הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 240, 2018-05-08 10:21

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולן ולכולם.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי והיום הוא ה-8 במאי 2018, היום אנחנו נתמקד ביחס התקשורת לנפגעות תקיפה והטרדות מיניות.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לפני שאני מתחילה לשתף אתכן במשהו.

עאידה תומא סלימאן: כל פעם שאנחנו עומדות מול דיון נוסף, מאוד חשוב בעיניי, בנושא של הטרדות ופגיעות ותקיפות מיניות אנחנו, אני והצוות של הוועדה, עומדות מול הדילמה העיקרית של עד כמה נשים יכולות לתת עדות בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: כשנבחרתי להיות יושבת ראש הוועדה כמי שבאה מהתחום הזה, מהתחום של טיפול ונפגעות תקיפה מינית ונשים שעברו אלימות, הבטחתי לעצמי באופן כללי כפמניסטית שהוועדה הזו תהיה הבמה הפתוחה בפני כל הנשים שרוצות להשמיע קול.

עאידה תומא סלימאן: כל הקולות שהודרו, כל הקולות שהושתקו, כל הקולות שניסו לאנוס את שתיקתן, שיהיה להן מקום על השולחן הזה ושאני אהיה המגן בפניהן ושאני אתן להן את האפשרות להגיד את מה שעובר עליהן.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, כל פעם אני עומדת מול הדילמה כאילו המשפטית שהחוק הישראלי אוסר על הנפגעת לחשוף את עצמה אפילו כשהיא רוצה.

עאידה תומא סלימאן: כשהיא מבינה שהחשיפה שלה סוללת את הדרך לעוד נשים שאין להן את הכוח לחשוף את עצמן, אין להן אולי את האפשרות לחשוף את עצמן ופותחת בחשיפה של עצמה, מתוך החלטה, את האפשרות לנהל את המאבק הזה והופכת את המאבק לא למאבק תיאורטי ולא לססמאות ולא למאבק של כוחות אלא למאבק אנושי, למאבק פמניסטי, למאבק שמביא שמאחורי כל סטטיסטיקה יש אישה שעוברת גיהנום, יש מישהי שנפגעה וסובלת יום ולילה מהפגיעה הזו.

עאידה תומא סלימאן: זה מאניש את התופעה, הופך אותה ליותר אנושית.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו, כנראה, המחוקקים במדינת ישראל החליטו לתת יד, לצערי הרב, בעבר, להשתקה הזו על ידי איסור.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהעיקרון היה להגן.

עאידה תומא סלימאן: זה עבד אולי בעבר אבל כיום כשהנשים עצמן אומרות אני רוצה לדבר על זה, אי אפשר לקחת את זה מהן.

עאידה תומא סלימאן: אני, תאמינו לי, הייתי מאפשרת ואני מוכנה לאפשר ומוכנה לעמוד לדין בעניין הזה ואז אולי אולי זה ישכנע את כל אלה שהצביעו נגד הצעת החוק בבית הזה לפני חודשיים.

עאידה תומא סלימאן: אולי, אם היו מעמידים אותי לדין, אז אולי היה זה מעורר.

עאידה תומא סלימאן: אבל לצערי הרב יש לי חסינות, אולי לא יעמידו אותי לדין אבל יתחשבנו עם כל הצוות שקיים בתוך הוועדה הזו שהם עברו על החוק.

עאידה תומא סלימאן: ואני לא רוצה לפגוע באף אישה, בטוח בטוח לא באלה שעושות עבודה נהדרת, מצויינת לצדי בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת בפני כל הנשים שנפגעו ונאבקות על זכותן לדבר בשמן ובפנים שלהן ואני אגיד את זה, אני הבנתי אתמול שיש תזכיר חוק שמנסים לקדם אותו במשרד המשפטים כדי לאפשר.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה לא שהיא תוותר ולא שכלום, שזה יהיה עניין של החלטה שלה בלי שום אזכור בחוק.

עאידה תומא סלימאן: אני אלמד את הנושא אבל אני אומרת לכן, אני מבטיחה לכן, שתוך חודש וחצי אם אני לא אראה שיש התקדמות בתזכיר החוק אני נוטלת על עצמי את האחריות הפלילית ונותנת לכל אחת להופיע בשמה ובדמות שלה ובכוח שנמצא איתה.

עאידה תומא סלימאן: ושיסלחו לי כל אלה שמנעתי את זה מהן.

עאידה תומא סלימאן: היום אנחנו מדברות על יחס התקשורת.

עאידה תומא סלימאן: אני נתבקשתי, ואת האמת היוזמה הייתה גם כן מאיגוד מרכזי הסיוע כדי לקיים את הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: וכדי לקיים אותו כדי שנעבור עוד שלב באיך אפשר באמת להעזר, כולנו, כגורמים שמשפיעים בתוך החברה הישראלית על היחס של החברה באופן כללי למאבק הצודק ביותר של נפגעות תקיפה מינית ואיך אפשר שכולנו נעזור למיגור התופעה.

עאידה תומא סלימאן: התקשורת היא כלי מאוד חשוב בבניית דעת הקהל ובהשפעה על דעת הקהל, בלחשוף את הבעיות העיקריות, החברתיות והפוליטיות ומה שתרצו בתוך המדינה.

עאידה תומא סלימאן: וכמו כל כלי אחר אפשר להשתמש בו לטובה ואפשר לפעמים גם כן להשתמש בו ולהזיק.

עאידה תומא סלימאן: היום אני חושבת שהמטרה שלנו היא קודם כל לעשות את המפגש של גם נפגעות וגם נשים שעוסקות במלאכה עם התקשורת סביב השולחן הזה להדבר איך אפשר באמת לקדם את העשייה בצורה כזו שתאפשר לכולנו להיות כלי חשוב במיגור התופעה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהרבה אומרים שהדרך לגיהנום מלאה בכוונות טובות ולפעמים אנשים באמת ובתמים, ולפעמים לא, חושבים שהם עושים את הדבר הנכון ובדרך הם לא שמים לב כמה הם פוגעים.

עאידה תומא סלימאן: וזה קורה גם לתקשורת לפעמים.

עאידה תומא סלימאן: אני לא ארחיב בלדבר על הסוגיות האלה, בשביל זה יש אנשי מקצוע.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שאני אוכל מניסיוני הקודם לדבר אבל אני לקחתי על עצמי 25 שנים שטיפלתי בנפגעות תקיפה מינית, כשהיו מתקשרים אליי מהתקשורת ואומרים "עאידה, יש לך נפגעת להתראיין" הייתי אומרת, תשמעו, אני לא סוכנת טאלנטים והנשים האלה הן לא איזשהו שחקן או שחקנית שמחפשת הופעה ואם לא תדעו איך להתייחס אתם אף פעם לא תשיגו את מה שאתם רוצים.

עאידה תומא סלימאן: ובתוך 25 שנים אני גאה בזה שלא אפשרתי דרכי להגיע לשום נפגעת אלא אם היא פנתה אליי ואמרה תעזרי לי להופיע.

עאידה תומא סלימאן: אז אני רוצה לפתוח את הדיון הזה ואני רוצה לתת לגברת אורית סוליציאנו, מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית.

עאידה תומא סלימאן: כפי שאמרתי, היוזמה באה מצדכם, אני מאוד מודה על זה שאתן תמיד עם כל הנושאים שאפשר לטפל בהן בתוך הוועדה מצליחות למקד אותי שוב ושוב למקומות שצריך להתמקד בהם.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

אורית סוליציאנו: קודם כל תודה לך ואנחנו שרואות את עצמנו כבית של נפגעות ונפגעי אלימות מינית רוצות לתת כמובן קרדיט לאקטיביסטית שפנתה אלינו להעלות את הדיון, עירד, יש לך חשיבה מאוד מקצועית ויסודית על הנושא והיא ראויה להערכה.

אורית סוליציאנו: אנחנו בעצם ממשיכים כאן

אורית סוליציאנו: דיון שכבר נערך בצורה אחרת ואני גם חייבת להגיד שאני מרגישה, לפחות בחמש שנים שאנחנו מתעסקים בנושא, שגם התקשורת עברה שינוי.

אורית סוליציאנו: זה לא שחור ולבן, יש דברים שקרו פעם והיום פחות קורים ואני רוצה להגיד שיש כאן הרבה מאוד מכלי התקשורת, אותם עיתונאיות, עיתונאים, איך נגיד את זה, יודעות ויודעים בדיוק איך לעבוד ומהם צריכים האחרים ללמוד.

אורית סוליציאנו: גם חשוב להגיד.

אורית סוליציאנו: הם בקשר הדוק איתנו ויודעות איך לעבוד.

אורית סוליציאנו: אז אחד מהדברים המרכזיים שחשוב להדגיש אותם שכל מי שעוסק בתקשורת יודעים מהי הפרקטיקה העיתונאית שהיא פרקטיקה שכל עיתונאי חייב לעבוד לפיה כדי להצליח.

אורית סוליציאנו: אבל הפרקטיקה הזו עומדת, כמו שאומרים ששפת הפגיעה היא שונה משפת המשפט, אז שפת הפגיעה היא גם שונה משפת התקשורת.

אורית סוליציאנו: וכשיש מוטיבציית יתר לסיקור תקשורתי זה יכול ליצור טראומה נוספת או אונס שני, שלישי, בקרב הנפגעות בעיקר עם אותו עיתונאית או עיתונאי לא יודעים מה זה טראומה מינית.

אורית סוליציאנו: יש כמה דברים מאוד עקרוניים, יש הרבה מאוד דברים ואנחנו לא ניכנס כאן לכל הרזולוציות, אבל דבר שנהוג אפילו אני כל מי שכאן לפעמים מתראיין בתקשורת יודע מה זה לחץ כשמתקשרים אליך מחמשה ערוצים והטלפונים לא מפסיקים - - -

כרמלה מנשה: שמאיימים עליך - - -

אורית סוליציאנו: גם מאיימים עליך.

אורית סוליציאנו: אז זה סיטואציה בלתי נסבלת, הפעלת הלחץ הזה.

אורית סוליציאנו: גם על בן אדם או בת אדם רגילה וגם על נפגעות ונפגעים אדרבה.

אורית סוליציאנו: לייצר מניפולציות רגשיות, לרדוף ללא הפסקה, להשיג את האייטם בכל מחיר.

אורית סוליציאנו: עיתונאי חשוב זה תפקידו או זו תפקידה אבל לא בתחום הזה.

אורית סוליציאנו: מוטיבציית היתר הזאת באה למשל בידי ביטוי בכך שפונים בשעות בלתי שגרתיות.

אורית סוליציאנו: שוב, זו פרקטיקה עיתונאית רגילה אבל לקבל בחמש או שש בבוקר טלפון זה לא מתאים לנפגעות ונפגעים.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתאים לאף אחד.

עאידה תומא סלימאן: גם לי כחברת כנסת.

אורית סוליציאנו: יש כאלה שמוכנות ומוכנים אבל כאן צריך לגלות רגישות מיוחדת.

אורית סוליציאנו: לא פעם מה שנהוג כחלק מהחוסר אתיקה, אבל זה קיים, לא נותנים למרואיין, מרואיין לא מקצועי לא יודע לשאול את השאלות, איזה שאלות - מה נסיבות הסיקור, באיזה הקשר ישולב הראיון.

אורית סוליציאנו: כל מה שאיש או אשת מקצוע יודעים לשאול את זה.

אורית סוליציאנו: וכשאת לא יודעת את עלולה למצוא את עצמך מתעמתת עם אנשים שאת לא מסוגלת בכלל להתעמת איתם.

אורית סוליציאנו: פיזור הבטחות ללא כיסוי.

אורית סוליציאנו: אנחנו כולנו מכירים את המשפט הזה "היא תתראיין, זה יעזור לה, היא תוכל להשמיע את כולה, זה ממש כמו טיפול פסיכולוגי" - - -

קריאה: זה בלעדי רק אצלנו, רק אצלנו זה יעזור לך.

מרים שלר: "את מחבלת במאבק באלימות מינית"

אורית סוליציאנו: בדיוק.

אורית סוליציאנו: את כל זה מעמיסים, השק הזה מונח על הנפגעת וזה בלתי אפשרי.

אורית סוליציאנו: והנדנוד הזה וההתשה תוך הפעלה פשוט מה שיכול לעבוד ועובד וככה זה מתנהל בעולם התקשורת, שוב, אני גם מכבדת את עולם התקשורת אני הרבה שנים מכירה אותו אז אני מכבדת את זה, אבל צריך להחיל כאן כללים אחרים.

אורית סוליציאנו: יש לחץ להשיג אייטמים ויש ניצול של מצוקה רגשית.

אורית סוליציאנו: הפעלת לחץ החוק בפרטים, פרטים שאנחנו יודעות, מי שעוסק בתחום שלהכנס לרזולוציות זה No go, אסור.

אורית סוליציאנו: והתקשורת רוצה את הפרטים האלו אז מפעילים עליה לחץ.

אורית סוליציאנו: למשל אם הנפגעת חזרה בה והיא לא מוכנה, היא הצטלמה והיא רוצה לחזור בה אין לה מה לעשות, היא לא יכולה לוותר, התקשורת לא מוכנה כי היא אומרת היא הסכימה וזהו.

אורית סוליציאנו: לא פעם שאלות שיפוטיות שמערערות את הנפגעת ומקרים שגם מאמתים נפגעות עם סנגורים וכולנו, אני לא אגיד שמות כאן, אבל אנחנו יודעים שיש כמה סנגורים וסנגוריות שמתנדבים תמיד להיות על המסכים והם מאוד אגרסיביים וזה לא פשוט להתמודד איתם.

אורית סוליציאנו: התוכן של האייטמים – לא פעם אנחנו רואים הצגת אלימות מינית כאיזשהי השתובבות אירוטית.

אורית סוליציאנו: כלומר, במקום לראות את זה כפגיעה חמורה זאת השתובבות ולא עבירה פלילית.

אורית סוליציאנו: הצגה סטריאוטיפית של הפוגע והנפגעת, בעד ונגד, תיכף תראו דוגמה לפגיעה מינית.

אורית סוליציאנו: לוקחים את הנושא ויש בעד ויש נגד, כאילו שיש בכלל בעד.

אורית סוליציאנו: ולא פעם, כרגיל, ייחוס מניעים זרים לתלונה, כי היא רצתה קידום, כי היא הייתה עובדת לא טובה אז זה היה תירוץ בשבילה לתבוע וכי אולי זה קשור לביבי כמו במקרה של ריקמן שאנחנו כולנו מכירים.

אורית סוליציאנו: וגם הטלת אחריות על הנפגעת באופן גלוי או סמוי.

אורית סוליציאנו: דבר שהוא מאוד חמור והוא לפעמים נעשה באמת בחוסר ידיעה וחוסר כוונה אבל חייבים להעלות אותו למודעות שלעתים נותנים מידע שכל הסביבה הקרובה מכירה.

אורית סוליציאנו: למשל היה מקרה שטיפלנו של ילדה שנפגעה ושמו את התמונה של הבית ספר.

אורית סוליציאנו: לא כתבו באיזה בעיר.

אורית סוליציאנו: כל מי שבעיר יודע איך הבית ספר נראה, עושים 1 1 זה 2 ויודעים מי הנפגע.

אורית סוליציאנו: או התכתבויות בוואטסאפ שבין הנפגעת, בין ילדה לבין בנים שפגעו בה, אונס קבוצתי של ילדה בת 14 שרואים את ההתכתבויות שלה זה פשוט מזעזע.

אורית סוליציאנו: כאילו מההתכתבויות היה נראה שהיא מסכימה שברור שזה לא ככה.

אורית סוליציאנו: ובכלל הדלפות מהחקירה שהסנגורים עושים את זה ושהם משפילים את הנפגעת ומציגים אותה כמישהי קלה, מה שנקרא.

אורית סוליציאנו: אז התמונות האלו רצינו כבר להגיד דיי אבל זה לא דיי, זה רק כמה דוגמאות מני רבות, התמונות של הקורבנות, של הנשים המסכנות, אנחנו רוצים לראות תמונות של פוגעים, אילוסטרציות של פוגעים.

אורית סוליציאנו: דיי לראות את התמונות האלה.

אורית סוליציאנו: אגב, נשים היום נפגעות תקיפה מינית חלקן הגדול כמו כאלה שאנחנו מכירות הרבה, הן לוקחות את הכוח לידיים, הן לא קורבנות.

אורית סוליציאנו: הנושא הזה שדיברנו בעד או נגד או האשמת הקורבן כאן למשל רואים בשידור את תמר זנדברג ואם אני רואה נכון זאת עורכת הדין נוגה ויזל, אני לא בטוחה אבל כך נראה לי, ואז כתוב כאן הכותרת הקטנה: סם האונס במועדונים - מי אשם הבעלים או הנשים.

אורית סוליציאנו: כאילו שיש את מי לשאול.

אורית סוליציאנו: הנשים ששותות מהכוס ולא שומרות על הכוס שלהן או הבעלים שלא עשו מה שהיו - - - או שאלות חודרניות – "אז הייתה חדירה או לא הייתה".

אורית סוליציאנו: זה לא בית משפט כאן וזה בכלל לא שאלה שצריך לשאול.

אורית סוליציאנו: "אז זה לא אונס נכון, הבנתי שהוא לא אנס אלא החדיר אצבעות", "הוא הכניס לך לשון לפה?", "אל תאמיני לאף אחד רק אני אעזור לך להעניש אותם, את חייבת לספר לי את הכל".

אורית סוליציאנו: כל זה לקוח מהמציאות.

אורית סוליציאנו: מה שצריך, מה שהיעד שלנו זה סיקור תקשורתי אתי.

אורית סוליציאנו: סיקור תקשורתי שמכבד את רצונה של הנפגעת ולא על ידי חוק אלא על ידי איזשהי הסכמה פנימית עם אנשי התקשורת להגיע ליעד הזה כי אנחנו מבינים שזה דבר שצריך לקבל תוך הסכמה.

אורית סוליציאנו: זה שזה יהיה סיקור שהוא מותאם ומכבד, שימנע טראומה חוזרת וסיקור שיתייחס אל הנפגעת או הנפגע ברגישות מקסימלית.

אורית סוליציאנו: אלו דיני נפשות, זה להתעסק עם נשים וגברים שעברו טראומה שגם אם היא קרתה לפני הרבה שנים הקליפה הדקה והרגישות עצומה, וזה לא תמיד מבינים.

אורית סוליציאנו: אנחנו יודעות, למרות ששוחחתי קצת עם עיתונאים וכל אחד רואה את זה קצת אחרת, אבל עדיין יש איזשהם כללי אתיקה בסיסיים בארץ כמו שמסקרים הלוויות למשל או מוות או מנסים לפחות.

אורית סוליציאנו: אתן, העיתונאיות יגידו אחר כך, אתן מכירות יותר טוב ממני, אבל בכל זאת לא מפרסמים שמות עד שמשיגים את ההורים.

אורית סוליציאנו: בכל זאת מכבדים הורים שלא רוצים שיסקרו את הלוויה.

אורית סוליציאנו: הדבר הזה הוא נכנס כאיזשהי רגולציה עצמית ומבינים את זה.

אורית סוליציאנו: יש הבנה שבאמת אחרי טראומה כל כך קשה לא רוצים.

אורית סוליציאנו: אני רוצה שהיעד יהיה החלת כללי רגולציה פנימית ואתיקה פנימית על כלי התקשורת.

אורית סוליציאנו: איגוד מרכזי הסיוע, תא העיתונאיות והמכון הישראלי לדמוקרטיה, שנציגתה כאן ד"ר תהילה אלטשולר, כבר עסקו בנושא הזה לפני כמה שנים ו - - -

הדס שטייף: אני חייבת רק שנייה לעצור אותך כי זה נורא נורא חשוב.

הדס שטייף: יש קוד אתי.

הדס שטייף: קוד אתי שחיברו תא העיתונאיות, ישבנו עליו.

הדס שטייף: והוא בדיוק מדבר על הכל, על כל הדברים האלה שלצערי אינם נאכפים מספיק.

הדס שטייף: ואני עוד חייבת להזכיר, מצטערת שאני - - - כי זה נורא חשוב לי כי זה בדיוק בזמן.

הדס שטייף: אחד המאבקים הגדולים שאני לפחות עשיתי וכן שונה זה נושא הצילומים גם לא בפיקסלים וגם לא כשחס וחלילה שמים - - - היה פעם סיפור נוראי ברחובות של מישהי שנאנסה באמצע הלילה וכל אמצעי התקשורת חיכו לה למטה וצילמו אותה עם מעיל כאחרונת העבריינים.

הדס שטייף: ואני אז יצאתי נגד זה וזה שונה.

הדס שטייף: זאת אומרת, יותר לא מצלמים ככה.

הדס שטייף: אז יש עוד הרבה עבודה אבל חלק מזה כבר נעשה.

הדס שטייף: ואנחנו עברנו מכלי תקשורת לכלי תקשורת.

עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת שקיימנו אפילו את הדיון בוועדה על הקוד האתי.

עאידה תומא סלימאן: ואני פניתי לכל גופי התקשורת בבקשה שיאמצו את הקוד האתי.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב - - -

כרמלה מנשה: קודם ש- - - את העיתונאיות אחר כך שיאמצו את הקודים שלהן.

כרמלה מנשה: אני מדברת בכל הרצינות.

הדס שטייף: אבל בסך הכל עשינו עבודה - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חייבת להגיד שלא קיבלתי אפילו תשובה אחת.

עאידה תומא סלימאן: והדבר השני שעוד משהו נעלם מהמשוואה הזו זה תפקידו של משרד התקשורת בנושא הזה שמתעלם מהאחריות ומתנער כמו בדברים אחרים מהאחריות על לפחות לפקח ולבקש הצטרפות.

עאידה תומא סלימאן: אפילו בקשה כזו שהיא פנייה לארגוני התקשורת ולהגיד אנחנו אפילו אם מאמינים שאין, היום כופים הרבה דברים במדינה, אז אפילו אם לא רוצים לכפות את זה, לפנות לגופי התקשורת ולהגיד, אנחנו ממליצים לכם, אני כשר התקשורת, אנחנו כמשרד התקשורת - - -

הדס שטייף: תעשו גוגל על שר התקשורת תבינו למה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא צריכה גוגל, אני מבינה בלי גוגל.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני גם פניתי למשרד התקשורת בזמנו והתשובה הייתה שזה לא באחריותם.

עאידה תומא סלימאן: אם אני מבינה טוב, משרדים, חלק מהתפקיד שלהם זה להיות רגולטרים והבעיה האם תופסים את הנושא הזה כחלק מרגולציה שקשורה בלהסדיר את עניין התקשורת או רואים בזה סתם גחמה של פמניסטית אחת בתוך התקשורת.

הדס שטייף: אז את זה אני מבינה אבל נוסף לזה עוד משהו שהוא אני חושבת את זה צריך להתייחס אליו מאוד, להעלות את זה וגם להסיר אותו מסדר היום וזה התחרות בין אמצעי התקשורת.

הדס שטייף: התחרות הזאת היא אחת הבעיות הכי גדולות שבעצם פוגעות בסיקור בנושא הזה.

הדס שטייף: אני ארחיב אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: אני אבקש עכשיו לתת לך לסיים אבל בינתיים גם אבקש שלא להכנס בדברים כי באמת עולות נקודות מאוד חשובות שנרצה להתעמק בהן כמו שצריך.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

אורית סוליציאנו: האמת היא שהדברים שאת אומרת עכשיו, עאידה, מתחברים למה שהיה אתמול שבעצם בדיון על השמדת הראיות הפורנזיות עלה בצורה ברורה, וזה התפקיד בעצם להאבק נגד זה, שהאמא ואבא, במקרה שם זה היה משרד הבריאות והמשטרה צריכים להבין שאמא ואבא.

אורית סוליציאנו: אז גם כאן מי שאמא ואבא, אם זה משרד התקשורת, אז אנחנו נכריח אותם להבין שהם אמא ואבא של הדבר, זה לא יכול להשאר פרוץ כי זה שוב, מדובר בדיני נפשות.

אורית סוליציאנו: סיקור כזה יכול לשלוח מישהי לאשפוז פסיכיאטרי.

אורית סוליציאנו: זה לא צחוק הדבר הזה, זה באמת לא צחוק - - -

עאידה תומא סלימאן: את יודעת מה, אני הייתי מורידה את הנושא הזה של אמא ואבא.

עאידה תומא סלימאן: כי חלק מהמשפחות, חלק מהאבות והאמהות באמת לא יודעים מה צריך לעשות.

עאידה תומא סלימאן: הציפייה שלי שמשרדי ממשלה צריכים לעשות את המוטל עליהם והם צריכים לדעת מה לעשות כי הם אנשי המקצוע.

אורית סוליציאנו: נכון.

אורית סוליציאנו: אז בכל מקרה, שוב, נעשתה עבודה, כמו שהדס אמרה, תא העיתונאיות והאיגוד בשיתוף המכון הישראלי לדמוקרטיה לקחת את כל הנושא הזה בצורה רחבה ויש תשתית רצינית שקיימת גם לסיקור חדשותי, גם על ריאליטי, בכלל כל הביטוי, כל ההתייחסות בכל ההיבטים של התקשורת לנושא של פגיעה מינית.

אורית סוליציאנו: אני אגיד רק כמה מילים, ואחר כך ד"ר תהילה אלטשולר תתייחס גם, שמטרת הקוד האתי שפיתחנו הייתה לייצר כללי הצגה של עבירות מין בתקשורת, הצגת תכנים מכל סוג באמצעי התקשורת היא חלק ממימוש הזכות לחופש ביטוי ולקיומו של שיח ציבורי עשיר ומגוון.

אורית סוליציאנו: זכות זו צריכה להיות מאוזנת עם החובה להגן על טובת נפגעי עבירות מין ובכלל זה על זכויות ואינטרסים שלהם כנפגעי עבירות שהשפעתן ארוכת הטווח על הנפגעים ובהתחשב בגילם, בגרותם ומידת התפתחותם הפיזית והרגשית, ומתוך הבנה שמופעי אלימות מינית עשויים לגרום לשחזור הטראומה אצל נפגעים ולתחושת אבדן שליטה מחודשת על חייהם.

אורית סוליציאנו: זה הרציונל לכל העבודה.

אורית סוליציאנו: מה שלא קיים היום יותר זה היה אתר Nrg שחיפשנו אותו לקראת הדיון וגילינו שהוא כבר לא קיים, אבל הם אימצו את הקוד הזה.

אורית סוליציאנו: ולמה זה קרה תמיד כי יש נשים שאכפת להן, הייתה שם עיתונאית שהיה לה מאוד אכפת.

אורית סוליציאנו: אז הכותרת שהייתה כשהם עשו זה משנים סיקור, משנים מסר, Nrg מתמקד בתוקפים.

אורית סוליציאנו: אבל שוב, האתר נסגר, אבל זה רק מראה שזה אפשרי.

אורית סוליציאנו: כמה מהפתרונות הכוללים: למידה ואימוץ של הקוד האתי וגם מה שתא העיתונאיות פיתחו בכל אמצעי התקשורת זה צריך להעשות, וזאת הקריאה שלי, בשיתוף עורכים ועיתונאים שחשוב להם.

אורית סוליציאנו: זה צריך להיות שיח וקיום רגולציה פנימית.

אורית סוליציאנו: הכשרות חובה לעיתונאים ועיתונאיות המסקרים מקרים של אלימות מינית - אנחנו, ויושבת לידי רונית אילתי ממן, דובר האיגוד, שבעצם היא מלווה, אנחנו עושים ליווי תקשורתי לנפגעות עבירות מין ובעצם התיווך שלהם עם התקשורת.

אורית סוליציאנו: אולי את רוצה להגיד איזה משפט?

אורית סוליציאנו: את חווה את זה באופן יום יומי.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת דקה.

רונית אילתי ממן: אני אוותר על זה.

רונית אילתי ממן: אני רק אומרת שהיום חיפשתי לאייטם נפגעת תקיפה מינית שלא מרוצה מסיקור תקשורתי שתתראיין בתקשורת לקראת הוועדה.

רונית אילתי ממן: ואני אגיד באופן מגלומני שפונות שפונות אלינו ומקבלות את הליווי של מרכזי סיוע בתיווך אל התקשורת הן בדרך כלל החוויה שלהן היא טובה והחוויה שלהן היא חוויה שהן החזירו את השליטה באיזשהו אופן לידיים שלהם.

רונית אילתי ממן: ואני לא מצאתי, אני אומרת במרכאות כי אני לא באמת מחפשת, אבל לא מצאתי נפגעת שהתסכול שלה מהתקשורת היה גדול.

הדס שטייף: חבל שלא פנית אליי.

רונית אילתי ממן: חבל שלא פניתי אלייך ולכל ישראל - - - אבל מה שאני מנסה להגיד שברגע שיש באמת ליוווי וברגע שיש מישהו שמצליח לתווך ולגשר בין שתי השפות כי זה שפות שונות.

רונית אילתי ממן: כי גם התקשורת יש לה מוטיבציה וגם לנו יש מוטיבציה כארגון לשינוי חברתי שהנושא הזה יגיע לסדר היום הציבורי.

רונית אילתי ממן: וברגע שיש מי שמצליח ללוות ולגשר בין שתי השפות אז התוצאות יכולות להיות נפלאות לשני הצדדים.

רונית אילתי ממן: וזה המסר.

אורית סוליציאנו: עוד שני דברים שזה חורג מעל השיח - - - הגיע הזמן גם, אנחנו מסתכלים על העולם שלנו בצורה נרחבת, שלומדים עיתונאות, אני לא יודעת, זה גם אתם תוכלו להתייחס, קורס הכשרות בגלי צה"ל, בלימודי העיתונאות באוניברסיטה, שיתייחסו לנושא הזה של אתיקה גם בהיבט הזה.

אורית סוליציאנו: וגם אחד מהדברים שאנחנו רואים שזה מאוד מאוד עובד ואנחנו עושים את זה בכל מיני תחומים בעבודה שלנו באיגוד זה נפגעות שרוצות לעשות את השיח הזה שיפגשו עם עיתונאים, שיסבירו להם את החוויה, כדי באמת שהשיח ברמה של אחד לאחד או אחד לאחת יהיה הרבה יותר חיובי.

אורית סוליציאנו: אז לסיכום סיקור תקשורתי מותאם המכבד את רצונה ומשאביה הנפשיים של הנפגעת ונמנע משימוש אינסטרומנטלי בטראומה שחוותה.

אורית סוליציאנו: סיקור המתאר את האלימות המינית כאלימות ולא כצורה סנסציונית של יחסי מין.

אורית סוליציאנו: סיקור כזה לוקח בחשבון שרמת החשיפה שהנפגעת מוכנה לה עשויה להשתנות ולא מתעקש על חשיפת פרטים בניגוד לרצונה ומערכת עיתונאית כזו המבינה את האפקט של חשיפת סיפורי פגיעה מינית שעלולים להציף טריגרים גם בקרב חלקים מהקהל.

אורית סוליציאנו: אני רק אגיד משפט שלמשל בדוגמה בתאגיד, נמצאת כאן היום ורד ורומי, שמינו כתבת מיוחדת לתחום סיקור עבירות מין וזה דבר חדש וחשוב אני חושבת וייחודי.

הדס שטייף: בגלי צה"ל יש את הדס שטייף שעושה את זה הרבה שנים בהתנדבות בלי טייטל.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך אורית.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לד"ר תהילה מהמכון הישראלי לדמוקרטיה.

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שבעצם את עבדת על הקוד האתי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

תהילה אלטשולר: בוקר טוב, תודה רבה על ההזמנה לדיון החשוב הזה.

תהילה אלטשולר: אכן לפני כארבע שנים יחד עם עורכת הדין ליאת קליין שהייתה אז היועצת המשפטית של האיגוד חיברנו קוד אתי שעוסק באמת בסיקור עבירות אלימות מינית בתקשורת.

תהילה אלטשולר: אני עוסקת בעולמות האלה של אתיקה עיתונאית לא רק בהקשרים של אלימות מינית, ולכן רציתי לומר כמה מילים בצורה טיפה יותר רחבה.

תהילה אלטשולר: ראשית, אני אעשה ספוילר, נעשה קודם את הסוף.

תהילה אלטשולר: אני חושבת שלו תצא קריאה מהוועדה אלינו לעדכן קצת את הקוד הזה, להפוך אותו אפילו לעשרת הדיברות לכל כתב עיתונות במדינת ישראל שעה שהוא בא לסקר מופע של אלימות מינית ואם המהלך הזה ייעשה אפילו בחסות הוועדה ואת תתני לו את המשקל שלך, לו יהא בשכרנו.

תהילה אלטשולר: זאת אומרת, אפשר לתת מפה למסע.

תהילה אלטשולר: ואנחנו רואים את הדברים האלה מתרחשים לא רק בהקשרים של אלימות מינית, בהקשרים של סיקור הלוויות, גיבורים אחרים בעל כורחם, נפגעי תאונות, נפגעי פיגועים וכיוצא באלה.

תהילה אלטשולר: יש מן תהליך גלי כזה, כלומר התקשורת מנסה להיות יותר חודרנית, יותר צהובה, יותר מגעילה, יותר פוגעת בפרטיות, יש איזשהו סוג של רעש ציבורי, זה יורד, אחר כך זה חוזר שוב.

תהילה אלטשולר: ואנחנו רואים את הדברים האלה קורים, ולכן דווקא הרענון חשוב כל כך, זה לא עניין של פעם אחת או איזה זבנג וגמרנו.

תהילה אלטשולר: מעבר לקוד האתי הזה אני רוצה לומר את הדבר הבא ביחס לאתיקה עיתונאית בכלל.

תהילה אלטשולר: אתיקה עיתונאית זה דבר שלא תמיד מצליח וזה דבר שמאוד קשה לאכוף אותו ויש בו אלמנט מאוד מאוד חמקמק.

תהילה אלטשולר: וכאשר שוק התקשורת נמצא במצב לא תחרותי מספיק או לפעמים תחרותי ברמה אלימה כל הדברים האלה מאוד מאוד מתבטאים בזניחה של כללי האתיקה.

תהילה אלטשולר: עם זה, ירידת אמון הציבור בתקשורת הישראלית והקולות שנשמעים אני חושבת גם מצד המבקרים שלה, מחייבים את התקשורת לעשות את בדק הבית הזה כדי להחזיר את אמון הציבור בה.

תהילה אלטשולר: והעניין הזה של סיקור אלימות מינית הוא עוד אחת מנקודות ההזדמנות של התקשורת להראות שיש בה, ותסלחו לי על המילה, זאת מילה תמימה, אבל זאת מילה של אתיקה להבדיל ממילה של חוק, התקשורת הישראלית מוכרחה לגלות חמלה.

תהילה אלטשולר: זאת בעיניי המילה המשמעותית.

תהילה אלטשולר: בקוד האתי החדש של תאגיד השידור - - -

קריאה: לא רק חמלה גם אחריות.

תהילה אלטשולר: מעבר לאחריות, חמלה.

תהילה אלטשולר: כאשר מדובר בגיבורים בעל כורחם התקשורת צריכה לגלות חמלה.

תהילה אלטשולר: המילה הזאת, חמלה, מופיעה בקוד האתי של תאגיד השידור הציבורי, כאן, בדיוק בהקשר של סיקור נפגעי עבירות מין.

תהילה אלטשולר: אני כתבתי אותה אז אני יודעת.

תהילה אלטשולר: אותו דבר עשיתי עכשיו גם בתהליך שעברתי יחד עם העיתון גלובס בקוד האתי שלו.

תהילה אלטשולר: ולכן כל העולמות האלה של פגיעה בפרטיות של גיבורים בעל כורחם בצורה חסרת חמלה זאת הופכת להיות הבנצ'מרק או זה יהפוך להיות הבנצ'מרק האתי של התקשורת הישראלית.

תהילה אלטשולר: כדי לא לעשות את זה יותר מדיי ארוך אני רוצה להוסיף עוד משפט ובעיניי מאוד חשוב.

תהילה אלטשולר: אי אפשר לדבר היום אך ורק על התקשורת הממוסדת או התקשורת המסורתית.

תהילה אלטשולר: ברור שיש לה כללי אתיקה אלא שהרבה פעמים אנחנו רואים שסיקור תקשורתי ממוסד מוביל למשל לפגיעה מאוד גדולה בנפגעים ברשתות החברתיות, אם מפני שהתקשורת לא פרסמה את הפרטים שלהם אחר כך מפרסמים את הפרטים ברשתות, אם מפני שטוקבקים נורא פוגעניים יכולים לערער ולייצר פגיעה שניונית בנפגעים.

תהילה אלטשולר: אני רוצה לומר לגבי הרשתות החברתיות – אני חושבת שהתביעה היא לא רק כלפי משרד התקשורת, אני לא בטוחה לגמרי שהוא הגוף המתאים לעשות את זה, התביעה צריכה להיות גם ביחס למשרד המשפטים.

תהילה אלטשולר: אכיפה של צווי איסור פרסום גם על הרשתות החברתיות.

תהילה אלטשולר: הסרה מיידית ככל האפשר של תוכן שפוגע בפרטיות של נפגעי עבירות מין.

תהילה אלטשולר: אלה דברים שצריך לשים עליהם לב.

תהילה אלטשולר: באתי לפה יחד עם רחל ארידור שעובדת יחד איתי לדיון הבא בחוק הפייסבוק.

תהילה אלטשולר: וחוק הפייסבוק, גברתי היושבת ראש, מאוד מאוד עוסק כל הזמן בהסתה לאלימות ולטרור אבל אף אחד לא שואל את עצמו עד כמה באמת משקיעים במשרד המשפטים משאבים לאכוף ולבקש הסרה של תכנים שפוגעים בפרטיות של נפגעי עבירות מין.

תהילה אלטשולר: הסיקור הגדול נמצא לא פחות שם היום מאשר הוא נמצא בתקשורת הממוסדת.

תהילה אלטשולר: ולכן, כשאנחנו בשעה הבאה כשנדבר על חוק הפייסבוק וננסה להסביר למקבלי ההחלטות, תעזבו את הדיסידנטים, תעזבו את אלה שמדברים על המרדה, בואו נדבר על הדברים שבאמת פוגעים באנשים במדינת ישראל, אז אני חושבת שזה צריך להיות שם.

תהילה אלטשולר: אני אסיים אולי במשפט אחרון והוא פנייה לארגונים.

תהילה אלטשולר: מעבר לכל העבודה הקדושה והחשובה שאתם עושים, אני חושבת, אני לא יודעת עד כמה זה נעשה, אבל זה דבר שהוא משמעותי, כאשר אדם נפגע אלימות מינית פונה אליכם הוא זקוק לייעוץ תקשורתי לא פחות מזה שהוא זקוק לייעוץ בכל סוג אחר.

תהילה אלטשולר: וההכשרה הזאת המהירה של הנשים, אל תענו, כן תענו, רשימת חמש השאלות שתשאלו כל כתב תקשורת שבא לראיין אתכם.

תהילה אלטשולר: אנחנו עושים את זה עם החוקרים שלנו, אין שום סיבה שזה לא ייעשה ביחס לנפגעים שכבר באו להתלונן.

תהילה אלטשולר: תתכוננו לעשות איזשהו מניואל קצר, עמוד אחד, מה אתם צריכים לדעת.

תהילה אלטשולר: כי אנחנו יודעים כולנו שכל מה שאמרה אורית נכון, אנשים מאוד מתרגשים כשאמצעי תקשורת פונים אליהם.

תהילה אלטשולר: ואולי הדיברה הראשונה שצריכה להיות שם זה אתם לא חייבים.

תהילה אלטשולר: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: העיתונאיות שנרשמו לדבר, בבקשה הדס.

הדס שטייף: קודם כל הרבה ממה שרציתי להגיד אמרתי אבל אני מסכימה ומתחברת לכמה דברים.

הדס שטייף: קודם כל צריך לרענן את הקוד האתי.

הדס שטייף: זאת אומרת, לא להשאיר את זה רק לתא העיתונאיות כי אנחנו עושות את זה אבל גם אנחנו מאוד מוגבלות.

תהילה אלטשולר: אני לשירותכם.

הדס שטייף: אני מאוד מסכימה עם זה שצריך ללמד בבתי ספר לתקשורת איך להתנהל גם בנושא הזה וגם בנושאים אחרים.

הדס שטייף: אני מאוד מתחברת למילה חמלה שצריכה להכנס כחלק מזה.

הדס שטייף: אבל הבעיה הכי גדולה שלנו כרגע היא באמת התחרות שיש בין אמצעי התקשורת, התחלתי לדבר על זה קודם.

הדס שטייף: התחרות הזאת היא הרסנית מאוד מאוד מאוד כי כל אחד רוצה להביא את הדבר מה הנוסף במשפט פורנוגרפי נוראי או הלחץ על נפגעות שכן תתראיינה ולמה דווקא אצלי ולמה דווקא לא אצל ההוא.

הדס שטייף: וכמובן ללחוץ על עורכים שלא ילחצו על כתבים להביא להם מרואיינות כי צריך להפסיק עם הדבר הזה.

הדס שטייף: זה בעיניי אונס שני מאוד קשה ואני נגד.

הדס שטייף: לעניין הרשתות החברתיות – לא מזמן היה דיון בבית משפט השלום בכפר סבא שעניינו חשיפת שמה של מתלוננת, אני יכולה להגיד, זה בפרשת סילבן שלום, היה דיון בעניין הזה שגם ברשתות החברתיות שמיד ממהרים לפרסם את שם הנפגעת שזה נזק מאוד מאוד גדול ואיכשהו צריך באמת לטפל בזה בעניין החוק.

הדס שטייף: וגם מי שעוד הייתה שם, אחת הנתבעות שהיא עיתונאית, אני לא רוצה להזכיר את שמה, רכילות, שגם מאוד השתמשה בזה ובית המשפט אמר וקבע והשיט עליהם עונש כספי על העניין הזה, ראה את זה מאוד מאוד בחומרה.

הדס שטייף: צריך ללמוד את זה ולדעתי גם לטפל בזה.

הדס שטייף: כי מה שהתקשורת לא עושה עושות הרשתות החברתיות וזה נורא.

הדס שטייף: זה נורא בכלל כל נושא האלימות ברשתות החברתיות, אנחנו כולנו סובלות מזה, ברוך השם, אבל כשזה קשור לנפגעות תקיפה מינית זה אונס שני ושלישי ורביעי וחמישי וזה לא נגמר.

הדס שטייף: וזה משהו - - -

כרמלה מנשה: יש קבוצה של נשים שזאת העבודה שלהן, להכפיש מתלוננות בראשותן של כמה עורכות דין מתועבות.

כרמלה מנשה: עיתונאיות שזאת האג'נדה שלהן וזה חלק מהמאבק שלהן, מתלוננות ועיתונאיות ועורכי דין שמתעסקים בזה.

כרמלה מנשה: בזה יש ממש התנפלות.

כרמלה מנשה: אני זוכרת שבפרשת בוכריס הייתה התנפלות אלימה באמת עם מילים אלימות כנגד מי שהעזה.

כרמלה מנשה: והן גוררות אחריהן נשים שיש להן בעיה - - -

הדס שטייף: שלא מבינות, שלא יודעות.

כרמלה מנשה: בדיוק.

כרמלה מנשה: לא מכירות.

כרמלה מנשה: נשים שאומרות אני לא פמניסטית כי אני לא רוצה להגיש לגבר קפה או שאני כן רוצה להגיש.

כרמלה מנשה: כאלה, משהו מאוד פשטני.

כרמלה מנשה: אבל זה באמת מלחמה.

כרמלה מנשה: זה מלחמה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שקיימנו דיון בעניין יחסם של עורכי ועורכות דין אשר מייצגים את התוקפים בדרך כלל וישב פה יושב ראש לשכת עורכי הדין, אפי נווה, והתחייב גם שוועדת האתיקה בלשכה תטפל בתלונות נגד עורכות דין וביקש להגיש תלונות.

עאידה תומא סלימאן: אבל עכשיו אני שומעת עוד משהו שחברו ביחד - - - עכשיו אני מבינה שיש עוד צעד הלאה שהעורכות דין כחלק מה-PR שלהן או מהפרסום שלהן הן חוברות, אני מבינה, לעיתונאיות או מה שנקרא עיתונאיות במקרה הזה, ועושות את המסע הזה ברשתות.

מרים שלר: וגם היא התלוננה ו - - -

כרמלה מנשה: זה בפייסבוק בעיקר.

עאידה תומא סלימאן: כן, כן, ברשתות החברתיות.

הדס שטייף: - - - לכלי התקשורת ואני חושבת שפה לכלי התקשורת צריכה להיות אמירה.

הדס שטייף: אחת כזאת שקוראת לנפגעת תקיפה מינית זונה, תראי איך התלבשת או את אשמה או את רצית את זה וכו' צריך שלא להזמין אותה, לא לתת לה את הבמה מפני שהבמה הזאת זה השכר שלה ובשביל זה היא עושה את זה, ולכן היא מדברת וזה משהו שצריך כן לדעתי, רק החוק יוכל לסייע.

הדס שטייף: אנחנו לא יכולות לעשות יותר מדיי.

מרים שלר: אותה עורכת דין מופיעה שוב ושוב, הייתה לי את הזכות ואת הכבוד להופיע איתה לא פעם אחת והיא מודיעה לפני כל עם ישראל שהמטרה שלה בחיים זה להרוס נפגעות.

מרים שלר: היא אפילו לא מתחבאת, היא אומרת את זה במילים שלה.

עאידה תומא סלימאן: אבל מרים, אני חושבת שהגיע הזמן לא להסכים להופיע עם נשים כאלה בתקשורת.

עאידה תומא סלימאן: והתקשורת תצטרך לבחור או לראיין אותנו או לראיין את הנשים האלה.

עאידה תומא סלימאן: ושלא יהיה אף פעם - - -

קריאה: - - -

עאידה תומא סלימאן: את יודעת מה, שיבחרו אותה ושלא נעשה את מה שמבקשים מאתנו לתת לגיטמציה לשיח הזה.

עאידה תומא סלימאן: לפחות זה לא יהיה בחסות לא חברת כנסת ולא איגוד מרכזי סיוע ולא הנפגעת עצמה.

מרים שלר: זאת תמיד הדילמה כי בצד שני אנחנו אומרות שאנחנו רוצות להשמיע את קולן של הנפגעות ואז אם היא תופסת את הבמה שוב ושוב ושוב, וגם משקרים, אומרים מזמינים אותנו לראיונות ואז בשנייה האחרונה מגלים כשאנחנו מגיעים לשם אופס יש עוד איזה מרואיינת שם- - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז אני חושבת שההוראות או ההכשרה איך להתראיין צריכה גם לעבור לכולנו כי גם אני כחברת כנסת, למרות שעבדתי שנים, כשהתחלתי להיות חברת כנסת גם הייתי צריכה לדעת איפה, מתי, מה התנאים שאני כן מתראיינת בהם ומתי אני לא רוצה להתראיין.

עאידה תומא סלימאן: כי בסופו של דבר את לא באמת משמיעה את הקול.

עאידה תומא סלימאן: מעל במה כזו לא נותנים לך להשמיע את הקול שלה ואת נכנסת רק למגננה ולמתקפה מולה.

עאידה תומא סלימאן: אז לא כדאי, לא כדאי לבזבז את הכוחות ולתת לגיטימציה וכאילו עכשיו התקשורת היא אובייקטיבית, היא מביאה את שני הקולות.

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: תבחרו איזה קול.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שאתם בוחרים קול שהוא נגד הנפגעות ומכפיש את הנפגעות תצמדו אליו ואז אנחנו נדע איך לתקוף אתכם על זה.

עאידה תומא סלימאן: ככה אני חושבת לפחות.

ורד פלמן: עאידה, זה מעבר לזה אם תרשי לי - - -

עאידה תומא סלימאן: הבעיה שלי היא שיש לי רשימה מאוד ארוכה והיום הדברים מתנהלים בצורה אחרת.

עאידה תומא סלימאן: אבל אם תרצי להתייחס בבקשה וזה יהיה הדיון שלך.

ורד פלמן: מעבר לכך זה אפילו מגיע למצב לגבי עורכות ועורכי הדין שהם פשוט מתנדבים ומציעים את עצמם להתראיין גם על תיקים לא שלהם.

ורד פלמן: אני אציין שהגברת עורכת הדין נוגה ויזל במקרה של משה איבגי הוציאה הודעה דרך יחצן שהיא לטענתה אין מקום להעמיד אותו לדין כי מדובר בעבירות ברף הפלילי הנמוך של המעשים, ולכן היא מציעה את עצמה כעורכת דין מומחית לעניינים להתראיין - - -

עאידה תומא סלימאן: טוב, את מבינה שבמקרה הזה התקשורת נותנת לה שטח פרסום בחינם.

ורד פלמן: הם מייצרים פה איזשהי מומחיות להגנה על הפוגעים - - -

קריאה: - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל היא מוצאת דרך לפרסם את עצמה, זה שטח פרסום בחינם.

קריאה: לגמרי.

קריאה: זה פריים טיים.

ורד פלמן: אני רוצה להעלות גם סוגייה אחרת, הסוגייה של השיח מול הנפגעות.

ורד פלמן: השיח פה לטעמי הוא שיח מאוד מאוד חשוב ואני כל הזמן לומדת מנפגעות ונפגעים שאני מדברת איתם וגם ממרכזי הסיוע.

ורד פלמן: והשיח פה מול הנפגעים, הסמנטיקה, המילים, הן מאוד מאוד חשובות.

ורד פלמן: זאת אומרת, כי כל דבר יכול להיות טריגר ואם את משתמשת במונח מסוים זה יכול באמת לייצר איזשהי תחושה עוד פעם של להעלות איזה משהו אצל הנפגעת עצמה.

ורד פלמן: ולכן כל הדברים האלה מאוד מאוד חשובים.

ורד פלמן: ואני כן חושבת שיש חשיבות בהיבט הזה בהחלט לבנאדם ולעיתונאי שיהיה מוכשר לעניין הזה, שגם אולי יעבור איזשהי, אפילו הכשרה מסויימת הייתי קוראת לזה, באיגוד מרכזי הסיוע שהוא זה שיפנה לאותם נפגעים ונפגעות.

ורד פלמן: כי באמת לפעמים השימושים במינוחים, אפילו במינוח של המתלוננת או הקורבן הוא שימוש קשה מבחינת הנפגעות עצמן.

ורד פלמן: ונכון שמתלוננת זה אולי עניין משפטי שיש פה אבל צריך להתייחס גם לבנאדם שנמצא מאחור.

ורד פלמן: והרעיון הוא בהחלט כל הזמן מעבר לרצון שלנו להביא את הסיקורים, ויש את הרצון הזה, והדס ציינה פה שהתחרות היא צריכה להתבטל, אבל התחרות לדעתי לא תעלם, נכון שהיא הפכה להיות ברוטאלית מאוד בתקשורת הישראלית לצערי הרב.

ורד פלמן: אבל אני חושבת שצריך לקיים את הדבר הזה ולהשכיל ולהבין שככל שעיתונאי ועיתונאית ואפילו חבר מערכת, הבעיה היא לפעמים בחברי מערכת, תחקירנים שרוצים מאוד להראות את עצמם ולהגיע להישגים so called, פונים לנפגעים ונפגעות בצורה שאי אפשר להכיל אותה מבחינת אותם נפגעים ונפגעות ופשוט, כמו שנאמר פה, פוגעים בהם בשנית או מובילים לאיזשהי פגיעה גם לא ישירה דרך פנייה גם לקרובי משפחה כפי שגם ציינה אורית סולציאנו.

ורד פלמן: וכל הדברים האלה הם באמת חשובים ואני חושבת שדווקא כשמבינים את הרקע של הנפגעים, כשמבינים מה עובר עליהם ומה מותר ומה אסור איתם אפשר להגיע גם למה שנקרא הישגים עיתונאיים.

ורד פלמן: ובדרך הזאת, בדרך הנעימה ולא בדרך האגרסיבית.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לגברת עירד צייגר מרציאנו.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

עירד צייגר מרציאנו: תודה רבה רבה עאידה וגם רציתי להגיד לך תודה אישית על כינוס הוועדה הזאת ולתת מקום לנושא החשוב הזה והרה גורל.

עירד צייגר מרציאנו: כל מה שהייתי רוצה להגיד בטווח הזמן שיש לנו אני בחיים לא אוכל להגיד.

עירד צייגר מרציאנו: אני מנסה בראש שלי למצות את הכל.

עירד צייגר מרציאנו: פגיעות מאוד מאוד חמורות נעשות היום.

עירד צייגר מרציאנו: אני מעדיפה לא לומר אותן לא עם שיימינג ולא עם ניימינג ולא לפנות לשום ערוץ או עיתונאי או עיתונאית ספציפית ובהאשמות ולדרוש הסברים או תשובות.

עירד צייגר מרציאנו: אני מעדיפה להסתכל עם הראש קדימה ולהגיד מה עושות מכאן והלאה ואיך פותרות את זה.

עירד צייגר מרציאנו: יש בעיה חמורה מאוד, כל מי שרוצה אחרי זה לדבר איתי גם אישית אני יכולה גם לפרט ולהביא עוד דברים ודוגמאות ספציפיים של שידור נפגעת בניגוד לרצונה המפורש, של הסרת צו איסור פרסום תוך שהפרקליטות מדליפה לתקשורת פרטים מהחקירה ומהעימות שהתקשורת מפרסמת פרטים אינטימיים ופורנוגרפיים שחושפים את הנפגעת, שהיא קטינה אגב- - -

קריאה: זה לא הפרקליטות זה עורכי הדין.

עירד צייגר מרציאנו: בסדר, התקשורת היא זאת שמשתפת פעולה ועושה את זה על הגב של הנפגעת.

עירד צייגר מרציאנו: יש עשרות דוגמאות.

עירד צייגר מרציאנו: אני חושבת שמה שדחוף מאוד לעשות כיום, אני הייתי רוצה שזה יעוגן גם בחקיקה בעתיד - - - 352 שהתחלנו איתו את הדיון.

עירד צייגר מרציאנו: אני חושבת שכיום דחוף מאוד לעשות הכשרות לעיתונאים ועיתונאיות שרוצים לסקר ולראיין נפגעות.

עירד צייגר מרציאנו: אני יכולה להביא כרגע, עכשיו במיידי, רשימה של 15 עיתונאים ועיתונאיות ממלא גופי תקשורת שירצו לעבור את ההכשרה הזאת, ירצו ללמוד לעשות את העבודה שלהם יותר טוב, ירצו ללמוד לעשות את העבודה שלהם מבלי שאף אחת תשלם את המחיר על זה שהם כותבים על מה שמסקרים.

עירד צייגר מרציאנו: איגוד מרכזי הסיוע מוכן ומזומן ויכול לקיים את הדבר הזה תוך חודש, להרים אותו תוך שנייה, כבר דיברנו על זה מראש.

עירד צייגר מרציאנו: אני הייתי רוצה גם שלא רק עיתונאים פרטניים, זאת מידיעות, זאת ממעריב, זה מערוץ 10.

עירד צייגר מרציאנו: אני הייתי רוצה את המנכ"לים ואת כל הבעלים, את כל הקודקדים הגדולים שיבואו ויגידו, אני לא מוכן שהפגיעות האלה ימשיכו להעשות בשמי.

עירד צייגר מרציאנו: אני כתבתי מכתב גלוי לגולן יוכפז והוא גם ענה לי בבוקר שהוא לא יוכל לבוא אבל שהוא מוכן ומזומן לשמוע ולהקשיב - - -

כרמלה מנשה: הם מוכנים לשמוע, הם מוכנים להקשיב עד הידיעה שיש בערוץ השני ואז הכתב ננזף, הכתבת מושעית.

כרמלה מנשה: המנכ"לים ובעלי - - - המנכ"לים והעורכים הראשיים מה שמעניין אותם - - -

עירד צייגר מרציאנו: אני יכולה להגיד לך שהרבה עיתונאים שפנו אליי איבדו את האייטם איתי בגלל איך שהם התנהלו אליי.

עירד צייגר מרציאנו: זאת אומרת, הם גם מפסידים אייטמים אז בואו תרוויחו אבל בדרך הנכונה.

כרמלה מנשה: הפעילות של אותם עיתונאים ועורכים, אין להם שום עכבות, את לא מבינה, אין כלום.

כרמלה מנשה: הם יכולים לגרום להתלונן על עורכת דין, לצלצל להורים של מתלוננת, לאיים.

כרמלה מנשה: כל הדרכים הן כשרות בפניהם.

עירד צייגר מרציאנו: אבל זה בדיוק מה שאני אומרת שזה חייב להפסק.

כרמלה מנשה: לא תצליחי לעצור את זה.

עירד צייגר מרציאנו: אני אמשיך לנסות.

עירד צייגר מרציאנו: אני יכולה להבטיח לך שאני אמשיך לנסות.

עירד צייגר מרציאנו: וגם מילה אחרונה על הקוד האתי.

עירד צייגר מרציאנו: אני קראתי את הקוד האתי, אני עברתי עליו, הוא מהמם, הוא עדיין לא מלא, הוא עדיין לא מכסה את כל הדברים.

עירד צייגר מרציאנו: כמישהי שגם עברה דברים בעצמה וגם יודעת מנפגעות אחרות אני יודעת על הרבה לקונות שיש שם שלא מכסות.

עירד צייגר מרציאנו: הבעיה עם הקוד האתי מבחינתי זה שהוא וולנטרי.

עירד צייגר מרציאנו: זה בדיוק הבעיה ובגלל זה אני רוצה את זה שזה יהיה גם בחוק וגם שהקודקדים הגדולים יגידו אנחנו לא רוצים שזה יקרה יותר.

עירד צייגר מרציאנו: זה נראה לי דבר כל כך אלמנטרי.

עירד צייגר מרציאנו: פגיעות נעשות בשמכם, אתם אלה, הקודקדים צריכים לבוא ולהגיד לא מוכן לזה יותר, לא אנחנו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו תיכף נשמע - - - תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק חייבת להזכיר שקיבלתי היום גם מכתב מאמא של נפגעת תקיפה מינית שנפגעה בבית הספר על ידי המורה שלה.

עירד צייגר מרציאנו: זאת הדוגמה שהזכרתי, אגב.

עאידה תומא סלימאן: והיא סיפרה על מה עבר עליהם גם כמשפחה וגם מה שעבר על הבת שלה ואיך בעצם הפרסומים וההדלפה לתקשורת הביאה למצב שאומרת "אין תלמיד/תלמידה בשכבת הגיל של בתי בעיר מגורינו שלא יודע בדיוק ולפרטי פרטים מה אותו המורה עשה לבתי ואיפה.

עאידה תומא סלימאן: בתי האמיצה בחרה להמשיך וללמוד באותה הכיתה ובאותו בית הספר.

עאידה תומא סלימאן: בית הספר המונה כ-1000 תלמידים, 1000 זוגות עיניים שמתבוננות בה מדיי יום".

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה קשה מאוד וקשה לי להקריא אפילו את כל המכתב הזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני מקריאה אותו כדי שבאמת, עכשיו אני לא בעניין של להפנות אצבע מאשימה, אבל מי שיושב למעלה ומקבל את ההחלטות ואותם כתבים שיבינו את חומרת הדברים שהם עושים - - -

כרמלה מנשה: אני חוזרת, סליחה, ואומרת לך, הדס ואני ורומי ועוד כל העיתונאיות שיושבות פה יש להן say נגיד.

כרמלה מנשה: אבל כתב חדש שרוצה להצליח ושולחים אותו הוא לא יעמוד בזה.

כרמלה מנשה: זה העורכים זה לא הכתבים.

כרמלה מנשה: הכתבים אין להם בכלל מה להגיד.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אמרתי אלה שיושבים למעלה ומקבלים את ההחלטות ומקבלים את ההחלטה מי יסקר מה.

עאידה תומא סלימאן: ואלה שעוברים על חומר הגלם שאתם מביאים חזרה ומחליטים כן לפרסם או לא לפרסם ואיך לפרסם ומה הכותרת תהיה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה כמי שבצניעות אומרת ארבע שנים ערכתי עיתון, הייתי העורכת הראשית של עיתון, אני יודעת שהרבה מזה תלוי בקבלת ההחלטות ומי מקבל את ההחלטות.

עאידה תומא סלימאן: אז בגלל זה אני אמרתי את זה.

עאידה תומא סלימאן: ברוכה הבאה חברת הכנסת מירב בן ארי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לפנות למר ניר שווקי, מנכ"ל הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.

עאידה תומא סלימאן: כן אדוני.

ניר שווקי: אני שמח שהדיון הזה מתקיים כי אנחנו ברשות בימים אלה דנים במגוון סוגיות אתיות עיתונאיות בשיתוף עם גופי התקשורת.

ניר שווקי: אנחנו מקיימים גם מחר יום עיון בנושא הזה והסוגייה הזו פשוט מתחברת לנו למכלול הנושאים שאנחנו חושבים שראוי ונכון לטפל בהם בשיתוף עם גופי התקשורת בין אם בדרכים של חקיקה, לא הכל יכול להיות בחקיקה ראשית ולא הכל יכול להיות בכללים ולא הכל יכול להיות בתקנות.

ניר שווקי: בסוף גם יש את הבנאדם בסוף שצריך לקבל את ההחלטה ואפשר לכתוב קוד אתי כזה או אחר.

ניר שווקי: אני חושב שצריך באמת לחבר את האנשים מהלב שלהם, גם להם יש בנות- - -

הדס שטייף: חמלה.

ניר שווקי: חמלה, חמלה.

ניר שווקי: אני חושב שאם כולנו נהיה בני אדם וזה קשור לא רק לסוגיית ההטרדות, בוודאי שכן כי זה נושא מאוד מאוד כאוב וקשה, אבל בכלל אם כולם יהיו קצת יותר בני אדם - -

הדס שטייף: אם זה היה קורה להם איך הם היו מגיבים.

ניר שווקי: - - אם כולם קצת יהיו יותר בני אדם ביום יום שלהם בתוך עולם קשה ותחרותי ושחלילה לא יישמע שאני חושב שמישהו הוא כן בנאדם או לא בנאדם, המציאות מאוד מאוד מורכבת - - -

כרמלה מנשה: אתה יכול להיות שהרבה לא בני אדם - - -

ניר שווקי: לא, לא, אני לא אמרתי.

ניר שווקי: אני חושב שצריך לחבר מאוד את האנשים לנושאים האלה, לדברים האלה, בין אם בתחום הזה ובין אם בתחומים אחרים.

ניר שווקי: הרשות השנייה רואה את עצמה כמי שמובילה את הדבר הזה.

ניר שווקי: יש לנו מחר יום עיון שהולך לעסוק בסוגיות, לא בסוגייה הספציפית הזו, אבל בנושאים אתיים שונים ובנושאים של קבלת אחריות או לקיחת אחריות או שיפור - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה רק שיש לכם בתכנית דוברות שם.

ניר שווקי: קודם כל יש לי יושבת ראש אישה והייתה לרשות לפני זה יושבת ראש והיא אישה.

ניר שווקי: ויש נשים.

ניר שווקי: וברשות יש יותר נשים מגברים - - -

עאידה תומא סלימאן: זה בהרבה מקומות, זה גם במערכת החינוך, גם בבית המשפט- - -

ניר שווקי: אין תת ייצוג בארגון הזה לנשים.

ניר שווקי: אני רוצה רק לסכם ולומר שאנחנו מאוד מאוד מאמינים בדיאלוג עם האנשים.

ניר שווקי: אני לא חושב שכל דבר צריך בחקיקה ראשית.

ניר שווקי: הרבה מאוד דברים שבחקיקה ראשית הם בסופו של דבר לא עובדים ודברים שבאים לאנשים מהלב ומצליחים לחבר אותם, עם כל המורכבות, אנחנו לא תמימים ואנחנו יודעים שזה מאוד מאוד מורכב אז הנושא הזה מתחבר מאוד לאיזשהו קו שאנחנו רוצים להוביל ואין לי ספק שגם הסוגיות האלה אנחנו נטפל בהן במסגרת הטיפול הכולל.

רונית אילתי ממן: יש גם אצלכם את דוד רגב שמכיל הרבה מאוד - - -

ניר שווקי: יש לנו את דוד רגב, אנחנו מכירים את התלונות, אגב, התלונות של דוד שאני לא יודע אם יהיה או לא יהיה זמן שהוא יציג, אנחנו בכל מיני נושאים סקסיסטיים כאלה ואחרים גם בפרסומות מטפלים בהם וגם בסיקורים כאלה ואחרים.

רונית אילתי ממן: לנו הוא מאוד עוזר המון פעמים לתווך.

ניר שווקי: אנחנו מאוד מאוד שמחים ואנחנו מאוד מאוד שמחים שיש לנו את הגוף הזה ואנחנו מאוד מאוד רוצים לתווך ואנחנו מאוד מאוד רוצים שהסיקור יהיה ככל הניתן כמה שפחות פוגע ומצד אחד שכלי התקשורת יעשו את העבודה העיתונאית שלהם, יתמודדו עם התחרות שלהם וגם בסופו של דבר לא יפגעו באף אחד ואנחנו רואים את עצמנו כחלק מתוך המערכת הזו ואני יודע שדוד עושה הרבה בעניין הזה בתיווך - - -

קריאה: דוד הוא פמניסט.

קריאה: נכון, זה המזל שלכם.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אם כבר מדברים על דוד רגב, נציב תלונות הציבור.

עאידה תומא סלימאן: אז אדוני, כן.

דוד רגב: קודם כל תודה רבה על ההזמנה ותודה רבה על ההזדמנות לדבר.

דוד רגב: כמה מילים על נציבות פניות הציבור באופן כללי - זה גוף עצמאי שיושב בתוך הרשות השנייה ומקבל את התלונות מהצופות והצופים ומטפל בהן בכל דרך שהוא מוצא לנכון.

דוד רגב: מהרגע שהגעתי לתפקיד הזה, ובעברי הייתי עיתונאי ואני מכיר את עולם התקשורת מצויין והייתי כתב רווחה ועסקתי בנושא של נפגעות תקיפה מינית, הבאתי אג'נדה לתוך התפקיד הזה שהיא מרכזית שאומרת שכל תלונה שעוסקת בנפגעות תקיפה מינית תהיה פה אפס סובלנות כלפי הגורם שמבצע את אותה פגיעה או אותו דבר לא ראוי.

דוד רגב: לראיה, אני מדבר על אם הממוצע של תאונות מוצדקות מבחינתי, שאני - - - כמוצדקות עומד על 33% אז בכל הנושא של מיניות ונפגעות תקיפה מינית אני מדבר על משהו כמעט בין 86% תלונות מוצדקות.

דוד רגב: זה אומר שכמעט 100% מהתלונות שמגיעות אליי בנושא מיניות ובנושא של נפגעות תקיפה מינית אני רואה אותן כמוצדקות.

דוד רגב: יתירה מזו, אני מקבל לא פעם תלונות מנפגעות תקיפה מינית בעיקר בעקבות שידורים מסויימים, אם למשל התראיין איזשהו עבריין מין.

דוד רגב: והיה מקרה כזה של עבריין מין שהתראיין אחראי שהוא השתחרר מהכלא במן ראיון חומל.

דוד רגב: אנחנו היום עם המילה של חמלה והכתבת והמראיינת ממש נתנה לו לדבר בצורה כל כך רחבה- - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רק לפני שבועיים ניתנו דפים שלמים לעבריין מין מורשע כדי להסביר עד כמה - - -

דוד רגב: אז אני מקבל את התלונות של הנפגעות ואני אומר לכם, עשרות תלונות של נפגעות שהן גם בכאב לב גדול חושפות את העבר שלהן ואת מה שהן עברו.

דוד רגב: אני גם מדבר עם חלקן דרך אגב, זה לא מסוג התלונות של קופי פייסט, אלא אני ממש יוצר קשר עם חלקן גם באמצעות מרכזי הסיוע, והטיפול הוא ממש טיפול אישי תומך ומלווה.

דוד רגב: ומבחינתי זה אפס סובלנות, שהטיפול פה יהיה טיפול הרבה יותר - - -

עאידה תומא סלימאן: מה הצעדים שאפשר לנקוט כלפי כתבים כאלה או - - -

דוד רגב: יש מגוון של אפשרויות.

דוד רגב: יש את האפשרות של הרשות השנייה, אם זה לא עומד בכלל מסוים אז זה קיים כהפרה.

דוד רגב: מבחינתי אני יותר מאמין פחות בעונשים אלא יותר בהדברות.

דוד רגב: אני חושב שבאמצעות הדברות שלי עם הגורמים המשדרים, רובם בסך הכל, אני חייב לציין, רובם בסך הכל הגונים.

דוד רגב: אנחנו נמצאים היום בעידן, קחו את הקמפיין של Me too, אני חושב שיש סימפטיה מאוד מאוד גדולה לטובת נפגעות התקיפה המינית ברוב המקרים.

דוד רגב: יש באמת מקרים קיצוניים שההצגה של הנפגעות היא באמת בדרך שהיא לא ראויה, ולכן אני מאוד מאמין בהדברות.

דוד רגב: היה מקרה - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, הועלתה פה הסוגייה של לראיין עורכות דין או עורכי דין שבעצם כבר ברור ששמו לעצמם מטרה להשחיר את שמן ולתקוף את הנפגעות.

עאידה תומא סלימאן: ולא רק, אלא לפגוע במאבק עצמו של מיגור התופעה.

עאידה תומא סלימאן: אין לכם - - - אני ארצה לשמוע איך אתם מתמודדים עם דבר כזה.

עאידה תומא סלימאן: האם זה בגדר שנמצא תחת הכותרת של חופש הביטוי שאני יודעת שמופרת הרבה פעמים בנושאים אחרים, מה בדיוק.

דוד רגב: כשאני מקבל את התלונות זה בדרך כלל אחרי שידור.

דוד רגב: יש מקרים כמובן שאני מקבל גם לפני והיה מקרה שקיבלתי מקרה של נפגעת תקיפה מינית שרואיינה בהסכמתה וביקשה לחזור בה מהראיון שהתקיים ויצרתי קשר עם חברת החדשות וביקשתי שהראיון איתה לא יתקיים ובאמת הם היו קשובים והראיון לא התקיים.

דוד רגב: בדרך כלל אנחנו מקבלים את התלונות אחרי השידור.

דוד רגב: כאן הבדיקה היא מעמיקה אם באמת היה איזון, אם באמת שמרו על כבודן של הנפגעות ואם לא זה עובר לגורמים המקצועיים.

דוד רגב: יכול להיות מצב של פגיעה בכללי האתיקה או בקוד האתי או בכללים ואז זה גם הולך להפרה.

דוד רגב: אני מאוד מאמין בשיח איתם, אני מאוד מאמין בהדברות איתם, שבהדברות הזו אפשר להשיג הרבה יותר.

דוד רגב: אבל שוב, הדרך צריכה להיות באמת ממצב של סימפטיה מאוד מאוד גדולה לנפגעות וליווי אישי שלהן מתוך באמת אג'נדה.

דוד רגב: אני רוצה להוסיף עוד נקודה אחת, אני הולך לכובע בעבר שלי כעיתונאי, לגבי הנושא של סיקור ונפגעות תקיפה מינית.

דוד רגב: קחו נפגעת תקיפה מינית שעברה טראומה מזעזעת, תסתכלו כמה אנשים בעלי אינטרסים יש מסביבה.

דוד רגב: קחו את התוקף שכמובן רוצה להציג את עצמו בצורה ביותר, קחו את עורך הדין שלו שרוצה להוציא את הלקוח שלו אבל גם רוצה על הדרך לדאוג לשם שלו.

דוד רגב: קחו את המשטרה שגם לה יש אינטרס כשהיא מוציאה הודעה לעיתונות וקחו את שירותי הרווחה ואת כל הגורמים האחרים.

דוד רגב: ובאמצע יושבת אותה נפגעת תקיפה מינית וכולם מסביבה וכל אחד מושך עם האינטרסים שלו.

דוד רגב: ואני אומר לכם, בשיחות שלי עם נפגעות תקיפה מינית לא פעם הן אמרו בפירוש, עברנו אונס נוסף, בפרסום הזה עברנו אונס נוסף.

דוד רגב: ולכן אני חושב, ופה אני מצטרף לאיגוד מרכזי הסיוע ואני מנדב את עצמי לכל דיון שלכם בנושא הזה של קוד אתי, לצד ה"חינוך" של גופי התקשורת צריך לעשות ליווי עמוק יותר, תקשורתי, אסטרטגי לנפגעות תקיפה מינית.

דוד רגב: לא בהכרח לשכנע אותן לדבר בתקשורת.

דוד רגב: צריך גם לדעת איך ללוות אותן, איך להגן עליהן מפני התקשורת, אבל צריך להכין אותן למצב של דעו לכן, בעידן התקשורתי של היום כל דבר יוצא החוצה.

דוד רגב: והכתב בסופו של יום צריך לחזור לעורך שלו עם סיפור.

דוד רגב: בשביל זה העורך משלם לו.

דוד רגב: הכתב צריך לבוא עם סיפור ואם הוא לא יקבל את הסיפור מהצד הזה הוא יקבל אותו מצד אחר.

דוד רגב: אם הוא לא יקבל אותו מהנפגעת הוא יקבל אותו מהמשטרה או מעורך הדין או מהתוקף או מכל גורם אחר כדי להביא את הסיפור.

דוד רגב: לכן הליווי פה צריך להיות ליווי צמוד ועמוק יותר של נפגעות תקיפה מינית בכל ההיבט התקשורתי.

דוד רגב: אני מוכן להתנדב לסייע בעניין הזה.

דוד רגב: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: גברת רומי נוימרק, בבקשה.

רומי נוימרק: תודה על ההזמנה, תודה על הדיון הזה.

רומי נוימרק: אני מאוד מתחברת לעניין ההכשרות של העיתונאים.

רומי נוימרק: הזכרנו אקדמיה, גלי צה"ל.

רומי נוימרק: אני חושבת שגם בתיכונים בלימודי תקשורת.

רומי נוימרק: וזה משהו שאני ברמה האישית אשמח לקחת בו חלק ולגייס את חטיבת החדשות של התאגיד.

רומי נוימרק: כנראה שהנוכחות שלנו כאן באה גם להציג עמדה בנושא.

רומי נוימרק: אני חושבת שכולנו גם מתוך מודעות וניסיון יכולות להכות על חטא במקרים שונים שבהם פעלנו לא נכון ומהניסיון הזה אני רוצה ללמד את העמיתים שלי איך עושים את זה נכון והמחיר על סיפור שנפגעות משלמות ובעקיפין גם אנחנו באמת לא שווה את זה.

רומי נוימרק: אז באתי לשמוע, להכיר לעומק את הסוגייה ואני מגוייסת.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: את האמת יש שתי קבוצות מתוך האוכלוסייה או אולי יותר שלא נמצאות בדיון הזה והקול לא נשמע שזה גם איך התקשורת בערבית ואיך התקשורת החרדית מתייחסת לנושא הזה ואיך מתייחסת גם לנפגעות עצמן.

עאידה תומא סלימאן: והזמנו, לא שלא הזמנו.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה וקיוויתי שיהיו סביב השולחן הזה גם עורכים בכלי תקשורת בשפה הערבית כדי שנוכל גם לדבר ואני מדברת איתם על זה מדיי פעם וגם דיברתי בעבר.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני יודעת גם שיש קול של מהאוכלוסייה או מהקהילה החרדית.

עאידה תומא סלימאן: רחלי נמצאת איתנו.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שבשבוע האחרון היה לי הכבוד לקבל פנייה מקבוצות של חרדים וחרדיות שנחרדו לגלות שעבריין מין מורשע שישב בכלא משתתף בחגיגות ל"ג בעומר בהר מירון והייתי צריכה - - -

קריאה: מדליק את המדורות.

עאידה תומא סלימאן: כן, מדליק את המדורה ונואם ונותן את ה- - - וניסיתי להתערב, ניסיתי.

עאידה תומא סלימאן: הבעיה ששוב, ניסו להתחמק מהאחריות של מי קבע בכלל ונתן את האפשרות הזו.

עאידה תומא סלימאן: כיום אני יודעת שמי שקובע את זה זה מרכז לניהול מקומות קדושים, הם אלה שקובעים מי מופיע ומתי מופיע ואיפה ועד כמה זמן יש לו את הכבוד להדליק מדורה.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שכל הנושא הזה, אני שמחה שלפחות הצלחנו להעיר את הנושא הזה, לא שהצלחנו למנוע, המקסימום היה שדחו את הדלקת המדורה בשעתיים כך שאולי חלק מהציבור והתקשורת יהיו ישנים ולא יסקרו את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה בציניות.

עאידה תומא סלימאן: כן גברתי, רחלי, בבקשה.

רחלי רושגולד: קודם כל תודה על ההזדמנות לשבת כאן.

רחלי רושגולד: אני יושבת כאן גם בשם כל כך הרבה נפגעות שאין להן את היכולת להגיע לכאן ולדבר.

רחלי רושגולד: צריך לזכור שנפגעת ששייכת למגזר החרדי והשם שלה יוצא החוצה המחיר שלה הוא לא רק מחיר אישי, המחיר שלה הוא מחיר משפחתי.

רחלי רושגולד: אני כרגע מטפלת בסיפור של מישהי שנפגעה מאיזשהו גורם בכיר, סיפור מאוד מורכב, והיא מתכוונת למשוך את התלונה שלה בחזרה בגלל שהפרטים יש דולפים, ואני לא מדברת רק על גופי תקשורת אלא על הרשתות החברתיות.

רחלי רושגולד: בוואטסאפ פשוט הכל מופיע מיד, מודלפים כתבי אישום שלמים - - -

הדס שטייף: ברשתות החרדיות ישר זה - - -זה נורא - - -

רחלי רושגולד: נכון.

רחלי רושגולד: כמו שמדברים על זה שבזמן של פיגועים אסור לדבר ולהדליף את השם של מי שנהרג כי זה יכול פשוט להרוג את המשפחה שלו, זה בדיוק מה שקורה בחברה החרדית.

רחלי רושגולד: משפחות מקבלות כתבי אישום מלאים, באמת פורנוגרפיים, אין לי מילה אחרת להגדיר את זה, אף אחד לא כשיר לקרוא את הדבר הזה - - -

הדס שטייף: עושים את זה בכוונה להעניש את המתלוננת, זה בדיוק העניין.

רחלי רושגולד: זה מחיר משפחתי של שידוכים אחר כך, של הוצאה ממוסדות לימוד.

רחלי רושגולד: אני מתביישת כאן שלא ישב כאן שום חבר כנסת חרדי שמגיע לדון בכזה דבר, כי לא מעניין אותם לדון בדברים שלנו.

רחלי רושגולד: ואני שמחה כל כך שחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וחברת הכנסת מרב מיכאלי פתחו את השדולה של נשים חרדיות בכנסת בשביל שנציף בעיות של נשים חרדיות.

רחלי רושגולד: אני בתור מנהלת ארגון מקבלת כל הזמן פניות של נשים כאלה שלא מוכנות.

רחלי רושגולד: זאת אומרת, יש כל כך הרבה בעיות במשטרה וכל כך הרבה בעיות מול מלא דברים.

רחלי רושגולד: אנחנו בכלל לא מגיעים לדון בבעיות האלה.

רחלי רושגולד: אנחנו דנים בזה שרגע, אבל אם אני אתלונן הפרטים שלי ישר יצאו החוצה אז אני לא יכולה כי זה יהיה במחיר של החרבת הבית האישי שלי.

רחלי רושגולד: וזה פשוט נורא ואיום, אין מי שמציף את הקול הזה, אין מי שמדבר על הדבר הזה.

רחלי רושגולד: אני עצמי עברתי פגיעה מינית ואני בחרתי לחשוף את הסיפור שלי, ישבתי והבנתי שזה מחיר שאני מוכנה לשם.

רחלי רושגולד: זאת הייתה הזכות שלי וזה מצויין.

רחלי רושגולד: זה נשים שאף אחד לא שאל אותן, זה נשים שאף אחד לא ישב ודן איתן.

רחלי רושגולד: ואני מוצאת את עצמי במקום לדבר על הנפש ועל הדברים האלה, אני מדברת על תקשורת, על זה שהפרטים יודלפו החוצה.

רחלי רושגולד: וזה פשוט משהו שחייב חייב לגרור ענישה מאוד מאוד מאוד חמורה.

רחלי רושגולד: מי שמדליף ומוציא כתב אישום נורא ואיום חייב לשלם את המחיר הזה למען יראו ויראו שאין דברים כאלה, זה לא יכול לקרות.

רחלי רושגולד: זה מבחינתי הקול שהיה לי חשוב להביא לכאן ואני באמת מתביישת שאין שום נציג מהתקשורת החרדית שהגיע לדבר על זה.

הדס שטייף: לא היית פה אבל על זה בדיוק מדבר הקוד האתי - שאין את המלל הפורנוגרפי שמופיע אסור שיופיע בתקשורת.

הדס שטייף: זה פוגעני, זה פורנוגרפי - - -

עירד צייגר מרציאנו: אבל שוב הבעיה עם הקוד האתי שהוא וולנטרי, מי שרוצה מיישם, מי שלא רוצה לא מיישם אז מה עשינו בזה.

קריאות: - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, סליחה, אני לא יכולה ולא מרשה שהדיון יתנהל בצורה כזאת כי אז באמת לא נגיע לשום מקום.

עאידה תומא סלימאן: אני אאפשר לכל מי שנרשמה אבל תנו לי לעשות את זה בצורה מסודרת.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: תודה גברתי היושבת ראש על הדיון המאוד חשוב על זה.

עליזה לביא: האמת שיש משהו מאוד מתסכל בלחזור ושוב להתעסק במה שחשבנו שכבר אנחנו באמת יחד לתקן.

עליזה לביא: ופה המקום גם באמת להודות על שיתוף הפעולה הנדיר שב-2014 קבענו את הקוד האתי וקידמנו אותו יחד עם קבוצת העיתונאיות והמכון הישראלי לדמוקרטיה ותהילה כאן ומרכזי הסיוע.

עליזה לביא: והקוד הוא קוד באמת טוב, הוא ממש טוב.

עליזה לביא: והיו שיתופי פעולה, הראשונים שהצטרפו, אני מזכירה לכם היו Nrg ואחרי זה מעריב ואחרי זה עברנו באמת כלי תקשורת כלי תקשורת.

עליזה לביא: נכון, את צודקת, זה וולנטרי.

עליזה לביא: אבל רק הקהילה שבאמת רוצה לבוא ולתקן, במקרים הללו של הטרדות מיניות היום זה אני מחר זה אתה ואת וצריך להבין שבאמת זה של כולם.

עליזה לביא: הצמיחה וההבנה הזאת צריכות להיות ממקום - - - יותר מזה אני אגיד לך, באמת, באמת, יש היום יותר נשים במוקדי כוח בתקשורת, זה לא היה בעבר.

עליזה לביא: והן צריכות להיות, גם גברים, ויש היום הרבה יותר גברים קשובים וחלק בכלל בהתקדמות, אבל אי אפשר להתעלם מזה שבאמת מי שהובילו את הצעקה זה נשים עיתונאיות פה.

עליזה לביא: וגם אגב בארצות הברית כל המושג של הטרדה מינית מתחיל עם אניטה היל, כתבת רדיו שמגיעה אליה סיפור והיא מציבה את זה על השולחן.

עליזה לביא: אתן רוצות ללכת קודם, אז גברת רוזוולט, היחידה שדורשת שלסקר את הבית הלבן היא תכניס רק נשים עיתונאיות, היא לא תתן לגברים לסקר את הבית הלבן וככה היא פותחת את הדרך.

עליזה לביא: ולבוא ובאמת לשמוע את הדברים הבאמת קשים שהם לא - - - וגם אני כצרכנית תקשורת כשאני קוראת ואני אומרת לעצמי רגע, אבל איך, הרי באנו ואמרנו ויש היום יותר מודעות ויותר הקשבה ומצד שני חוזרים אחורה.

עליזה לביא: והמתח הזה בין הצהוב והרייטינג לבין התחרות עם יותר כלי תקשורת ועם יותר אתרים מקוונים ויותר ויותר ויותר טוויטרים.

עליזה לביא: אני רואה עיתונאים שמצד אחד לפעמים כן כותבים אבל אז בטוויטר הם מצייצים משהו שהוא הרבה יותר צהוב וזה לוקח את כל תשומת הלב ומאיין אולי את כל ההבנות שגיבשנו.

עליזה לביא: כי באמת הדברים ידועים אחרי השיתוף של דוד דוגני, שהוא היה בתכנית ריאליטי של ערוץ 10 ואז כולנו, איך יכול להיות, והגיעו לפה עדויות כל כך קשות, אנשים מה זה עשה להם לראות אותו בערוץ 10, במהדורה שנתנה לגיטמציה לבחור, תעודת הכשרות.

עליזה לביא: ערוץ 10 נותן תעודת כשרות לעבריין מין.

עליזה לביא: אז שאלנו את עצמנו איך הגענו לשם ובאמת הייתה עת של רצון טוב.

עליזה לביא: אז אני כן, רוצה ככה את המילים שלך, עירד, מה שאת אמרת שזה וולנטרי ואני חושבת באמת באמת באמת שרק עבודה משותפת עם גופי התקשורת, עם - - - יש היום גם נשים שמסומנים לדברים דומים.

עליזה לביא: אני חושבת שרק באמת הסכמה ליישם את זה וקריאה של גברתי היושבת ראש מהמקום אולי אפילו של עבודה לא במסגרת ועדה אלא במסגרת יותר מצומצמת להביא את הקוד האתי, להחתים ולהתקדם.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שעכשיו מוטלת עליי גם את המשימה של לתווך בעניין הקוד האתי בתעשיית הקולנוע ועכשיו גם עם התקשורת ואחר כך אני לא יודעת מה עוד.

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא באמת איך להפוך את זה לקוד אתי שהוא לא רק פעיל אלא גם לא כל פעם נגלה עוד מקום, שזה יהפוך באמת למן מיינסטרים כזה לכל המקצועות שבאים במגע.

עאידה תומא סלימאן: דיברנו על הכשרות - אנחנו כבר שלוש שנים, ואני בטוחה שגם חברת הכנסת עליזה לביא לפניי כיושבת ראש קודמת דובר על הכשרות בכל המקצועות.

עאידה תומא סלימאן: למה במקצועות הבריאות לא צריך הכשרה מיוחדת בנושא, אצל עורכי דין לא צריך הכשרות בנושא הזה, מורים ומורות, שופטים ושופטות.

עאידה תומא סלימאן: אבל אי אפשר לשבת ורק להגיד שדרשנו ודרשנו.

עאידה תומא סלימאן: בעצם אנחנו מתקדמות כי אני רואה שגם לפני שבוע וגם לאחר פנייה של הוועדה ופנייה של חברות כנסת נשיאת בית המשפט העליון החליטה להקים ועדה מיוחדת שתדון בכל הנושא של עבירות מין והיחס גם של השופטים.

עאידה תומא סלימאן: כל פעם אנחנו גוזרות עוד הצלחה ועוד הצלחה בתקווה שנגיע ליום כזה שכבר כולם יבינו את הנושא.

עאידה תומא סלימאן: גברת סיוון יעקבסון מקול"ך, בבקשה גברתי.

סיוון יעקבסון: אני מייצגת ארגון שמקבל הרבה פניות של נפגעות תקיפה מינית.

סיוון יעקבסון: יושבת פה חברת הכנסת ד"ר עליזה לביא, אחת ממקימות הוועדה שבעצם טיפלה בפניות האלה לראשונה, שהפניות האלה זה פניות של פגיעה של סמכות רבנית.

סיוון יעקבסון: אני רוצה שנייה לדבר מנקודת מבט לא של נפגעת ותסלחו לי עירד, ואם יושבות פה עוד בחדר.

סיוון יעקבסון: אני רוצה לדבר מנקודת מבט של דוברת.

סיוון יעקבסון: כי לפני שהם מגיעים לנפגעת הם עוברים דרכנו.

סיוון יעקבסון: אני רוצה לספר לכם את החוויה שלי כדוברת חדשה בארגון לפני שנה וחצי שנתיים כבר.

סיוון יעקבסון: מתפרסם פוסט במוצאי שבת ב-23:00 בלילה, אנונימי מספר איזשהו סיפור לא ברור על איזשהו רב ותוך 10 דקות מתחיל הציד בין השעה 23:00 ל-17:00 כמו שאמרה אורית.

סיוון יעקבסון: מגיעים עשרות טלפונים מעיתונאים שכמובן רוצים לדעת מי הרב, אם זה זה או זה זה או זה זה.

סיוון יעקבסון: האם אני יכולה לסדר להם נפגעת שתדבר איתם.

סיוון יעקבסון: הם מבטיחים את עילום השם, מבטיחים שתשאר בעילום שם.

סיוון יעקבסון: ותסלחו לי שאני לא קונה את זה כי כמו שרחלי דיברה על הציבור החרדי אז זה נכון לגבי הציבור הדתי לאומי ואני בטוחה שזה גם נכון בהרבה מקרים בציבור החילוני.

סיוון יעקבסון: כולם יודעים.

סיוון יעקבסון: אין דבר כזה עילום שם.

סיוון יעקבסון: מי שמוכנה להחשף בשמה זה בסדר וזו זכותה וחשוב שיתנו לה את הבמה אבל הרבה מאוד מהן לא בוחרות ופשוט מחפשים את זה מתחת לאדמה.

סיוון יעקבסון: הפוגעים לא מעניינים אותי, לא מעניין אותי להם את השם.

סיוון יעקבסון: מעניינות אותי הנפגעות.

סיוון יעקבסון: הן חוות דברים שקשה לי לתאר.

סיוון יעקבסון: היצירתיות של פוגעים, היצירתיות הנוראית של פוגעים, במיוחד בעולם הסמכות הרבנית, אני תמיד אומרת את זה עאידה בישיבות פה, החוק לא מתחיל לתאר ולהכיל את היצירתיות הנוראית הזאת.

סיוון יעקבסון: ולאותו רב פוגע, בעל סמכות דתית, ותסלחו לי, מאותו רגע אני אוריד לו את התואר רב, יש שורת מקהלה של אנשים, חלקם רבנים, חלקם דמויות ציבור, שתרוץ לכל ערוץ תקשורת לבער את הרע מקרב המחנה.

סיוון יעקבסון: אבל כשהם מדברים על לבער את הרע מקרב המחנה הם לא מדברים בשפה שלי - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה, המשפט האחרון מה זה היה?

עאידה תומא סלימאן: מה לעשות?

סיוון יעקבסון: לבער את הרע מקרב המחנה.

עאידה תומא סלימאן: הבנתי.

עאידה תומא סלימאן: אמרת את זה מהר מדיי לערביה שמנסה להבין.

סיוון יעקבסון: אז כמו שאמרתי לאותו רב יש שורה של מקהלה שתלך לבער את הרע מקרב המחנה אבל כשהיא מדברת על לבער את הרע מקרב המחנה זה לא לבער את אותו פוגע אלא זה לבער את אותה נפגעת ולדאוג שהיא לא תכפיש את שמו של הרב הגדול ש- - - וכמובן שהוא הורשע על לא עוול בכפו אם הוא הורשע.

סיוון יעקבסון: והם כמובן יעמדו בפתח ויחכו לו בצהלות ותרועות רמות.

סיוון יעקבסון: ויושבים פה אנשים בחדר שלא יעיזו לדבר אפילו ולספר את הסיפורים שהם עוברים.

סיוון יעקבסון: ולאותה נפגעת אף אחד לא עומד לצידה.

סיוון יעקבסון: פנה אליי, ובזה אני אסיים, עיתונאי לפני כמה זמן לבקש מספר של נפגעת.

סיוון יעקבסון: וזה הסימן הראשון שלי בשיחה עם עיתונאי שהוא לא הבין שום דבר מתוך השיחה.

סיוון יעקבסון: אמרתי לו שאני אתן לו את המספר - בחיים לא.

סיוון יעקבסון: אני אתן לה את המספר שלו ואם היא מוכנה היא תתקשר.

סיוון יעקבסון: וסיימתי והקלדתי מספר מילים מתוך קטע שכתבה רחל קשת, יוצרת תיאטרון שיצרה מחזה מאוד מאוד חזק לגבי פגיעה מינית של נערה.

סיוון יעקבסון: והיא כתבה אותו סביב הסיפור שהתחלתי בו שקרה לפני שנתיים בקיץ.

סיוון יעקבסון: אז אני אסיים עם זה.

סיוון יעקבסון: "נפגעות לא חייבות כלום לאף אחד או אחת.

סיוון יעקבסון: נפגעת צריכה לחשוב מה נכון לה, נפגעת צריכה להרגיש מה עושה לה טוב.

סיוון יעקבסון: כשעוברים פגיעה מינית חלק ממהות הפגיעה זה נטילת השפיטה, נטילת החירות על הגוף ועל הנפש.

סיוון יעקבסון: ומי שנפגעה זקוקה לעזרה ולמקום להחזיר לעצמה את השליטה לחייה.

סיוון יעקבסון: אז תתמלאו ברגע אחד של חמלה".

סיוון יעקבסון: וזה מה שאני מבקשת מהעיתונאים.

סיוון יעקבסון: יושבות פה העיתונאיות שמבחינתי הן השותפות.

סיוון יעקבסון: מי שפה זה לא מי שאני צריכה לדבר שהתקשרה אליי בחמש בבוקר, לא מכן אני מבקשת, אני מבקשת מהאחרים, תתמלאו חמלה כלפיהן.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לתת למישהי שרוצה למסור עדות, בבקשה גברתי.

חסוי: שלום לכולם.

חסוי: אני רציתי להתייחס לקבוצת נפגעות מינית ספציפית שזה נשים שעברו אונס ותקיפות מיניות בכתות.

חסוי: אני בעצמי שורדת כת ועברתי אונס בכת שבה הייתי.

חסוי: ומהניסיון שלי עם התקשורת יש בלאגן מאוד גדול.

חסוי: יש לקונות, כנראה אולי, אני לא יודעת, אני רוצה לפנות למי שאחראית על הקוד האתי כי יש צרכים ספציפיים של נפגעות בכתות שלא שמים אליהם לב.

חסוי: למשל העניין שזה שנפגעת לא יודעת מראש מה בסופו של דבר ישאלו אותה בגלל שיש את המחלקה המשפטית שעושה צנזורה.

חסוי: זאת אומרת גם אם דיברו איתה על דברים מסויימים לא בטוח שזה מה שישאלו.

חסוי: אני יכולה להגיד שנגיד היו מצבים שביקשתי שלא ישאלו שאלות מסויימות ובכל זאת שאלו אותן.

חסוי: אני יכולה להגיד על מצבים של שידור חי ששאלו אותי על הפגיעה, על האונס שעברתי, מבלי שיידעו אותי מראש על העניין הזה.

חסוי: וגם העניין של - - - היה גם מצב של השתקה.

חסוי: זאת אומרת, כשאני באתי לראיון מסוים בשידור חי וממש חמש דקות לפני הראיון אמרו לי, אסור לך לדבר על שום דבר מהפגיעה שאת עברת.

חסוי: אז זה דברים שלאישה שורדת כת זה מאוד מאוד קשה כי בכת לא רק שלקחו לה את היכולת להחליט על הגוף שלה, גם לקחו לה את הזכות לדבר.

חסוי: ולכן לנפגעת כת מאוד חשוב שתהיה הקשבה למה היא מבקשת, האם היא רוצה להחשף באופן מלא, האם יש פרטים שהיא מבקשת שלא ייכנסו ולהיות עם העניין הזה בצורה של רגישות.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהתנאים האלה והצרכים האלה הם צרכים שהם של כל נפגעות תקיפה והטרדה מינית.

עאידה תומא סלימאן: אולי יש לחץ יותר של נפגעת כת אבל באמת הצרכים האלה של לצייר את הגבולות של מה אני רוצה לחשוף ומה לא ומתי זה צורך של כל הנפגעות.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מיכל רוזין: אני אכן מכירה את הסיפור ונפגשנו והדברים הם כואבים.

מיכל רוזין: אני חייבת לומר, תראו, אני מאוד בעד ומאוד מאמינה בלתת קול לנפגעות ואני חושבת שאני משתדלת לעשות זאת.

מיכל רוזין: אני חושבת שבכלל אני גם לא פעם עליתי לתקשורת והגנתי על הנושא של שיימינג ברשת כי זה כוחו של המוחלש והמוחלשת לעומת התקשורת הממוסדת שלא תמיד נתנה במה.

מיכל רוזין: ומכוון שאני עוסקת בזה שנים רבות אני גם מכירה איך התקשורת הייתה לפני הרשת ואחרי ואיך נהגה.

מיכל רוזין: עם זאת, ובאמת אני לא פונה למי שיושבת פה כי אני חושבת שמי שיושבת פה היא כמו שקראתם להן, שותפות.

מיכל רוזין: עם זאת, כולנו מכירות את כמות הטלפונים שאנחנו מקבלות על, תגידי, יש לך איזה נאנסת מסוג א', ב', ג', איזה מין ליסט כזה.

מיכל רוזין: יכולה להיות תחקירנית, תחקירן, זה יכול להיות הכתב הכי בכיר, "אני צריך מישהי שתספר ככה וככה".

מיכל רוזין: מעין איזה חנות של - - -

עאידה תומא סלימאן: לא היה לך גם מקרה של "לא היא לא מתאימה, היא לא קורבן מספיק" שהיא מדברת היא משדרת - - -

מיכל רוזין: היו לי הרבה מאוד.

מיכל רוזין: אבל אני גם חייבת לומר שהיו לי הרבה מאוד שכן גם בתפקידי כמנכ"לית איגוד מרכזי סיוע, ואנחנו מכירות את זה, וגם בהמשך, שמאוד רצו להתראיין ומאוד רצו להיות בתקשורת.

מיכל רוזין: ובין אם היו טעויות בדרך כמו שנחשף שם או שנחשפו פרטים או דברים או בין אם לא היו טעויות והחוויה אחר כך הייתה לפעמים עד כדי אשפוז.

מיכל רוזין: מקרים מאוד קשים של נשים יקרות שרצו, התעקשו, אני רוצה לדבר בתקשורת, הייתה כתבה הכי מוגנת עם הכתבת הכי מבינה, יודעת ושותפה ובסוף- - -

עאידה תומא סלימאן: ובכל זאת - - -

מיכל רוזין: כן.

מיכל רוזין: ולכן הזהירות היא זהירות, כמי שבתוך התחום הזה, הזהירות צריכה להיות מאוד מאוד גבוהה.

מיכל רוזין: לצד הדאגה וההגנה אני חייבת לומר שאני מבינה את הדילמה.

מיכל רוזין: ועירד, אני מקשיבה לך היטב ולאחרות שאומרות, ובצדק, זה הקול שלי, זה זכותי, אני רוצה לדבר, אני רוצה להגיב.

מיכל רוזין: מצד שני צריך להיות איזשהו צעד מצד כלי התקשורת לקבל את האמון הזה שאת או אחרות רוצות לתת.

מיכל רוזין: ואני רוצה לומר לכם שהצעד הזה לא נעשה במלואו.

מיכל רוזין: זה שיש נשים מדהימות שהיום הן בתקשורת והן עוסקות בנושאים האלה ועוסקות בצורה הנכונה והטובה זה חשוב אבל זה צעד ראשון.

מיכל רוזין: כשאני רציתי להגיש איזשהי הצעת חוק, ואתן יכולות להבין מהצד הפוליטי שאני באה ממנו שתקשורת חופשית זה אחד מהסמלים והדגלים שאני מובילה, ובכל זאת כאשר התראיינה קטינה ביום שישי בערב באישור האמא שלה, אבל התראיינה קטינה, באמת בניגוד לכל כללי האתיקה האפשריים, אז אמרנו אולי צריך פה לחוקק חוק שזה יהיה אסור כמובן.

מיכל רוזין: ואז קפצו אליי כלי התקשורת ואמרו, חכי חכי, בואי נעשה את זה בהידברות, בקוד אתי, בואי, לא בחקיקה.

מיכל רוזין: וקיבלתי את זה ולא עשיתי חקיקה.

מיכל רוזין: והקוד האתי הזה וההסכמות האלה הן לא התקדמו.

מיכל רוזין: ולכן אני פה באמת קוראת לצד של התקשורת.

מיכל רוזין: חברים אתם רוצים את האמון שניתן בכם, זה אמון אדיר שיש לו השלכות מדהימות לפעמים גם פוגעניות.

מיכל רוזין: לא בגלל שאתם פוגעניים, אלה ההשלכות של פגיעה מינית והמורכבות שלה.

מיכל רוזין: תקחו את זה בידיים זהירות, תתחייבו לכללי אתיקה מאוד מאוד ברורים ותשלחו את הכתבים ובעיקר העיתונאיות המדוייקות, הנכונות, שמבינות, שעברו הכשרה, שיודעות איך לדבר עם הנפגעות, שלא מייצרות את הפגיעה בעצם השאלה הראשונית שבכלל פונים אליי.

מיכל רוזין: זו הבקשה שלי, זו בקשה שבאמת מנסה לאזן בין הצדדים.

מיכל רוזין: אנחנו רוצים לתת קול לנפגעות ולנפגעים.

מיכל רוזין: אנחנו רוצים שהצד השני ידע להקשיב.

מיכל רוזין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: ניצן כהנא, המטה למאבק בסחר בנשים ובזנות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה ניצן.

ניצן כהנא: תודה רבה.

ניצן כהנא: אני רוצה להצטרף לאמירות על חשיבות הדיון אבל אלך באמת לעולמי הצר וחברת הכנסת רוזין דיברה כמעט - - - על מה שאנחנו חוות.

ניצן כהנא: קרה דבר דיי מדהים בתקשורת בשנים האחרונות, התחילו לתת קול לנשים בזנות.

ניצן כהנא: בין אם זה נשים שתומכות במאבק להפללת לקוחות ובין אם לא, בין אם נשים שהן כבר אחרי הזנות או בתוכה.

ניצן כהנא: אבל בתוך זה, וצריך להגיד שבתוך המאבק שאנחנו מקדמות להפללת לקוחות יש לנו המון נשים בזנות או שורדות זנות, שותפות, שרוצות למנוע מאחרות לעבור את מה שהן עברו.

ניצן כהנא: אנחנו עוברות משהו על בסיס שבועי שהוא כמעט מסחרה.

ניצן כהנא: אני הולכת להגיד עוד רגע אמירה כמעט קשה אבל כשאליי לפחות פעם בשבוע מתקשר תחקירן או עורך ומסביר לי כמה זה חשוב למצוא לו הפעם את האישה שהגיעה ממודעה כשהיא הייתה קטינה, אם אפשר שתהיה אתיופית.

ניצן כהנא: ולכן לא פעם אני עונה לו שהוא כנראה קצת התבלבל ואני לא סרסורית.

ניצן כהנא: והתפקיד שלי הוא לא לספק נשים בזנות לפי הזמנה.

ניצן כהנא: אנחנו מבינות את החשיבות של השמעת הקול, אנחנו נורא רוצות שהקול ימשיך להשמע.

ניצן כהנא: אבל כמו שחברת הכנסת רוזין אמרה, גם להשמעת הקול של אלה שרוצות להשמיע יש לא פעם מחירים אינסופיים.

ניצן כהנא: וכשנשים שעוברות פוסט טראומה מתמשכת, יום יומית, עמוקה, נאלצות אחר כך גם לדבר, לדעת שעם ישראל שמע אותן.

ניצן כהנא: אם במקרה באותה פעם גם עמדו בהתחייבות והכשירו כמו שצריך, כמו שלא פעם לצערנו לא נעשה ושינו את הקול מספיק כדי שלא כולנו נזהה אותה במהדורת שישי בחדשות המרכזיות.

ניצן כהנא: גם אז לא פעם הן חוות קושי אינסופי.

ניצן כהנא: אז אני רוצה לבקש, לא להצטרף, ואני באמת לא הסיפור, אבל מבחינה מערכתית שלא נצטרך להמשיך להעביר את המסר שכן, אנחנו מבינות את החשיבות, אנחנו רוצות אותם בראש המאבק, אבל כשהנשים השקופות ביותר בהיסטוריה של העולם מתחילות סוף סוף לדבר צריך לעשות את זה בקצב ראוי, מכבד, להתייחס אליהן כמובן כמו הנפגעות ולהבין שהסטיגמה עליהן היא כל כך עצומה - - -

קריאה: הן נפגעות.

ניצן כהנא: בוודאי שהן נפגעות, הן נמצאות בטראומות.

ניצן כהנא: ועוד מילה אחרונה על מיסגור.

ניצן כהנא: כבר יוצא והן מדברות או אנחנו מדברות על המאבק איכשהו פעם אחר פעם שמדברים על הפגיעה, על הקושי, על הצרכנים, תמורת השער המרכזי תהיה של אותה סטיגמה של, סליחה, אבל הזונה הזאת שעומדת ברחוב, בבגדים קצרים.

ניצן כהנא: תוכלו לכבד אותם, שימו תמונה של הצרכנים, שימו תמונה של המציאות שבה אנחנו חיים זה גם יותר טוב.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: מרים שלר, מנהלת מרכז סיוע תל אביב.

מרים שלר: תודה רבה.

מרים שלר: אני רוצה באמת לנצל את ההזדמנות הזאת כדי להודות לך, עאידה, באמת על עבודה מצויינת ומעולה שמאוד מאוד עוזרת לקדם את כל הנושא הכל כך חשוב הזה.

מרים שלר: אני רוצה להתמקד בכמה נקודות שעוד לא העלנו.

מרים שלר: א' על הנושא הזה שזה עבר, דוד רגב התייחס לזה ועוד כמה, שהעבריין מין שקיבל את כל הסיקור התקשורתי ההזוי הזה בוא נחשוב לעצמנו, בלי חוק ובלי תקנות ובלי קוד אתי איך היינו מרגישים לקבל בבוקר יום בהיר את הכתבה של החמשה עמודים של מחבל שפגע במשפחות ובאזרחים במדינת ישראל והיינו מנסים להבין אותו ולהבין את הנפש שלו.

מרים שלר: בואו נחשוב על זה לשנייה.

מרים שלר: זאת אומרת, אני חושבת שאנחנו צריכים להבין בכל הניסיון האובייקטיבי הזה להבין את הצדדים, להבין את הנושא הזה, להבין במה מדובר.

מרים שלר: זה לא פחות מטרור, זה טרוריסט, זה מחבל, ואנחנו צריכים לחשוב על עצמנו בתור חברה, למה אנחנו צריכים לתת פתחון פה לאנשים האלה ומה זה עושה לנו בתור חברה ומה זה הדבר הזה כשאנחנו מנסים לעשות את הסיפור הזה כאילו יש איזשהי סימטריה.

מרים שלר: מצד שני אני רוצה גם להתייחס לעניין הזה של עיתונאיות ועיתונאים שעוברים את הסיפורים האלה ממש מקרוב ואני רוצה להוסיף עוד היבט שלא דיברו על זה וזה הטראומה המשנית שאתם ואתן עוברות בסיקור הנושאים האלה.

מרים שלר: וזה מאוד מאוד קשה להפריד את מה שאתן עוברות ומה שההפנמה האישית שלכם בכל הסיפורים האלה.

מרים שלר: ואני רוצה להציע שגם במרכזי סיוע יש לנו את היכולת והניסיון לעבוד גם איתכם על מה שאתם רואים.

מרים שלר: אתם בני אדם, זה נכנס פנימה וחלק מההכשרות יכולות גם להתייחס לטראומה משנית.

מרים שלר: ואף אחד לא מדבר על זה, אתן אמורות להיות מקצועיות ולהפריד את זה ואתן לא מתחברות לסיפור הזה אבל אתן בני אדם וזה נכנס וזה משהו שמזכיר לכל אחת, זה טריגר, זה נורא נורא מציף ואני רוצה להציע שיש לכן כתובת - - -

עאידה תומא סלימאן: תגידו לי מתי אתם עושים את זה כדי לשלוח את העוזרות שלי.

מרים שלר: אנחנו נעשה בכל במה בכל מקום.

מרים שלר: והמרכזי סיוע הוקמו תחת הססמה את לא לבד, לכאורה זה מכוון לנפגעות בשני מובנים: את לא לבד, זה לא קרה רק לך ואת לא לבד, אנחנו פה בשבילך.

מרים שלר: אבל גם אתן לא לבד וזה מאוד מאוד מאוד קשה וזה חשוב לי מאוד להגיד את זה.

מרים שלר: ודבר אחרון שאני רוצה להגיד וגם באמת אנחנו נתקלות בזה בוקר, ערב, צהריים שיש עיתונאיות שגם משתפות פעולה אז יש קושי נורא נורא גדול עם העורכים והדחף הזה להגיע לצהוב, והדחף הזה לא לקיים הבטחות.

מרים שלר: ואנחנו ראינו מאות נפגעות שעשו והסכימו והשתתפו בכתבות וביקשו לראות את זה לפני זה ורק אחר כך הכל פשוט מותר והכל הופר.

מרים שלר: ואנחנו צריכים באמת - - - מי נותן דין וחשבון אחרי שזה נמצא בידיעות אחרונות בכותרת ראשית והיא צריכה לחיות אחר כך ולראות את כל המשפחה שלה ולראות סימנים שמזהים וכל מיני דברים שקורים שהפרה בוטה ממש של מה שהובטח.

מרים שלר: אז אני ממש מבקשת גם, לצערי הרב אין חוק שאפשר ללמד בנאדם להיות בנאדם, אין דבר כזה עוד לא המציאו.

מרים שלר: אבל אפשר כן לתת כלים כדי באמת להקל ולהיטיב עם נפגעות ונפגעים בכל ההתמודדות הזו.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני קודם כל מודה לכל אלה שהגיעו לדיון.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה דיון חשוב ביותר במיוחד לאחר שאנחנו חיים בעולם ובעידן שבו התקשורת גם הפורמלית וגם הרשתות החברתיות נכנסות לפרטי הפרטים של החיים שלנו ומשפיעות בצורה גדולה מאוד ולפעמים נוראית על דעת הקהל ועל המודעות של הקהל בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמטרה העיקרית גם הייתה בדיון הזה להגיד ולהעביר אמירה מאוד חשובה שמנסה לפנות לגופי התקשורת ולהגיד, תקחו את הכוח שיש לכם בידיים בצורה הכי רצינית ותבינו את ההשלכות של הכוח הזה.

עאידה תומא סלימאן: תבינו איך זה משפיע על חיי בני אדם ואיך זה יכול להרוס חיים שלמים לא רק של הנפגעת עצמה אלא גם הרבה מהאנשים הסובבים אותה והמשפחה הסובבת אותה וכל מי שקשור אליה.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לראות נציגים של מועצת העיתונאות והייתי רוצה לראות נציגים של איגוד העיתונאים והייתי רוצה לראות נציגים של משרד התקשורת בדיון הזה - - -

קריאה: האם מועצת העיתונות הוזמנה?

קריאה: אני פשוט חברת נשיאות - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, עכשיו אני מסכמת, לא להכנס לדברים שלי.

עאידה תומא סלימאן: כשאני מזכירה גופים ואומרת הייתי רוצה לראות אותם זה סימן שהזמנו אותם והם לא הגיעו.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אזכיר גופים שלא הוזמנו ואכפיש אותם.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמה לב לדברים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלא רק גופי התקשורת אמורים לקחת את עצמם ואת הכוח שיש להם בידיים ברצינות, אני גם חושבת שהעיתונאים עצמם והעיתונאיות עצמן צריכות לקחת את עצמם ברצינות ולהבין שהם יכולים לפגוע והם יכולים לדרוס בדרך ובשעיטה שלהם קדימה כדי להשיג את הכתבה ואת הסקופ ואת הקדימות שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מכבדת את אלה שהגיעו והיו מוכנים להקשיב גם לביקורת וגם לאפשרויות של שיתופי הפעולה.

עאידה תומא סלימאן: ואני מאוד מקווה שהיום יצרנו גם כן פלטפורמה מסויימת שאפשר לקחת אותה הלאה ולהתקדם.

עאידה תומא סלימאן: ואני פה פונה לאיגוד מרכזי הסיוע גם לקחת לידיים שלכם את האחריות הגדולה שאני יודעת שאתן לוקחות בדרך כלל, והיו פניות גם לנסות להתקדם בנושא הקוד האתי ואני אהיה מעורבת גם בנושא הזה, אבל גם בנושא של הכשרות ותמיכה בעיתונאיות שכן עושות את המלאכה בצורה הנפלאה שהן עושות.

עאידה תומא סלימאן: כדאי מאוד באמת, גם הייתה הצעה מאוד טובה שאני פונה לאיגוד ומבקשת אולי שתקחו אותה בחשבון, כל הנושא של לפתח איזשהו חומר ראשוני לכל נפגעת של איך להתמודד מול התקשורת.

עאידה תומא סלימאן: לא רק להכשיר את הכתבים אלא גם לתת כלים לנפגעות עצמן מה כן אפשר ומה לא ומה עלול לפגוע בהן בסופו של דבר.

עאידה תומא סלימאן: כדי שיהיו זהירות, כדי שיידעו איך.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שלא רק הכתבים והעיתונאיות אלא גם מקבלי ההחלטות, העורכים והעורכות שנמצאים ומחליטים על המסגור של הסיפור ועל מי מתראיין ומי לא מתראיין ומי מוזמן לפאנל הזה או לראיון הזה ומי לא, ישמעו את קריאתנו ואת קריאת הנפגעות עצמן.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן גם לשמוע, ואני פונה עכשיו לנציגים של לשכת עורכי הדין, בזמנו הייתה תלונה שאני ביקשתי לקבל דיווח מה קורה איתה לוועדת המשמעת על אותה עורכת דין.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לדעת מה קורה עם זה.

עאידה תומא סלימאן: ואני מבקשת ופונה לאנשי התקשורת ולמקבלי ההחלטות ואנחנו נפנה גם בכתב, אל תתנו יד לפרסום בחינם על גבן של הנפגעות ועל גבו של המאבק הצודק ביותר שאנחנו מנהלות בתקופה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אל תתנו יד לעורכות דין שרוצות לעשות הון מכאבן של נשים, להתראיין ולקבל זמן פרסום בחינם.

עאידה תומא סלימאן: וכולם מכירים את המקרים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לפנות ואולי להעלות ואני אנסה גם אחר כך לדבר עם מועצת העיתונאות וגם עם אולי חלק מגופי התקשורת, להרים אולי כנס ביחד.

עאידה תומא סלימאן: להרים כנס שידון בסוגייה גם מבחינה אתית, מבחינה מוסרית.

עאידה תומא סלימאן: כי לא הכל זה חוקים ולא הכל נהלים ולא הכל זה שחור על גבי לבן, יש גם מוסר בכל העניין הזה ואולי באמת נצליח להרים איזשהו כנס גדול בנושא כדי לגרום להתקדמות.

עאידה תומא סלימאן: כמובן, אני אפנה שוב למשרד התקשורת ולשר העומד בראשו או לא עומד, שיעשה או יקח על עצמו את האחריות במקרה הזה, אולי המנכ"ל יוכל לעשות משהו גם כן.

קריאה: המנכ"ל אולי, השר לא.

עאידה תומא סלימאן: טוב, אני לא אפטור אף אחד מהאחריות שלו, אני אמשיך לפנות ואנחנו נמשיך לעקוב.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולן, במיוחד תודה לאלה שבאו ושיתפו אותנו בחוויות הקשות שלהן.

עאידה תומא סלימאן: תודה.