבר הכנסת אלי אלאלוף, יחד עם השלטון המקומי.

בנימין ביטון: אני חושב שסוף סוף זה הביא את נושא ערי הפיתוח, איך אומר חברי וידידי, יושב ראש השלטון המקומי לשעבר בוחבוט?

בנימין ביטון: הערים המתפתחות, לא ערי הפיתוח.

בנימין ביטון: היא לא שמעה את זה, זה צרם לי טיפה שהיא אמרה שלפני 30, 40 שנה שלחה את אמא שלה כפסיכולוגית, אז אני יכול להגיד לה שאנחנו יכולים עכשיו לשלוח פסיכולוגים ואנשי חינוך גם לרמת גן וגם לכפר סבא ולרעננה ואנחנו בפן אחר לגמרי.

בנימין ביטון: וסליחה שמשרד האוצר באמת, בדיון כזה כל כך חשוב על נושא הפריפריה ונושא החדשנות ומה שאנחנו אומרים, אני חושב שברמה הזו היה אם לא שר האוצר אז לפחות מנכ"ל משרד האוצר, ובלי לפגוע, אני חושב שאת עושה עבודה יוצאת מן הכלל, אבל הסיפור הזה צריך לבוא לקדמת הבמה.

בנימין ביטון: אצלנו באזור הדרום, בוחבוט, מיוזמי ומהפרויקט הקמת האשכולות, אז בוחבוט הקים את האשכול ואנחנו היום חמישה אשכולות שהוקמו.

בנימין ביטון: אני מדבר על יושב ראש אשכול הנגב המזרחי, שאנחנו לא אמרנו ערים חכמות, שמנו אשכול חכם.

בנימין ביטון: זו פעם ראשונה באמת שהשרה גילה גמליאל יחד עם יושב ראש סיסקו העולמי, שהיה אצלנו בדימונה, הקמנו שלושה האבים כאלה, אחד בדימונה, אחד בח'ורה ואחד בערד, שווה לראות איזה מהפכה אדירה עשינו בתחום החדשנות.

בנימין ביטון: אני אקח לכם רק את דימונה, אתם מדברים על חדשנות, מדברים על מה שעשיתם, מדברים על ערים חכמות, אני אתן כמה דברים שלא אני התחלתי, חלקם התחיל ראש העיר הקודם, מאיר כהן, אני אתן לו את הקרדיט ואת הדבר הזה.

בנימין ביטון: מדברים על עיר חכמה, קודם כל העיר דימונה כולה מושקית במים מושבים, שזה התחיל בתקופה של מאיר, מהמים אצלנו, ממכון הטיהור שלנו.

בנימין ביטון: תבואו תראו את דימונה, עיר ירוקה לכל דבר.

בנימין ביטון: זה פרמטר אחד.

בנימין ביטון: פרמטר שני, אחרי בוחבוט, אני לא אגיד לפני בוחבוט, בוחבוט התחיל, כל העיר בלדים.

בנימין ביטון: הרבה רשויות כבר התחילו.

בנימין ביטון: פרויקט של עשרה מיליון שקל, כל דימונה בפרויקט של לדים.

בנימין ביטון: פרויקט שלישי לעיר חכמה, מוני נטו.

בנימין ביטון: מי שלא יודע מה זה, עד סוף השנה כל דימונה תהיה במבנים הציבוריים.

בנימין ביטון: אנחנו לא נצרוך כסף מחברת חשמל, אנחנו נייצר את החשמל, את העודפים נחזיר לחברת החשמל.

בנימין ביטון: אנחנו מדברים על עיר חכמה.

בנימין ביטון: דבר רביעי נוסף שהוא חשוב, פינוי האשפה.

2186: אז אתה יותר חכם מהמדינה.

בנימין ביטון: אתה רואה?

בנימין ביטון: אני אומר תראה מה עיירות הפיתוח או העיירות המתפתחות עשו, מר בוחבוט.

בנימין ביטון: פינוי אשפה, שדיברתם עליו.

בנימין ביטון: אנחנו בתהליך, רבותיי, שכל אחד, כן פינו לי, לא פינו לי את האשפה, הכול בצ'יפים במערכות האשפה.

בנימין ביטון: גם ב-360 גם במכולות המוטמנים.

בנימין ביטון: שכונה ירוקה, הגדולה, שמאיר בזמנו התחיל להקים אותה ואני קצרתי עכשיו את הפירות, שכונת השחר שלנו.

בנימין ביטון: היא השכונה הירוקה הגדולה החכמה בכל מדינת ישראל.

בנימין ביטון: כל מי שיגור בשכונה הזו, יהיה לו wi fi חינם.

גבריאל נעמן: מה עם המצלמות?

בנימין ביטון: דקה.

בנימין ביטון: 90% מהעיר דימונה שלנו במצלמות ועד סוף השנה הבאה נשלים את כל העיר.

בנימין ביטון: אלה פרמטרים לעיר חכמה.

בנימין ביטון: מה עשינו באשכול ושכללנו את זה?

בנימין ביטון: בגלל המרחקים הגיאוגרפיים לקחנו שלושה דברים שהם חשובים לנו, בריאות, אדוני, תגיד לאדון ליצמן, זה דבר שבאמת יש פערים בערי הפיתוח, במקום להקים את בית החולים בבאר שבע, היו צריכים להקים אותו או בלהבים או בדימונה, אז הוא קיבל החלטה להקים בית חולים נוסף, אז אמרנו מצפה, הערבה התיכונה, דימונה, ערד, כל אלה, מרחקים, אמרנו שתוך כדי, אנחנו עכשיו בתהליך יחד עם משרד הבריאות, יחד עם הקופות הכלליות, שאנחנו נקים אותן, תבוא לבדיקת רופא, אתה לא צריך לנסוע לבית חולים סורוקה, תשב אצל הרופא המטפל שלך, ייפתח לינק 'רופא מומחה', כל הדברים האלה ייעשו דרך זה.

בנימין ביטון: דבר נוסף, לימודי חינוך.

בנימין ביטון: חינוך, שזה חשוב, נכון?

בנימין ביטון: כולם מדברים על המורה הפרונטלי, אבל לא צריך, היום אפשר ללמוד גם למידה מרחוק.

יגאל להב: אי אפשר, אתה לא מקבל אישור של האקדמיה.

יגאל להב: דיברנו על זה מקודם, לא היית.

בנימין ביטון: בסדר, אז אנחנו בתהליך, שלחנו את זה למל"ג.

בנימין ביטון: דבר נוסף שאני רוצה להגיד, דיברו על נושא הסייבר, שהוא חשוב מאוד, בירת הסייבר במדינת ישראל היא באר שבע, אבל מי שלא יודע בירת האקדמיה תהיה בדימונה.

בנימין ביטון: בשנה הבאה, ב-2019, הולכת לקום מכללת הסייבר בדימונה.

בנימין ביטון: 120 סטודנטים.

בנימין ביטון: אז אפשר לעשות.

בנימין ביטון: אז חברת הכנסת אמרה, יש פערים, עדיין לא הכול ורוד, לא הכול טוב, אבל אנחנו היום, מי ששולט במדינה, ויסלחו לי חברי הכנסת והשרים, השלטון המקומי הוא השלטון שמוציא את הדברים לפועל.

בנימין ביטון: אם הממשלה, והיא מבינה את זה, לא רק הממשלה הזאת, גם הממשלה הקודמת, אני חייב לתת מחמאות ל - - - ושלא תגידו, אמנם אני איש ליכוד - - -

אורי מקלב: לא, אתה לא איש פוליטי.

בנימין ביטון: יש מהפכה אמיתית, אני אומר, סוף סוף הבינו, אם בוחבוט, שהוא איש מפלגת העבודה, אמר לראש הממשלה בוועידת הגליל, 'אדוני ראש הממשלה, אני מפרגן לך ואני אומר לך, מעלות זה לא מעלות של לפני 20 או 30 שנה'.

בנימין ביטון: שלומי זה לא שלומי, לפי מה שהוא אומר, עוד חמש שנים.

בנימין ביטון: יש המון משאבים, המון תקציבים - - -

2186: בני, לא כדאי לך להיות חבר כנסת.

בנימין ביטון: לא רוצה.

בנימין ביטון: אני לא רוצה, אני אמרתי, לא רוצה.

בנימין ביטון: לא חבר כנסת, אתה רואה?

בנימין ביטון: הרבה חברי כנסת ושרים רוצים ללכת להיות היום ראשי ערים, ירושלים, תל אביב.

אורי מקלב: מאיר, מה אתה אומר לו?

אורי מקלב: כדאי או לא?

אורי מקלב: השאלה מה מאיר לוחש לו.

בנימין ביטון: מאיר לא לוחש לי ומאיר היה ראש עיר מצוין ואמרתי את זה, מאיר פתח ועשה את דימונה ומיתג את דימונה והביא אותה והוא התחיל, לא רק את דימונה, את כל ערי הפיתוח, הוא לא אמר 'שתו לי ועשו לי', זו הייתה רק תקופה אחרת, שלא היו הרבה משאבים, היום יש תקופה של המון משאבים, ראשי ערים התחלפו.

בנימין ביטון: אני כממלא מקום יושב ראש השלטון המקומי אומר לך, התחלפו 100 ראשי רשויות, יש שלטון מקומי חזק, טוב.

בנימין ביטון: בוחבוט השאיר לנו צוות ניהולי מצוין של השלטון המקומי, אמרתי את זה לסמנכ"ל השלטון מקומי, דברים שבאים אנחנו עושים, לא בוכים.

בנימין ביטון: בארבע וחצי השנים האלה אנחנו השבתנו אולי פעם אחת לשמונה-תשע שעות, אנחנו מקבלים את מה שמגיע לנו.

בנימין ביטון: יש עוד הרבה דברים שלא נפתרו.

בנימין ביטון: אני חושב שהיום הזה פתח לנו, לכולנו, גם לחברי הכנסת, שהביא אותנו מאיר לקדמת הבמה, להראות שאנחנו נמצאים על המפה.

בנימין ביטון: ולך, אדוני היושב ראש, תודה.

בנימין ביטון: אני חושב שזה דיון חשוב מאוד, דיון של קדמת הבמה.

בנימין ביטון: נעשה את זה ביום אחד.

בנימין ביטון: גם צריך להגיד לשר אופיר אקוניס, כי נמצאים אצלנו הרובוטיקה.

בנימין ביטון: מי שלא יודע, דימונה זכתה במקום הראשון כבר שנה שנייה בעולם ביוסטון, ייצגו אותנו, ועל זה מגיע להם הרבה מחיאות כפיים.

בנימין ביטון: לא מוחאים כפיים, בלי כפיים.

אורי מקלב: לא, זה בסדר, בשביל הנוער זה בסדר.

בנימין ביטון: אני אמרתי, הרובוטיקה, תודות לזה שאתם הוועדה שהוצאתם קול קורא, יחד עם השר, כדי לתת להם מלגות.

בנימין ביטון: זה עולה לנו הרבה כסף.

בנימין ביטון: איך מאיר אמר בוועדת החינוך?

בנימין ביטון: כל נסיעה כזאת חצי מיליון שקל לרשות המקומית, לנסוע, 60-50 תלמידים.

בנימין ביטון: אין לכם מה להיבהל, תלמידים, גם ליהמן, גם זינמן, יש לכם כסף.

בנימין ביטון: יישר כוח, תודה רבה.

אורי מקלב: כל הכבוד, באמת דברים חמים, במיוחד מה שחשוב בדבריך שיש תקווה, שצריך לראות קדימה.

אורי מקלב: אני אומר, המוטיבציה, כשרואים את המוטיבציה שיש ודווקא במקומות האלה, אני חושב שזה צריך לדרבן אותנו ולחייב אותנו הרבה יותר.

אורי מקלב: ויש את היכולות, זה לא בשמים, זה אצלנו.

אורי מקלב: היא קרובה אלינו ואנחנו באמת יכולים לתת לזה שיפור ודחיפה בלתי רגילה.

אורי מקלב: לפני שאני עובר אליך, מרדכי ארנון, טלי הירש שרמן, מנהלת אגף תורת הבנייה ופיתוח הנדסי ממשרד הבינוי והשיכון.

טלי הירש שרמן: כן, בוקר טוב.

טלי הירש שרמן: אני רוצה לציין, בהמשך לדברים הנעימים שאמר ראש עיריית דימונה, אז משרד הבינוי והשיכון הכין מדריך הנדסי לצוות תכנון וניהול של ביצוע תשתיות ופיתוח מתמחי עיור חדשים.

טלי הירש שרמן: המדריך מתייחס למכלול התשתיות והמערכות שישתלבו בעיר עתידית, בעיר חכמה.

טלי הירש שרמן: למשל גז טבעי, פינוי אשפה, מערכת קולחין וכמובן מערכת תקשורת.

טלי הירש שרמן: המטרה היא פעם אחת לאפשר לכל עיר במדינת ישראל, בטח ובטח לערים ושכונות שמפתח המשרד, להפעיל עיר חכמה בכל דרך שירצה לנכון, ואחת המטרות העיקריות של המדריך זה פשוט למנוע פתיחה וסגירה של כבישים ומדרכות בשביל, כמו שציינו פה, להטמיע מערכות תקשורת ודברים עתידיים שיאפשרו תפעול נכון וחכם של ערים חכמות.

טלי הירש שרמן: המדריך יהיה, פעם אחת, מוטמע בפעילות של המשרד, יהיה מחייב כשהמשרד בא לפתח שכונות וערים חדשות ופעם אחת כלי למקומות שבהם המשרד אינו פועל, כלי בידי השלטון המקומי, בידי רשויות מקומיות להטמיע את המדריך בעיר שלו.

טלי הירש שרמן: המדריך גם יכלול מודל כלכלי, כך שכל ראש רשות יוכל לבחון מה העלות של תוספת של מערכת כזו או אחרת.

אורי מקלב: יש לכם מעקב אחרי השימוש בתוכנה הזאת?

טלי הירש שרמן: זה משהו שהוא חדש, הטיוטה נמצאת אצלי.

טלי הירש שרמן: המדריך נמצא לפני פורום התייעצות בכירים במשרד הבינוי והשיכון ובממשלה.

אורי מקלב: אני שוב אשאל את השאלה, איפה השלטון המקומי נמצא בתוך ההתיציעצויות האלה?

טלי הירש שרמן: השלטון המקומי יוזמן ביולי.

אורי מקלב: אני אומר לכם, נמצא כאן צחי, גם מאיר, השלטון המקומי, מבחינת ההשקעה שלו ורואה פני עתיד בנושא הטכנולוגי, הקים, ממתי המינוי שלך?

צחי שלום: חצי שנה.

אורי מקלב: לקחו אנשים בעלי מקצוע ממדרגה ראשונה כדי לקדם את הנושאים האלה.

אורי מקלב: משרדי הממשלה צריכים להפנים את זה שיש היום כתובת, הם יודעים לא פחות היום ממשרדי הממשלה, מומחים בשטח, יודעים לתת מענה, יודעים לעשות את שיתופי הפעולה ויודעים להתאים חליפה לערים, לומדים את השטח.

אורי מקלב: זה לא יכול להיות בלי שיתוף פעולה.

מאיר כהן: מול מי אתה עובד?

צחי שלום: מה זאת אומרת?

מאיר כהן: עם מי היום יש לך - - -

צחי שלום: עם איזה משרדים?

צחי שלום: אנחנו עובדים עם מטה הסייבר, עם ישראל דיגיטלית.

אורי מקלב: כן, אבל אתה יודע שאנחנו היינו כאן כתובת לאי שיתוף פעולה עם מערך הסייבר.

אורי מקלב: לא משנה, עם גוף ממשלתי, התברר פה שכשהוא פונה לא עונים ולא יכול להיות, התברר כאן שבאמת - - - תשובה, אבל הדברים האלה, השלטון המקומי היום נפתח, יש לו את הכלים להכיל את זה, חבל שלא נעשה את זה.

אורי מקלב: את אומרת תשתיות, זה נכון, אבל צריך לזכור עוד דבר, לא יכול להיות שחברת חשמל עושים, נניח יודעים כבר לעשות חיבור תשתיות - -

טלי הירש שרמן: מסכימה.

אורי מקלב: - - חברת חשמל אומרת עכשיו, 'לא בא לי בתכניות העבודה שלי, אני לא עושה את זה עכשיו.

אורי מקלב: זה לא עכשיו אצלי בסדר היום'.

אורי מקלב: כאן צריכה להיות רגולציה.

אורי מקלב: זה דבר יפה, אבל צריך להכריח ולחייב לשלב את כולם באותו ליין.

טלי הירש שרמן: מסכימה.

טלי הירש שרמן: השלב הבא הוא באמת לאחר הכנת המדריך, שהוא באמת משהו תורתי ותיאורטי, לבוא ולהטמיע אותו בשלבי הביצוע, כמו שאמרת, וליישר קו עם החברות, חשמל, בזק וכל חברות ה - - -

אורי מקלב: תודה לטלי.

טלי הירש שרמן: עוד מילה אחת, ברשותך, מאגף התכנון, שיש לו פעילות משלימה.

אורי מקלב: בבקשה, שם ותפקיד.

שולמית גרטל: שולמית גרטל, מתכננים ערים ואזורים באגף התכנון של המשרד.

שולמית גרטל: רק ממש משפט, בתכנון שלנו אנחנו מקפידים על הנגשה של כל השירותים של העיר באמצעות תכנון גם במסגרת הטכנולוגיה החכמה וגם באמצעות מגע פיזי בין התושבים.

שולמית גרטל: זה קשור לעירוניות, לבנייה מרקמית, תכנון קומפקטי.

שולמית גרטל: מדובר בעידוד עירוב שימושים ועריכתיות על ידי תכנון מדרכות כמו שצריך, הצללה, מרחקי הליכה משירותי הציבור למסחר ולתעסוקה, קרבת התחבורה הציבורית היעילה וכן מדובר גם בבנייה ירוקה.

שולמית גרטל: כפי שנאמר, דימונה היא דוגמה אדירה.

שולמית גרטל: חלק גדול מהתכנון שנעשה שם נעשה בשיתוף המשרד, אנחנו מאוד גאים בהישגים של דימונה.

שולמית גרטל: אני רק אזכיר שלעניין זה יש לנו מין כלי מדידה לכל הנושאים האלה שציינתי ויותר וקוראים לו דוח 360 וזה באמת כלי מדידה, מין צ'ק ליסט כזה שמסביר שכשמתכננים עיר מה הם הדברים שיוצרים עיר ירוקה, עיר חכמה, עיר שפועלת ביעילות המיטבית.

שולמית גרטל: תודה רבה.

אורי מקלב: יפה מאוד, תודה על הדברים.

אורי מקלב: אני באמת חושב, צחי, ליזום פגישות עם ראשי ערים שמעוניינים, מפעם לפעם, עם המשרד, פעם זה מינהל התכנון, פעם זה משרד השיכון, כדי ללמוד את הדברים האלה.

אורי מקלב: אני חושב ש - - - ואנחנו גם נעזור בעניין הזה.

רועי אלרום: חבר הכנסת מקלב, אם אפשר לחזק מה שהם אומרים?

רועי אלרום: מרכז השלטון המקומי הוא חשוב, אבל בסוף מי שמתכנן עם המדינה, אם זה משרד השיכון או רשות מקרקעי ישראל, תלוי כל רשות עם מי היא עובדת, היא חלק מצוות התכנון.

רועי אלרום: כשאנחנו מתכננים שכונה, דימונה, מעלות, אנחנו קובעים מה יהיה, זה ראשי הרשויות קובעים אם תהיה תקשורת מתאימה או תאורת לד חכמה, תנופת הפיתוח שיש ברשויות מאפשרת לנו לפחות בשכונות החדשות, ומתוך ההכנסות גם להכניס את זה לוותיקות אחר כך, את הטכנולוגיה החכמה, שזה התשתית, חלק מהתשתית לעיר החכמה, זה תלוי ברשויות המקומיות.

רועי אלרום: עם מרכז שלטון מקומי, בלי מרכז שלטון מקומי, זה תלוי ברשות המקומית.

רועי אלרום: ואני צריך לציין שמטה הדיור, אמנם היא לא פה, הם לא מונעים מאיתנו גם להעמיס את העלויות האלה על הוצאות הפיתוח, ההיפך, הם מאשרים הוצאות פיתוח.

אורי מקלב: זה יפה, צריך לציין את ראשי הערים, שכשהם עומדים מול יזמים, מול בנייה, הם עומדים על הדברים האלה.

אורי מקלב: תראו היום בערים, הם לא מתעסקים - - -

רועי אלרום: זה עוד בפיתוח, זה עוד לפני היזמים.

אורי מקלב: בפיתוח, זה כשיש משרד השיכון, אבל בחלק - - - יש פיתוח היום שאתם עושים לבד?

רועי אלרום: כן, ודאי, הכול לבד.

רועי אלרום: היום רשויות מקומיות בעידוד המדינה - - -

בנימין ביטון: הכול הכול.

בנימין ביטון: רשויות מפתחות, פיתוח עצמי.

בנימין ביטון: אין יותר את התקורות שהיו לוקחים לנו, 8%-7%, אנחנו מכניסים אלינו.

רועי אלרום: אם הן רוצות.

אורי מקלב: ואתם עומדים בזמנים?

רועי אלרום: אל תחשוף את הפרטים, בני, לא כדאי לך.

אורי מקלב: הרב מרדכי ארנון, איך להציג אותך?

אורי מקלב: אתה רוצה עיתונאי, עורך מדור בריאות בעיתון, שיש כאלה שקונים את העיתון רק בשביל המדור שלך?

אורי מקלב: אני יודע שכשאתה נמצא יש מצב רוח.

בנימין ביטון: זה רב שגדלנו עליו.

מאיר כהן: אסור כבר להגיד פופיק ארנון?

מרדכי ארנון: מותר, אבל זה לא כל כך נכון.

אורי מקלב: כשאתה נמצא יש מצב רוח, זה בטוח.

מרדכי ארנון: בוקר טוב לכולם, אני עכשיו מקלקל לכם את מצב הרוח.

מרדכי ארנון: אני אדבר קצת כמו אפיקורס.

מרדכי ארנון: אני כופר בביטוי עיר חכמה, טלפון חכם ובית חכם.

מרדכי ארנון: זה הבל הבלים, זה אחיזת עיניים, זה גניבת דעת.

מרדכי ארנון: יש אנשים חכמים וחז"ל אמרו '

מרדכי ארנון: חכמים היזהרו בדבריכם וכל שכן במעשיכם'.

מרדכי ארנון: ואתם יושבים פה, האנשים החכמים, שדואגים לאוכלוסייה מכל מיני היבטים, כל מיני דברים, נשמעו דברים חכמים - - -

אורי מקלב: תוריד את הכובע קצת.

אורי מקלב: הכובע מסתיר אותך.

מרדכי ארנון: אני כותב בעיתון משפחה בנושא בריאות.

מרדכי ארנון: אני הייתי חולה מאוד לפני תשע שנים, עברתי לאורח חיים בריא וחזרתי בגיל שלי 20 שנה אחורה, לכן אני כל כך נלהב להעביר את התורה הזאת לאחרים.

מרדכי ארנון: לפני שנה ליוויתי מישהו לבית חולים 'שערי צד', הייתי במיון ואני פשוט הזדע

מרדכי ארנון: זעתי ממה שראו עיניי, אין שם מקום לעבור במעברים, מיטות והכול עם חוטים והכול עם שקיות כאלה של אינפוזיה.

מרדכי ארנון: שאלתי שם מישהי שמכירה אותי, היא אחראית על המיון, היא אמרה לי 'זה יום טוב', 'זה עוד יום טוב'.

מרדכי ארנון: החלטתי לכתוב טור על הנושא הזה ולברר מה קורה באמת בחדרי מיון.

מרדכי ארנון: כמה אתם חושבים אנשים במדינת ישראל עוברים בשנה במיון?

מרדכי ארנון: כמה בערך?

מרדכי ארנון: תזרקו מספרים.

קריאה: מאות אלפים.

מרדכי ארנון: הוא אומר מאות אלפים.

מרדכי ארנון: מישהו זורק עוד מספר טוב?

סמדר אונה: מיליון וחצי.

מרדכי ארנון: פי שניים.

מרדכי ארנון: שלושה מיליון איש עוברים כל שנה במיון בבתי חולים בישראל.

מרדכי ארנון: האחראית על המיון באיכילוב אומרת שכל יום - - -

קריאה: גם המלווה?

מרדכי ארנון: לא, לא, לא.

קריאה: רק מטופלים?

אורי מקלב: רק מטופלים?

אורי מקלב: חצי מדינה כמעט - - -

מרדכי ארנון: אחות באיכילוב אומרת שכל יום במיון זה כמו פיגוע המוני.

מרדכי ארנון: מאיפה זה בא?

מרדכי ארנון: למה אנחנו חולים כל כך?

מרדכי ארנון: אם מדינת ישראל נניח הייתה כמו גוף האדם, היינו משווים את זה לגוף האדם, אז שליש מגוף האדם חולה, שליש מהתאים שלו חולים, למה אנחנו כל כך חולים?

מרדכי ארנון: אתם מתעלמים מדבר אחד, מהמושג שנקרא קרינה, כי לא רואים אותה.

מרדכי ארנון: גם לא רואים את הגזים שיוצאים מהמכוניות.

מרדכי ארנון: הגז במטבח שלנו, שמו לו ריח כי הוא מסוכן, שייזהרו ממנו.

מרדכי ארנון: אם היינו שמים בדלק צבע אדמדם כזה שהיה יוצא מהאגזוז החוצה, איך היו נראים הרחובות שלנו?

מרדכי ארנון: אם הקרינה שלנו הייתה נצבעת בצבע אדום, כחול, או משהו כזה, איך היה נראה המרחב הציבורי שלנו?

מרדכי ארנון: זה לא חכם לעשות את זה.

מרדכי ארנון: לשים wi fi לילדים בחדר, בכיתות, לרשת את כל העיר בקרינה, כשכרגע אנחנו לא רואים את התוצאות, אני לוחץ פה יוצא הדבר הזה.

מרדכי ארנון: זה תהליך שיכול לקרות ואחר כך בוכים שבדימונה אין בית חולים ובבאר שבע אין בית חולים.

מרדכי ארנון: אני רוצה ליצור מצב של מניעת חולים ואז לא יצטרכו בית חולים.

אורי מקלב: זה מגובה?

מרדכי ארנון: אתם מכירים את הסיפור על הגשר בחלם?

מרדכי ארנון: הקרשים היו שבורים ואנשים נפצעו ונפצעו ונפצעו.

מרדכי ארנון: ישבו חכמי חלם שבעה ימים ושבעה לילות והחליטו לבנות בית חולים ליד הגשר.

מרדכי ארנון: זה מה שהולכים לעשות.

מרדכי ארנון: אני מציע, תחשבו טוב טוב לפני שמרשתים את העיר עם wi fi ועם כל מיני קרינות כאלה.

מרדכי ארנון: יש שיטות הרבה יותר טובות ויותר זולות.

אורי מקלב: יש לי פתרון למה שאתה אומר, לפתח דברים שמונעים את הקרינה.

אורי מקלב: יחד עם הפיתוחים של הדברים - - -

מרדכי ארנון: אם יש, ודאי.

מרדכי ארנון: מסננים, אני מכיר מישהו שהקים בית חרושת לזה.

אורי מקלב: יש מנטרלי קרינה.

צחי שלום: זה עיר חכמה לא רק wi fi, wi fi זו נקודה ספציפית והיא אפילו מורידה את הקרינה מהסלולרי שאנחנו וגם אתה, כולנו, מסתובבים איתו.

מרדכי ארנון: אני מכיר את הדיבורים האלה.

צחי שלום: יש את הפערים ויש את הדעות, העולם חלוק בנושא הזה.

אורי מקלב: אני שואל עם מה זה מגובה מקצועית?

אורי מקלב: אני ישבתי בוועדת תכנון ובנייה, לפני התפקיד הזה פה, בעיריית ירושלים, ישבתי לא מעט שנים, הבאנו מומחים, היו אנשים שהתנגדו למערכות של אנטנות, הסבירו להם שככל שיש אנטנה יותר קרובה ככה הקרינה היא פחותה.

קריאה: למי שמדבר בטלפון, למי שלא משתמש הוא כולו מוקרן.

אורי מקלב: אני לא נגד זה, רק אני אומר - - - תודה.

אורי מקלב: מאיר, בבקשה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני, אני מודה לך מאוד מעומק ליבי על קיום הישיבה הזאת ועל זה שאתה לוקח חלק ביום הטוב הזה שבו אנחנו שני דברים עושים, לפני שנדבר על עיר חכמה.

מאיר כהן: אנחנו מביאים את הסיפור הטוב של העיירות המפותחות, עיירות הפיתוח, כל אחד יכול לקרוא להן איך שהוא רוצה, מביאים לקדמת הבמה לכנסת.

מאיר כהן: זאת גאווה גדולה לארח כאן את דימונה ויקנעם ושדרות, וילדים שעושים דברים נהדרים.

מאיר כהן: דימונה מקום ראשון ביוסטון ואני רואה כאן סטארט אפ של אלון, יקנעם, שכמנהל בית ספר לשעבר, אני עומד פעור פה.

מאיר כהן: אז תודה לך, אדוני.

מאיר כהן: אבל יחד עם זה אין שום ספק שאף אחד לא מברך על המוגמר.

מאיר כהן: מה שמאוד נוגע ללבי בהתנהגותם של חבריי ראשי הערים, במיוחד בפריפריה, זה שאתה לא תמצא ראש עיר שהוא רק מברך על המוגמר, אתה כל הזמן תמצא ראשי ערים שמצליחים בפרק אחד והולכים לפרק הבא.

מאיר כהן: לפעמים אני פוגש ראשי ערים, אני אומר להם 'אתם נחים מדי פעם?' הם אומרים לי 'תשמע, קיבלתי 80% בגרות', אני אומר לו 'יופי', הוא אומר לי 'לא, אני כבר חושב על ה-20% שלא קיבלו, למה הם לא קיבלו'.

מאיר כהן: וזו בדיוק התרבות שמתפתחת ברשויות המקומיות ולכן יש שינוי מהותי ושינוי שמסמן הצלחה ומספר סיפור אחר לגמרי.

מאיר כהן: עכשיו, בנושא של הערים החכמים, אדוני.

מאיר כהן: אחד הדברים שמתסכלים אותי ואני עדיין לא מצאתי לו פתרון הוא איך אנחנו דואגים שדור הילדים שלנו יישאר.

מאיר כהן: אני גר בדימונה, אני נוסע כל יום לדימונה, הילדים שלי לא גרים בדימונה.

מאיר כהן: שלושתם למדו, אנשי אקדמיה, עזבו.

מאיר כהן: אני מנסה לחשוב כל הזמן מה יעשה את המקום שלנו לאבן שואבת לילדים שיחליטו להישאר.

מאיר כהן: כמובן כל מי שיגיד פרנסה צודק וכל מי שיגיד בריאות צודק, ובאמת יש ארגז כלים שבלעדיו אנשים לא יישארו, אפילו לא יבואו לפריפריה.

מאיר כהן: כשהקמנו בדימונה חדר מיון קדמי זה כי כשרצו להגיע חבר'ה צעירים, אז הם שאלו, 'תגיד לי, מאיר, אם אני צריך להתעורר בשתיים בלילה ורופא לבן שלי, יהיה לי?' אמרתי לא, הוא אמר 'אני לא בא'.

מאיר כהן: עכשיו אני חוזר לעיר החכמה, הדור שלנו יגור, או שנגיד ככה, לא יגור בערים שהן לא חכמות, כי בעוד חמש, עשר שנים שיח של עיר חכמה זה בִּילְד אִין, לא תהיה עיר שתרשה לעצמה להישאר מאחור.

מאיר כהן: לא תהיה עיר.

מאיר כהן: לכן מה שהכי חורה, שמשרדי הממשלה לא מביאים שבהקצאת תקציבים, זה לא מנת חלקם של החבר'ה שיש להם.

מאיר כהן: תמיד כשיש עיר חזקה או ראש עיר משוגע זה יהיה, אבל מה לעשות, יש ערים שהן לא חזקות ואין בהן ראשי ערים משוגעים, השאלה אם אנחנו רוצים להשאיר אותם אחורה.

מאיר כהן: כי כשבא משרד האוצר ונלחם על תכנית להב"ה, זה קשקוש, זה גרושים.

מאיר כהן: זו תכנית נהדרת שאני זוכר שכשהקמנו את מרכז להב"ה בדימונה, אז השכנה של אמא שלי ז"ל, ששתיהן עלו ממרוקו ב-1962, באה אליי ואמרה לי 'אני, כפרה עליו, מתכתבת עם הבן שלי ודאקיל מחשב'.

מאיר כהן: מדהים.

מאיר כהן: מה יותר מזה?

מאיר כהן: זה הדור הזה.

מאיר כהן: הילדים שלנו לא יגורו בעיר שהיא לא עיר חכמה.

מאיר כהן: הרב ארנון, אני הקשבתי לדברים שלך ברוב קשב, יכול מאוד להיות, יש לכאן ולכאן, יכול להיות מאוד, תמיד לחיות חיים בריאים זה טוב ולהישמר זה מצוין, אבל אני לא רואה את זה בסתירה.

מאיר כהן: אין שום סתירה בין לחיות בעיר חכמה לבין הבריאות שלך.

מרדכי ארנון: צ'יפים לאשפה זה מצוין.

מאיר כהן: לכן אני אומר, אם יש קריאה שצריכה להיות מהוועדה הזאת זה למשרד האוצר, אחת בנושא של להב"ה, שמיד יחזיר את התקציבים ויפסיקו עם המשחקים המיותרים האלה.

מאיר כהן: הדבר השני, במדידה של הצלחתה של עיר ובמיוחד ביישובים הערביים, שיש שם עוד מענקי איזון שהם עמוקים, לקחת בחשבון את הפרמטר הזה של עיר חכמה ולדאוג שבמדינת ישראל לא תהיה עיר שהיא לא תהיה עיר חכמה.

מאיר כהן: אחרת הילדים שלנו, כשירצו לבוא ולנהל שיח חכם עם הרשות ועם בית הספר ועם כל דבר, גם עם הרשות העסקית, הם לא יבואו למקום שיצטרכו, לצערי הגדול, ארנון, לצערי הגדול - - - הבן שלי אומר לי, 'תשמע, אני לא הייתי מזמן בסופרמרקט', אמרתי לו 'למה?', הוא אומר לי 'הכול באינטרנט.

מאיר כהן: אני נכנס לאינטרנט, מזמין, מביאים לי'.

מאיר כהן: אין מה לעשות, אם זה יהיה בדימונה והכניסו את זה בדימונה והיום זה מדהים לראות אנשים בדימונה שהיו מטיילים איתי בשוק והיום הם אומרים לי 'מאיר, מה, שמענו שהיית בסופרמרקט', אני אומר להם, 'הייתי, נו', 'מה, אתה לא משתמש באינטרנט?

מאיר כהן: ' אמרתי, 'לא, אני לא יודע לבחור עגבניות דרך האינטרנט'.

מאיר כהן: ושוב תודה רבה.

אורי מקלב: תודה, באמת בהצלחה, אנחנו רואים כמה שזה היה חשוב.

אורי מקלב: אבל זה לא רק wi fi, אנשים שיכולים לסדר דרך הבית, לא צריכים לצאת עם המכונית, מקטינים את זיהום האוויר, הרב ארנון.

מרדכי ארנון: אני לא נגד מה שהוא אמר, אבל אני חושב שהסופר זה - - -

אורי מקלב: אבל לעיר חכמה יש הרבה דברים שמשפיעים על איכות הסביבה באופן דרמטי, הרב מרדכי ארנון, מהרבה בחינות.

אורי מקלב: נכון שיש את המושג קרינה, אבל מהרבה בחינות אנחנו יכולים להוסיף גם בבריאות וגם באיכות הסביבה וגם בעוד דברים, אבל צריך לכוון את זה נכון.

אורי מקלב: יש לנו עוד שני דוברים.

אורי מקלב: מר גדעון בר און, מנכ"ל, ואחרי זה בת ציון שלומי.

ניצן דה פז: אני צריך לדבר על השבת גם.

אורי מקלב: נראה, אנחנו פשוט חייבים לסיים.

אורי מקלב: אתה מנכ"ל מה?

גדעון בר און: מנכ"ל חברה שנקראת מוביליטי אינסייט, החברה הזו עוסקת בפתרון של בעיות פקקי תנועה בארץ ובעולם.

גדעון בר און: לצערי ולשמחתי אנחנו זכינו במכרז באטלנטה, ג'ורג'יה.

גדעון בר און: רק להבין, אטלנטה, ג'ורג'יה - - -

אורי מקלב: זה לשמחתך ולצערך זה לא קרה בארץ.

גדעון בר און: כן, אבל תיכף אני אגע בדבר הזה.

גדעון בר און: בארץ אנחנו פרוסים בפריסה בחיפה וקצת בתל אביב.

גדעון בר און: אני רק אגיד, לסבר את האוזן, אטלנטה רבתי זה שישה וחצי מיליון איש, בוא נגיד שאני מסכים למה שאמרה הגברת מתכנון, זו רשת אחת שלמה.

גדעון בר און: רק בשתי מילים, אני עצמי אלוף משנה במילואים, אני בא מתחום תכנון של מבצעים מיוחדים ואנחנו מתייחסים לנושא של העיר החכמה, אנחנו מסתכלים על זה בצורה אסטרטגית ולאו דווקא בצורה של המכונית הבודדת ולכן זה קשור לעניין הרשתי.

גדעון בר און: למעשה, מכיוון שאנחנו מנטרים את התנועה במשך תקופה מאוד ארוכה, אנחנו מצליחים לבנות מטריצות ומצליחים לבנות סימולציה ולעשות אפילו פרדיקציה, זאת אומרת חיזוי.

גדעון בר און: אני יכול לעשות חיזוי היום ולהגיד שבעוד שלוש שעות יהיה פקק בכביש 6 ומי שיגרום לפקק הזה בכביש 6 זה 3% אנשים שיצאו ממעלות או 2% שיצאו מירושלים.

גדעון בר און: על ידי זה שאני יודע מאיפה מגיעה הבעיה אני בעצם יכול למנוע אותה.

גדעון בר און: לדוגמה, אם אני יודע שיהיה פקק באום אל פחם על כביש 6, ש-7% מהאנשים שעושים את הפקק יצאו מירושלים, אני יכול לשים שלט ביציאה מירושלים, מראש, ולהגיד 'כל מי שיוצא מירושלים ייסע דרך כביש 2 ולא דרך כביש 6', וכך אני מונע את הפקקים.

גדעון בר און: מה שאני רוצה להגיד, הראייה שלנו היא שאנחנו מסתכלים בצורה רשתית ואסטרטגית ואנחנו מסוגלים להביא תובנות שיכולות לעזור למנהלים, למתכננים ולכל מי שאחראי על התנועה.

גדעון בר און: אבל רציתי לגעת דווקא בנושא של העיר החכמה ובפריפריה.

גדעון בר און: חבל שאני מדבר פה מול כיסאות ריקים, אבל אני חושב - - -

אורי מקלב: לא כיסאות ריקים, אבל הדברים שלך נרשמים בפרוטוקול.

גדעון בר און: אני גם אחד הנציגים של היוזמה הפרטית ושל הסטארט אפ ניישן, כי זה מה שאנחנו עושים.

גדעון בר און: אנחנו לוקחים - - -

אורי מקלב: מול מי אתם עובדים?

אורי מקלב: מול הרשויות המקומיות, מול המדינה, מול משרד התחבורה?

אורי מקלב: איפה אתם מנסים להציע את מה שיש לכם

גדעון בר און: בישראל אנחנו עובדים מול נתיבי ישראל יפה נוף, שזה נתיבי איילון של חיפה, ומול משרד התחבורה וגם רשויות התכנון המסוימות.

אורי מקלב: מה הערך המוסף שלך דווקא לערי הפריפריה, שהפקקים שם זה לא - - - אמנם אני מבין שהם יכולים לגרום וגם כביש 6 בסך הכול מוזן, מהדוגמה שאתה הבאת, מהרבה ערי פריפריה שאין קשר ביניהן מבחינת תחבורה ואתה יכול לקשר, אם אני אדבר בשפה פשוטה יותר את כל מה שאתה אומר.

אורי מקלב: אתה יכול לחבר את כל נושא התחבורה, גם בפריפריה, שהיא אולי כשלעצמה לא צריכה להתמודד, אבל היא בסוף מתנקזת לאיזה מקום ומובילה למקום ואתה יכול לחבר בין כל הדברים לרשת אחת שמדברת אחת עם השנייה וגם יודעת להתייעל ויודעת לנווט.

אורי מקלב: זה אני מבין על רגל אחת מה שאתה אמרת.

גדעון בר און: אדוני היושב ראש איש מאוד חכם, הבין את הכול בארבע מילים.

אורי מקלב: אבל אני רוצה - - -

גדעון בר און: אני רוצה להסביר לאנשים של הפריפריה.

אורי מקלב: רק רגע, גם האנשים של הפריפריה, או לאנשים ש - - -

גדעון בר און: אני רוצה להגיד לך מה התרומה.

גדעון בר און: אני לא מדבר דווקא על החברה שאני מנהל אותה, שהיא ממש בקצה הטכנולוגיה, שהנושא של החיזוי והנושא של הסימולציה הוא במשנתנו.

גדעון בר און: אני רוצה להגיד דבר כזה, קודם כל, לדעתי, כיזם, אני חושב שזה התפקיד של הפריפריה לייצר את החדשנות.

גדעון בר און: כשאומרים עיר חכמה, אדוני הרב, לא מתכוונים לעיר שהיא חכמה, מתכוונים שהאנשים הם חכמים, שאנשים לוקחים תובנות מתוך מה שהם יודעים ואת התובנות האלה עושים יותר טוב.

גדעון בר און: סתם לדוגמה, דיברת על נושא של מיון בבית חולים.

גדעון בר און: כל נושא המיון בבית חולים, אם ניקח וננהל אותו בצורה חכמה אני לא חושב שיהיו פקקים בתוך ה - - - זה אותו דבר כמו פקקים של מכוניות, למה?

גדעון בר און: כי אפשר לווסת את האנשים שמגיעים לבית החולים.

גדעון בר און: אפשר לעשות לפני בית החולים שני חדרי מיון מקומיים ולבנות את זה.

קריאה: עוד בית חולים.

גדעון בר און: אבל זה לא קשור לתקציב.

גדעון בר און: אדוני היושב ראש, עוד שני משפטים.

גדעון בר און: זה לא קשור לתקציב ואני אגיד לך למה.

גדעון בר און: אני לא מקבל משכורת מהממשלה, אני מייצר את המשכורות לעצמי ולאנשים שעובדים אצלי, זה קשור רק ליוזמה, זה קשור רק לקחת, וזה אני מברך אתכם, על הדבר הזה, אתם צריכים לקבוע חזון טכנולוגי, אתם צריכים לקבוע מטרות ויעדים, את הדבר הזה, אחת שעשיתם את זה, אחת שהפרלמנט הזה יושב ועושה את זה, ליצוק לתוך הדבר הזה תוכן, ומשיצקנו את התוכן אנחנו נמשוך אחרינו את כל האחרים, לא תהיה שום בעיה.

גדעון בר און: כי אם אנחנו נוביל במחשבה ואנחנו נוביל בחדשנות, ואללה בסוף נביא את הכסף מהאוצר, ואם לא תביא את הכסף מהאוצר, תביא אותו גם מיזמים פרטיים, כי אנחנו מוכנים להשקיע בפריפריה, אנחנו מוכנים להשתמש בכוחות שיש שם.

אורי מקלב: אני מתחבר לדבריך.

גדעון בר און: עד כאן, תודה רבה, חבל שלא שמעו אותי האחרים.

אורי מקלב: זה נכון, יש דברים שלא קשורים ב - - - אבל יש לנו את השלטון המקומי, צחי נמצא פה, יש כאן נציגות של השלטון המקומי.

אורי מקלב: אני חושב לעשות יום אחד של מפגש, יש דברים שרק במודעות, רק במוטיבציה, רק ברצון, לא שאלה של כספים, ודאי לא כספים גדולים, וכל איש במיוחד בפריפריה, אם הוא יידע שהוא יכול לתכנן את היום שלו נכון ולא שהוא לא יודע מה קורה איתו בהמשך הדרך, אם זה בנושא תחבורה ונושאים שונים, אני חושב שזה באמת יכול לקדם מאוד.

גדעון בר און: אדוני היושב ראש, עוד מילה אחת.

גדעון בר און: אני עסוק בגיוס של עוד עשרה מיליון דולר לפתח את הסטארט אפ שלי ולקחתי את הארבע-חמש שעות האלה, אתה יודע מה?

גדעון בר און: בגלל ציונות.

גדעון בר און: כי אני חושב שזה נכון ואני חושב שצריך לעשות את זה והפריפריה תדבר.

אורי מקלב: הנה, זה מראה באמת שלא באת בשביל - - - לא מסיבה של בשביל לעשות איזה עסקה, אלא להעלות מודעות ולהציף את הנושאים, שיש את האפשרות.

אורי מקלב: זה באמת מעשיר אותנו בדיון ציבורי וזה תורם לדיון הציבורי.

אורי מקלב: תודה רבה.

בת ציון שלומי: אני מאוד שמחה שהפעם, לא כמו בפעם הקודמת, אני לא הראשונה שהעליתי את נושא הקרינה, ברוך ה', הרב ארנון.

ענת לוי: תציגי את עצמך לפרוטוקול.

בת ציון שלומי: בת ציון שלומי, חברה בוועדת הגנת הסביבה בעפולה, פעילה, גם עצמאית וגם מייצגת רגישי קרינה ואנשים שמודעים לנזקיה.

בת ציון שלומי: אני חושבת שזה היה מאוד אופייני, התגובה לרב ארנון, שבעצם יש פחות או יותר התעלמות.

אורי מקלב: אבל, גדעון, תראה גם אנשים שטורחים, מגיעים מעפולה באופן מיוחד כדי להעביר את המסרים האלה גם כן.

גדעון בר און: מצוין, חשוב מאוד.

אורי מקלב: מזה אנחנו חיים, זה מה שנותן לנו את הכוח.

בת ציון שלומי: אני חושבת שצריך קצת להתיר את הערבוב שנוצר, כי יש עיר חכמה, שזה יפה מאוד, למשל מים מושבים, נשמע נפלא, כל מיני אוטובוסים שמגיעים לקשישים ומביאים להם את האפשרות, אני לא יודעת מה, למלא איזה טפסים, ארנונה, אני לא יודעת מה.

אורי מקלב: לא, ללמוד על המחשב, אחרי זה הם בעצמם עושים את זה.

בת ציון שלומי: גם לי יש מחשב, המחשב הוא חוטי, המקלדת היא חוטית, העכבר הוא חוטי.

בת ציון שלומי: כאן זה נעצר, זאת אומרת האלחוטי, בכל מקום שיש קשר בין בן אדם לבן אדם עם משהו אלחוטי או שיש חיישנים מדובר על קרינה, קרינה זה דבר שהגוף שלנו לא בנוי להתמודד איתו, אנחנו לא נוצרנו ככה.

בת ציון שלומי: כל השנים שהאדם היה קיים הוא לא חי בתוך קרינה מלכותית והיום היא אלפי מונים ממה שהיא הייתה בשנות ה-60 וה-70.

בת ציון שלומי: התחלואה העצומה שיש, אנחנו לא רואים אותה עכשיו בחדרי המיון, שם מתגלגלים להם כל אותם אלפים ומיליונים במהלך השנה ואנחנו צריכים להבין שהם נופלים בצדי הדרך ואף אחד לא רואה אותם כשכואב להם ועצוב להם.

בת ציון שלומי: גם לנו לפעמים כואב, לי אישית, אני משלמת מחיר על זה שבאתי לכאן מעפולה, כואב לי קצת הראש מזה שישבתי באוטובוס ואנשים מסביבי כולם עם סלולר.

בת ציון שלומי: לי אין סלולר, אני לא רואה וכמה שיגידו לי שישימו אנטנות יותר צפופות זה פחות קרינה, תגמרו את המשפט, זה פחות קרינה למי שיש לו את הסלולר, בשבילו יש פחות מרחק בינו לבין האנטנה, אז הוא יסבול פחות, אני אסבול יותר.

בת ציון שלומי: יש עדיין מיעוט שלא רוצה את כל זה.

בת ציון שלומי: הבעיה שלי עם העיר החכמה זה שכופים עלינו באופן הפולשני ביותר, בתוך הגוף שלנו, גלי קרינה יום ולילה.

בת ציון שלומי: אנחנו לא צריכים לחיות תחת הממטר הזה, תחת המתקפה הזו.

בת ציון שלומי: הילדים שלי, בעלי ואני רוצים לחיות בבית ללא קרינה, אבל באו וכפו עלינו מונה חכם.

בת ציון שלומי: באיומים, באיומים לתביעות, דברים נוראים.

בת ציון שלומי: אז יש הסתרה מכוונת של מידע מהציבור, אני רואה את זה כל פעם.

בת ציון שלומי: הנה, שמו לנו פנס לד ועליו הגיעה איזה חברה לדיטק והתקינה משהו, עלה שם בחור והתקין משהו עם מברג.

בת ציון שלומי: כשהוא ירד שאלתי אותו מה זה והוא אמר, כמשיח לפי תומו, 'מצלמה', ואז אמרתי 'אה, האח הגדול', ואז אמרו שני אנשים אחרים שהיו איתו, לבושים כמו מנהלים, 'לא, לא, לא, תיקון חשמל'.

בת ציון שלומי: מה זה?

בת ציון שלומי: אנחנו רואים שקורה כאן דבר לא תקין, הפעילים ואני, אני יכולה להגיד שיש הרבה פעילים שלא יכולים לבוא לכאן מחמת כאבי ראש, סחרחורות, בגלל כל הקרינה שיש פה ויש הרבה מאוד אנשים שאני מדברת בשמם.

בת ציון שלומי: צריך להבדיל בין טוב לרע גם בתור העיר החכמה.

בת ציון שלומי: אני מקווה מאוד שיינתן מידע מהימן לציבור ושתיפסק הכפייה הזו.

אורי מקלב: קודם כל אנחנו מאוד מעריכים שאנשים עומדים בשער ומוחים על כך ועדיין באים ומזהירים אותנו מהדברים ויכול להיות שבאמת צריך לראות איך ממעטים קרינה.

אורי מקלב: יכול להיות שזה גם צריך להיות פיתוח, סטארט אפ שממעט קרינה, זה יכול להיות - - -

בת ציון שלומי: לא, הסטארט אפ שממעט קרינה, סליחה, זה כמו בית החולים בחלם.

בת ציון שלומי: לא צריך את בית החולים, צריך להפסיק את ה-wi fi, מה פתאום לכפות wi fi על כולם, למה?

אורי מקלב: למי שיש.

אורי מקלב: עיר חכמה, אני לא רוצה להתווכח בעניין הזה ואני מעריך - - -

קריאה: כמו שתשאלי מה פתאום עישון לכולם.

בת ציון שלומי: נכון, אסור לעשן במרחב הציבורי.

אורי מקלב: בסופו של דבר, כמו שאמרתי לרב ארנון, בעיר חכמה יכולים למנוע הרבה, לשפר את איכות הסביבה מבחינת זיהום.

אורי מקלב: השאלה אם משאית האשפה, שהאגזוז, כפי שהוא אמר, מה הוא נותן לסביבה, במקום להגיע חמש פעמים והוא עובר בכל הרחוב, יגיע רכב יותר קטן וייקח חלק.

אורי מקלב: אנחנו שיפרנו.

אורי מקלב: אז אני אומר, הדברים הטובים, בוודאי שיש בעיר חכמה.

בת ציון שלומי: הדברים הטובים, את הדברים הרעים צריך לעצור.

אורי מקלב: הקרינה שיש לנו בעניין הזה, זה נכון, בסופו של דבר אני חושב שבמערכת האיזונים - - -

בת ציון שלומי: ה-wi fi למשל, מה הוא משרת?

בת ציון שלומי: מה ה-wi fi במרחב הציבורי, למה?

אורי מקלב: לשימושים.

בת ציון שלומי: סליחה, אז מי שרוצה לגלוש באינטרנט, שלא יקרבן את כולם, יהפוך את כולם לקורבן בגלל שהוא רוצה את זה, כי יש אנשים שלא רוצים את זה.

בת ציון שלומי: ב-2012 הרב ליצמן, שר הבריאות, בכה על זה ש'לא, לא לרשת את - - - ב-wi fi', כמובן הם רושתו והוא היה יכול לעצור את זה.

בת ציון שלומי: אבל אם הוא אמר כך סימן שיש סכנה.

בת ציון שלומי: אז לרשת את כולנו ב-wi fi?

בת ציון שלומי: קל וחומר שזו בעיה.

קריאה: אני רוצה לענות לה, בבקשה.

אורי מקלב: תשמעו גם את הסיפור, האישה, איך שהיא מגדלת את הילדים שלה אז אנחנו בכלל - - - שמענו בפעם הקודמת.

מרדכי ארנון: הרב מקלב, משפט אחרון אני רוצה לומר, חז"ל אמרו סור מרע ועשה טוב, לא חז"ל, שלמה המלך אמר את זה, קודם כל סור מרע, קודם כל לא לעשות רע.

מרדכי ארנון: אנחנו עושים רע להמון אנשים, החל מהסופר והקרינות והגזים של המכוניות והכול, כי זה נוח לנו.

מרדכי ארנון: נוח לנו שיהיה wi fi חינם, נוח לנו ש - - -

אורי מקלב: זה נכון שאפשר לעשות סור מרע, אבל אם נעשה טוב זה גם לסור מרע.

מרדכי ארנון: לגבי מה שאמרת, יש יהודי שהקים בית חרושת לפילטרים נגד קרינה.

מרדכי ארנון: אשתו מתה מקרינה אז הוא נכנס לנושא הזה והקים פילטרים ש - - - תדע לך, חבר שלי, חבר שלו היה חולה בסרטן, הוא שכב בתל השומר, בסוף ימיו, והחבר שלי לקח ממנו, מהיהודי הזה, מודד קרינה ושם למראשותיו של החולה.

מרדכי ארנון: שם, אתה יודע, כל הפלגים וכל זה, המונה קפץ לאדום ולמחוג לא היה לאן ללכת.

מרדכי ארנון: רוצים לרפא בן אדם מסרטן ושמים לו כזאת מערכת של קרינה על הראש.

מרדכי ארנון: אני מודה לך שנתת לי רשות דיבור.

אורי מקלב: ממש משפט.

ניצן דה פז: ממש משפט.

ניצן דה פז: יש הרבה בעיות, יש בעיר חכמה הרבה מצבים של חילולי שבת שנגרמים, גם לגבי מוני חשמל, יש עשרות מצבים שבהם דתיים מפעילים חשמל בשבת, גם לגבי העניין ראיתי מקום שאתה דורך על מקומות וזה יוצר תאורה, שזה דבר חמור.

ניצן דה פז: ויש מצלמות אבטחה, יש מחלוקת בפוסקים האם זה מותר, אבל אני רוצה בעצם לציין שאפילו אם נאמר שזה מותר, הרי עיקר הכוח להקל במצלמות אבטחה זה טיעון של מתעסק, אני לא מתכוון לעשות עבירה, לי נראה פשוט, גם כתבתי מאמרים בנושא הזה, שכשאדם חילוני הולך עם סמרטפון בכיס אז אין לו דין של מתעסק, כי עכשיו הוא ממש עושה עבירה.

ניצן דה פז: אז גם אם נאמר שזה לא מחטיא חרדים, זה ודאי מחטיא חילונים.

אורי מקלב: תודה על הדברים.

ניצן דה פז: לכן לפתח משימות אבטחה, במנגנון של ספק פסיק רישא, שבשבת לא עובדים ברצף.

אורי מקלב: אנחנו ועדה שסבלנית לכולם.

אורי מקלב: תודה על הדברים.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: רק את השם.

סמדר אונה: סמדר אונה, אני הייתי בכירה בעולם ההייטק, אני גרה הכי רחוק מכולכם פה, כי אני גרה קרוב לקרית שמונה, אבל יחד עם זה בגלל שאין עיר חכמה ובגלל שאין את כל השירותים והכול והכול, כמו שכולכם רואים אותי, אני גרה ּבַּרחובות עכשיו, לא בִּרחובות, ּבַּרחובות.

סמדר אונה: דווקא כל הפתרונות שנמצאים פה, וכששאלת כמה אנשים בבתי חולים, במשך שנתיים כמעט חייתי רק בתוך בתי חולים, אז יכולתי להתקרב אולי לאיזה שהוא מספר וכו'.

סמדר אונה: הנושא הזה של עיר חכמה, שאני מקווה שתוך שבועיים אני מעבירה לכם את המסמך על הנושא הזה, כשזה התחיל הייתי הבסיס שכתב את התכנית לפרויקט הגליליום בצפון שבטח מכירים את זה פה.

סמדר אונה: על אותו בסיס בדיוק המחשבה היא איך כולנו כאזרחי המדינה, ולא משנה איפה אנחנו גרים, יכולים לקבל שירותים יותר טובים, אז אם למישהו יש עם ה-wi fi ככה והמצלמה הזו היא ככה, אני באה מעולם הטכנולוגיה, אני אומרת לכם, לכול יש פתרונות.

בת ציון שלומי: אז מה הם?

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: באמת באווירה אופטימית זו אנחנו מודים לכולכם שהשתתפתם איתנו, החכמנו, אנחנו עצמנו.

אורי מקלב: אני חושב, כפי שנאמר בתוך הדברים, שיש מה לעשות, צריך לעשות, דווקא לא בשמים היא, לדברים יש חשיבות דווקא בערי הפריפריה.

אורי מקלב: אנחנו יכולים בערי הפריפריה לא רק להיגרר, אלא אנחנו יכולים להקדים את הנושא הזה כמנוף ואנחנו צריכים לדעת, איך אמר ארנון?

אורי מקלב: גם סור מרע, אם אנחנו לא נעשה את זה אז אנחנו רק נגדיל את הפערים וזה ודאי אנחנו לא רוצים.

אורי מקלב: תודה רבה ויום טוב.