ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1057, 2018-05-30 10:40

משה גפני: פעילות הקרן לעסקים קטנים ובינוניים בערבות מדינה – מעקב.

משה גפני: מי צריך לתת תשובות?

משה גפני: גם שלחתם תשובות, וגם אני מבקש, אם אפשר, לתת סקירה על העניין הזה.

משה גפני: עלה פה על ידי חבר הכנסת פורר הנושא של ענף ההלבשה, כמה נושאים, כאלה שנמצאים בענפים מסוימים, ששם הם לא מקבלים את זה.

משה גפני: ויש את הבנקים שחוסמים, גם כאשר אתם נותנים.

משה גפני: בבקשה, נתחיל קודם במתווה הפרטני.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, אגב, סליחה, אני רק רוצה להראות לך, אפרופו אופנה, רק שתדע שבעוד שבוע בדיוק כל יצרני האופנה הקטנים, שהם באמת מצוקה מטורפת, הם הולכים לעשות את הר הבגדים של ישראל, פשוט הולכים לזרוק בגדים.

משה גפני: אבל כתוב בתורה: בל תשחית.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, אז אני מקווה לפחות שאנשים שזקוקים לזה ייהנו מזה.

משה גפני: טוב, אז בואי נשמע קודם את התמונות.

משה גפני: אבל רגע, את תמיד באה עם דברים מעניינים.

משה גפני: מה שכן, מפעם לפעם, כשאת מביאה את הדברים המעניינים, אני חושב שאני נמצא באיזה הייד-פארק, שאני הולך להפגנות.

משה גפני: בסמכותנו לטפל בעניין הזה.

משה גפני: בשביל זה הבאנו אותם, שיגידו.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, מאה אחוז.

משה גפני: הר בגדים – לא, סליחה – מה התשובה לגבי המקרה הספציפי של חבר הכנסת עודד פורר?

עודד פורר: לא מקרה ספציפי, אני באתי - - -

משה גפני: לא, רגע, אני הולך לפי הסדר.

משה גפני: קודם כול הנושא הפרטני הוא חושב, בגלל שהנושא הפרטני, בסופו של דבר, כל הדיונים לא מעניינים אותו, הוא הולך להתמוטט והוא עלול ליפול, וזו תמונת המצב.

משה גפני: ולגבי ענף ההלבשה, שלגביו - - -

עודד פורר: הלבשה או מסעדה גם.

משה גפני: כן, נכון.

משה גפני: בבקשה, שם ותפקיד לפרוטוקול.

עמית מרזאי: עמית מרזאי, רכז ערבויות מדינה באגף החשב הכללי.

עמית מרזאי: בדיון האחרון התבקשנו להתייחס לשתי סוגיות.

עמית מרזאי: סוגיה ראשונה זו הסוגיה הענפית, עם דגש על ענף האופנה ועל דוגמה של החברה שהייתה כאן.

עמית מרזאי: והסוגיה שנייה זה להלוואות קטנות.

עמית מרזאי: הסוגיה הראשונה נבחנה על ידנו.

עמית מרזאי: הסתכלנו על הנתונים, וגם העברנו לוועדה את התייחסותנו במועד שנקבע.

עמית מרזאי: קודם כול, יש נתונים לגבי סקירה ענפית, מסתכלים על הנתונים גם ברמה של ענפים ראשיים וגם ברמה של תת ענפים.

עמית מרזאי: אפשר לראות כמה דברים מעניינים.

עמית מרזאי: אחד, אין שונות או הדרה, בטח לא בענף האופנה וההלבשה.

עמית מרזאי: הדבר הנוסף הוא שאין הבדל בין היקפי או סכומי ההלוואות המאושרות בענפים מסוימים לעומת ענפים אחרים.

עמית מרזאי: כלומר, אין הבדל תהומי, כמובן יש הבדלים מסוימים.

עמית מרזאי: מהנתונים אנחנו רואים שענף האופנה מקבל אשראי מהקרן, גם בשנת - - -

משה גפני: ענף האופנה או ההלבשה?

משה גפני: איך קוראים לזה?

משה גפני: אני אמרתי אופנה, אבל - - -

עמית מרזאי: אנחנו קוראים לזה אופנה - - -

משה גפני: זה אותו דבר, אוקיי.

איילת נחמיאס ורבין: איזה אחוזים מתוך הקרן?

איילת נחמיאס ורבין: כשאתה מסווג את זה למגזרים בתוך התעשייה.

עודד פורר: מה שהמסמך שלהם בדק זה כמה בקשות אושרו, וכמה מתוך הבקשות גם אושרו על ידי הבנקים.

עודד פורר: הסתכלתי פשוט על המסמך שהם העבירו.

עודד פורר: אחוז הבקשות שאושרו בענף האופנה לא שונה מאחוז הבקשות שאושר בענפים אחרים.

שגית אפיק: אותו דבר, הוא זהה, נכון.

עודד פורר: ומכאן שלפחות הטענה - - -

איילת נחמיאס ורבין: הם מסיקים שאין בעיה.

שגית אפיק: שאין אפליה בין ענפים.

איילת נחמיאס ורבין: יותר מזה, שאין הדרה.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: תאפשרו לו.

עמית מרזאי: אלה בדיוק הדברים.

עמית מרזאי: ולא רק שאין הדרה, אנחנו רואים שלאורך שלוש שנים אחרונות, הסכום של ענף האופנה מסך הפעילות בקרן אפילו קצת גדל, וכמות ההלוואות שמאושרות נשארת סטטית.

עמית מרזאי: כלומר, הם מבקשים את אותה כמות, אבל - - -

עמר בר-לב: אתה יכול לתת נתונים כלליים?

משה גפני: כן, שלחנו את זה.

משה גפני: הם העבירו נייר.

טמיר כהן: לא, והפצנו את זה לכל החברים.

איילת נחמיאס ורבין: זו תקלה אצלי בלשכה.

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי להם כבר.

משה גפני: היא אומרת שאין לה, שהייתה אצלה תקלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני יכולה לשאול שאלה?

משה גפני: רגע.

איילת נחמיאס ורבין: אתה הרשית לי.

משה גפני: עוד לא דנתי בלהרשות או לא להרשות.

משה גפני: כן, תשלים, בבקשה.

עמית מרזאי: זה בקשר לענף האופנה.

עמית מרזאי: בקשר לחברה הספציפית – בחנו גם כן את הטענה של מנהל החברה שישב פה פעם קודמת.

עמית מרזאי: לא בטוח שצריך להציג את שמה שוב, אבל מהנתונים שלנו אנחנו רואים שני דברים מעניינים: אחד, שהחל משנת 2009 ועד היום החברה הזאת מקבלת הלוואות מהקרן במיליוני שקלים.

עמית מרזאי: הדבר השני והמעניין לא פחות זה שכבר היום החברה - - - בקרן ב-2.5 מיליון שקלים.

עמית מרזאי: ואם נדייק רגע את הסיפור, אז החברה ביקשה עוד סכום מעבר לתנאים של הקרן.

עמית מרזאי: אישרנו את הסכום, לצערנו לפי התנאים של הקרן זה היה סכום נמוך – 300,000 שקל ביחס למה שהם ביקשו.

עמית מרזאי: החברה בחרה לא לממש את הזכות שלה.

עמית מרזאי: כלומר, מבחינת הקרן החברה יכלה למצות את כל זכויותיה, גם בסכום המקסימלי.

עמית מרזאי: ואני חושב שהדברים מדברים בעד עצמם, בכל מה שקשור לחברה עצמה.

עמית מרזאי: הנושא השלישי היה הנושא של בירוקרטיה בהלוואות קטנות – צריך לומר כמה דברים בהקשר הזה, לא הכול רשום בנייר.

עמית מרזאי: הדבר הראשון הוא שהלוואות קטנות לא בהכרח משרתות צורך של עסק קטן.

עמית מרזאי: עסקים קטנים, אנחנו רואים את זה בהלוואות שלנו לאורך השנים, מבקשים בממוצע ומקבלים בממוצע הלוואות בהיקפים של 300–330 אלף שקלים.

עמית מרזאי: זה גם תואם של עסקים בהקמה ראשונה, שצריכים איזשהו הון ראשוני, גם בשביל הזכיינות, גם בשביל ההון החוזר, גם בשביל השכירות, גם בשביל העסקת העובדים והמלאי.

עמית מרזאי: ההלוואות הקטנות לא משרתות אותם.

עמית מרזאי: אנחנו בחנו את הנתונים אחורה לפי שכיחות סכום ההלוואה, ואנחנו רואים שהלוואות קטנות בכלל לא נדרשות.

עמית מרזאי: מעבר לזה, סוגיית הבירוקרטיה בקרן מקבלת מענה בכל מקרה ברמה הרבה יותר רחבה, כי היא שאלה שנכונה לגבי כל הסכומים, לא לגבי סכום מסוים.

עמית מרזאי: בהקשר הזה עשינו עבודה לפני למעלה משנתיים, שבחנה את הבירוקרטיה וקיצצה את התהליכים, בשביל לקצר מסמכים, תצהירים וכו'.

עמית מרזאי: יש פה גם את יוסי מהסוכנות לעסקים קטנים, אז אני אומר רק משפט אחד: גם מערך "המעוף" נותן פה מענה בסיוע וייעוץ.

עמית מרזאי: לא רק בכלי של הקרן, אלא הוא לוקח את כל הכלים בצורה רחבה, מסתכל עליהם ויודע להציע את הכי מתאים לעסק.

משה גפני: טוב, תודה.

משה גפני: יוסי, בבקשה.

יוסי עדס: אז אין טעם לחזור על הנתונים.

יוסי עדס: אני רק אציין שבהקשר של הבירוקרטיה, מערך "המעוף" נותן, מעבר לשירותים הכלליים שלו, שירותים ייעודיים לליווי להשגת אשראי, לא רק מהקרן בערבות מדינה אלא גם ממקורות אחרים.

יוסי עדס: הליווי הזה ניתן בתעריפים מסובסדים ובצורה משמעותית ביחס לעלויות שמקבילות בשוק הפתוח.

יוסי עדס: ואנחנו חושבים שזה נותן מענה טוב לעסקים.

יוסי עדס: כמובן זה תהליך שאנחנו עובדים לשפר אותו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עודד ואחריו - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני כבר לא אספיק, אבל אני סומכת על עודד, אמרתי לו מה מטריד אותי.

משה גפני: למה לא תספיקי?

איילת נחמיאס ורבין: כי יש לי שאילתה במליאה.

משה גפני: אנחנו מסיימים בדיוק בזמן.

משה גפני: יום רביעי הוא הזמן ללמד את חברי הכנסת לדבר קצר.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אסור לאחר לשאילתה.

עודד פורר: שני דברים מטרידים אותי, גם בהתייחס לנייר.

עודד פורר: הראשון הוא נושא השיווק.

עודד פורר: ולזה התייחסתי גם בדיון הקודם.

עודד פורר: באפשרותם לתת, מבחינת הערבויות, לנצל עד 600 מיליון שקל כערבויות.

עודד פורר: הם ניצלו 440 מיליון שקל.

עודד פורר: זה לא בדיוק ניצול תקציב, אבל זה ניצול ערבויות.

עודד פורר: הוא אומר: לא פונים.

עודד פורר: עכשיו, אני אומר:

עודד פורר: השיווק של הקרן וההגעה שלה לכל עסק עצמאי לוקה בחסר בעניין הזה, כי מדובר על אחוז מאוד מאוד גבוה.

משה גפני: נכון.

עודד פורר: וביקשתי מהם, אני חושב שזאת צריכה להיות דרישה של הוועדה, הם צריכים להנגיש את השירות הזה לכל בעלי העסקים.

עודד פורר: שיווק שאומר: יועצי "המעוף" משווקים זה לא שיווק.

עודד פורר: צריך להיות פרסום, הממשלה צריכה להשקיע בעניין הזה, כדי להגיע לכל בעל עסק, שידע שעומדת לו הזכות הזו.

עודד פורר: זה פעם אחת.

עודד פורר: כולל הזכות לקבל שירות של יועצים מסובסד ב-40 שקלים לשעה.

עודד פורר: גם את זה לא מכירים רוב בעלי העסקים.

עודד פורר: עכשיו, אני חייב לומר בהקשר הזה, וזה אני אומר משהו שאני מבקש ממך, אדוני, שאנחנו נקיים איזשהו דיון בהזדמנות על נושא "המעוף" ונושא כל היועצים דרך "המעוף".

עודד פורר: מגיעים לחברי הכנסת – גם לאיילת, גם אליי – הרי הטענות האלה לא עולות סתם.

עודד פורר: אני גם מכיר את הבירוקרטיה לצורך העניין הזה להגשות.

עודד פורר: אני חושב שצריך לשמוע בדיוק איך עובד המנגנון הזה של "המעוף", טיפה לרדת - - -

משה גפני: טוב.

משה גפני: אני תיכף אגיד מה אני רוצה לעשות עם זה.

משה גפני: זה גם דיון קצר היום.

עודד פורר: עכשיו, עוד נקודה אחת שעולה מהנייר שהם הגישו.

משה גפני: עכשיו אתה לא מאפשר לה.

עודד פורר: בענף התיירות הגישו רק 42 בקשות.

עודד פורר: עכשיו, זה לא סביר, זה לא סביר.

משה גפני: מה אתה מסביר?

עודד פורר: שוב, שיווק.

עודד פורר: לא יכול להיות, לא סביר, לא ב-prosperity שנמצא היום - - - אני אפנה בעניין הזה למנכ"ל משרד - - - לא נראה לי הגיוני.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: טוב, תודה.

משה גפני: איילת.

איילת נחמיאס ורבין: מאוד בקצרה.

איילת נחמיאס ורבין: מה שאותי מטריד, ואני לא קראתי את המסמך – להגנתי, הייתה תקלה אצלי בלשכה, סליחה – אני כן רוצה לדעת באיזה תנאים הם מקבלים את האשראי.

איילת נחמיאס ורבין: כי הרבה פעמים מה הבעיה שלנו?

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מסתכלים ואומרים: מודר, לא מודר מאשראי.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, מקבל אשראי או לא מקבל אשראי.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא אפס או אחד, כי מה שחשוב בסוף זה אופן ניהול חיי ההלוואה.

משה גפני: יש באמת הבדלים, מה שמעלה איילת?

איילת נחמיאס ורבין: - - - שמקבלים את ההלוואה, שהיא תהיה non-recourse, שיהיו לה נקודות יציאה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, שבאמת היכולת שלהם גם להחזיר אותה - -

עודד פורר: לחיות איתה.

איילת נחמיאס ורבין: - - לחיות איתה – לחיות איתה זו ההגדרה הכי טובה – היא תהיה ריאלית.

משה גפני: רגע, שנייה.

משה גפני: יש עוד מישהו מחברי הכנסת שרוצה להתייחס?

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: בסדר, תענה לה, ואני רוצה להגיד מה אני רוצה לעשות בפעם הבאה.

עמית מרזאי: אני חושב שזאת אחת החוזקות של הקרן, סוגיית מסלול ההלוואה והאופי שלה, בטח ביחס למה שמציעים בשוק.

עמית מרזאי: אנחנו נותנים פה הלוואות לחמש שנים, עם תקופת "גרייס" של חצי שנה, גם לצרכי הון חוזר וגם לצרכי השקעה ותמיכה.

עמית מרזאי: אנחנו לא מייצרים מסלולים לפי ענפים או לפי תחומים – הפוך - - -

משה גפני: מה שעולה מהדיון הזה, גם מהמסמך שהעברתם אלינו ושהפצנו בין חברי הוועדה – אין טענות, הטענות האלה יורדות: שיש הבדל בין ענפים, שיש הבדל בין אישים, שיש הבדל בין מפעלים.

משה גפני: אנחנו סבורים שאתם עושים את מלאכתכם.

משה גפני: דא עקא, שהמלאכה שלכם בנויה על מציאות כזאת שזה נקרא קרן לעסקים קטנים ובינוניים, וזה רחוק מאוד מלפתור את הבעיות האלה.

משה גפני: קודם כול, זה הלוואות, זה אשראי.

משה גפני: בשעתו, כשדיברנו על זה, דיברנו שיש מפעלים שצריך לעזור להם.

משה גפני: לא לתת להם להתגלגל עם הלוואה, שאומנם לחמש שנים, שהמציאות לא תעזור להם בסוף.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

משה גפני: אז מה אומרים?

משה גפני: הם יכולים לקחת בבנק, פה הם ישלמו פחות – זה נכון, אבל לא מעבר לעניין הזה.

משה גפני: אותו דבר לגבי מה שהועלה כאן.

משה גפני: הנושא הזה שאתם נותנים ייעוץ והייעוץ הזה עולה כסף.

משה גפני: פחות ממה שאתה הולך מעבר לרחוב ואתה נכנס למשרד של יועץ.

משה גפני: לא על זה הוקמה הקרן – אני הייתי בהקמת הקרן.

רועי פולקמן: לא, אבל, גפני, יש גם איזו גישה שאומרת: דמי רצינות.

רועי פולקמן: בסוף אתה - - -

משה גפני: בסדר, אתה משלם אבל הרבה כסף.

רועי פולקמן: לייעוץ?

משה גפני: לייעוץ.

משה גפני: הרבה כסף.

רועי פולקמן: אתה לא משלם הרבה כסף, גפני.

משה גפני: משלם הרבה.

רועי פולקמן: אם אני בא כעסק, ואני מקבל משהו בחינם, אני גם אתייחס אליו בצורה כזאת.

משה גפני: טוב, בסדר.

משה גפני: רועי, אני לא מתבייש להגיד - -

רועי פולקמן: לא, באופן סביר.

עודד פורר: אני יכול להגיד לך שבמשרד הקליטה העולים החדשים לא משלמים שקל.

עודד פורר: הם לא משלמים שקל - - -

משה גפני: עודד, אני חייב לסיים בזמן.

משה גפני: - - אני לא מתבייש להגיד, כמו שאמרתי עכשיו, שהטענות שהיו לנו בישיבה הקודמת לגבי האפליה הענפית או דברים מהסוג הזה, אנחנו חוזרים בנו מזה – הם עושים את מלאכתם.

משה גפני: אבל צריך לדעת מה תשתית המלאכה שלהם.

משה גפני: עכשיו, מאוד יכול להיות, שהייעוץ הוא לא הרבה כסף.

משה גפני: יכול להיות.

משה גפני: עולות טענות, וגם אני מקבל תלונות כאלה, שבסופו של דבר זה לא מעמיד את העסקים האלה על הרגליים.

רועי פולקמן: זה סיפור אחר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: ועל זה אני רוצה לקיים דיון.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

משה גפני: אגב, זה לא כסף של המדינה.

רועי פולקמן: לא, אתה צודק.

איילת נחמיאס ורבין: בוודאי שלא.

משה גפני: מה בוודאי?

משה גפני: אני אישרתי את זה פה, כמו גולם.

איילת נחמיאס ורבין: בוודאי שאתה צודק, אני אגיד לך למה.

איילת נחמיאס ורבין: כי אני אומרת לך, שאני לא שמעתי מעולם תלונות על מט"י כמו שאני שומעת על "מעוף".

איילת נחמיאס ורבין: אף פעם.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נבקש דיון ואתה תאשר.

משה גפני: לא, אני הודעתי עכשיו שאני מקיים דיון.

קריאה: על "המעוף".

משה גפני: זה לא על "המעוף", אני מקיים דיון על הקרן, על כל המכלול.

משה גפני: אני לא מקיים על "המעוף".

משה גפני: נקיים דיון על הקרן, יכול להיות שצריך לשנות שמה עקרונות.

איילת נחמיאס ורבין: טוב, התרציתי.

משה גפני: כל הכבוד, נרגעתי.

משה גפני: אני מודה לכם על האינפורמציה שמסרתם.

משה גפני: הדיון הזה הוא דיון חלקי, הוא דיון שנועד רק לנושאים הספציפיים שעלו בפעמים הקודמות.

משה גפני: אנחנו מקבלים את עמדתכם שאין אפליה או שאין איזה שינוי בעניין הזה של הענפים השונים או דברים כאלה.

משה גפני: אבל אני סבור, אני אומר את עמדתי, ואני בלי בעיה יכול לחזור בי, גם החברים האחרים אומרים את זה: הקרן לא משיגה את מטרותיה במובן הרחב של המילה, על אף שאני מעוניין וכולנו מעוניינים, שגם במתכונת הנוכחית מי שזכאי יקבל.

משה גפני: לא יכול להיות מצב כזה שפתאום באים ומתלוננים שהם לא מקבלים או הבנקים לא נותנים להם.

משה גפני: אנחנו נזמין לישיבה הזאת שנקיים יחד איתכם גם את הבנקים.

טמיר כהן: הבנקים פה.

משה גפני: אבל אני לא יכול להמשיך, היושב-ראש לא נותן לי יותר מ-11:00.

משה גפני: אם אתה יכול להגיד בדקה אחת, שמה שהם יחליטו אתם מבצעים.

עודד פורר: לא, ואם הם מדירים ענפים או לא.

קריאה: כרגע הם נתנו תשובה שלא.

עודד פורר: לא, הם נתנו תשובה של הקרן, לא של הבנקים.

עודד פורר: אני רוצה לשמוע אם לבנקים - - -

קריאה: הקרן זה הבנקים.

עודד פורר: הקרן זה הבנקים?

עודד פורר: מה שהקרן מאשרת הבנק מאשר?

משה גפני: מה זה הקרן זה הבנקים?

משה גפני: המדינה זה הבנקים.

קריאה: הבנקים עובדים לפי תנאי המכרז - - -

משה גפני: לא, לא חשוב.

משה גפני: אנחנו נקיים דיון יותר - - -

קריאה: ואין הדרה, כמו שנאמר כאן.

משה גפני: אין הדרה או יש הדרה, אני לא יודע מה זה.

משה גפני: אנחנו נקיים דיון מסודר, לא נאשים את הבנקים סתם ולא נגיד דברים לא בדוקים.

משה גפני: האשמנו אותם, המשכנו את דיון המעקב, זמן קצר אומנם, קיבלנו את עמדתם, ונקבל את עמדת הבנקים.

משה גפני: אגב, אנחנו נצטרך את עמדת הבנקים גם לגבי הדיון הקודם של הצו של הנש"מים.

משה גפני: תודה רבה, אני מודה לכם.

חיה מנע: סליחה, אני נרשמתי לדבר, והגעתי לירושלים.

משה גפני: אה, רגע, בבקשה, השם.

חיה מנע: עורכת הדין חיה מנע.

חיה מנע: אני מטעם לה"ב.

חיה מנע: בדרך כלל רועי מגיע, הפעם אני הגעתי.

משה גפני: בבקשה, שלוש דקות יש לנו.

חיה מנע: אפילו פחות משלוש דקות, אני לא צריכה הרבה.

חיה מנע: אני רק רוצה להזכיר לכולם, שבזמן שאנחנו מנהלים דיונים, כל יום נסגרים עסקים קטנים, הרבה מאוד עסקים קטנים ובינונים.

חיה מנע: הדיונים מבורכים, מאוד חשוב באמת שאנחנו נדון בדברים, אבל צריך לזרז את זה, כי הדיון הזה יהיה בעצם כבר לא רלוונטי לעסקים רבים, שביקשו הלוואות ולא קיבלו או שלא הגישו בקשות להלוואות בגלל הבירוקרטיה.

חיה מנע: אפשר היה לפחות בינתיים להקל עליהם, באמת מה שנאמר פה לגבי השיווק, לגבי הפרסום, דברים שאותם בעלי עסקים לא יכולים - - -

רועי פולקמן: זה לא קשור לעסקים שאת מדברת שנסגרים.

רועי פולקמן: שיווק זה להכניס חדשים וכו' וזה אחלה - - -

חיה מנע: הרבה אנשים באמת לא יודעים שיש להם ייעוץ מסובסד.

חיה מנע: לא יודעים.

רועי פולקמן: אין החמרה בסגירת – המצב של המגזר העסקי במגמת שיפור, לא במגמת הרעה.

משה גפני: מה השם שלך?

חיה מנע: עורכת הדין חיה מנע.

רועי פולקמן: אני מבין את הקמפיין שהתחלתם איתו, תמונת המצב - - - ימי האשראי מתקצרים, הסליקה הוזלה, יש היום P2P, יכולת העסקים הקטנים לקחת אשראי השתפרה.

מיקי לוי: איזה סליקה הוזלה?

חיה מנע: קוסמטיקאית שרוצה לפתוח עסק לא יודעת שהיא יכולה להגיע - - -

משה גפני: לא, לא, לא, עורכת דין - - -

רועי פולקמן: יש הוזלה בסליקה משמעותית - - -

משה גפני: תודה, רועי.

מיקי לוי: ה-07 נשאר, היא פחדנית, עד 2024.

רועי פולקמן: לא, בצולבת, אבל - - -

משה גפני: אפשר לנעול את הישיבה?

רועי פולקמן: - - - סיסמאות - - - המצב שעסקים נסגרים – די, יש גבול.

משה גפני: עורכת הדין חיה מנע וארגון לה"ב, אני מזדהה עם הדברים שלך.

משה גפני: זאת אומרת, אני מזדהה עם המציאות הזאת שתיארת.

רועי פולקמן: הם רק לא נכונים, אבל זה בסדר.

רועי פולקמן: להזדהות זה בסדר גמור, אבל הם לא נכונים.

משה גפני: רגע, לא, אני אגיד לך מה.

משה גפני: יש מפעלים, כולנו יודעים, גם פונים אלינו.

רועי פולקמן: הם לא מייצגים אותם, רק שיהיה לך ברור.

רועי פולקמן: הם לא מייצגים מפעלים.

משה גפני: זה לא משנה.

משה גפני: אני מדבר על המילים שלה.

משה גפני: במילים שלה, יש בעיות במפעלים רבים במדינת ישראל.

משה גפני: זה לא יעזור שאנחנו נמרח את הדברים.

רועי פולקמן: זה משהו אחר.

רועי פולקמן: זה דיון אחר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אמרתי שאני מזדהה עם המילים האלה, שלפעמים אנחנו יושבים פה בישיבות, ובינתיים מפעל או מפעלים נסגרים.

משה גפני: זה התפקיד שלנו.

משה גפני: אנחנו צריכים לשבת פה בישיבות האלה, בגלל שאם לא נשב פה ולא נגיע לפתרונות ולהחלטות ולדעת את הדברים – אין ברירה, אנחנו לא יכולים בזבנג וגמרנו.

משה גפני: מה נגיד, שניקח כסף מאוצר המדינה וניתן כסף לבעל מפעל בתל אביב שנסגר?

משה גפני: אין מציאות כזאת.

משה גפני: צריך לעמוד על שורשי הדברים.

משה גפני: האנשים באים.

משה גפני: אנחנו נקיים את הדיון.

משה גפני: אתם תוזמנו גם לישיבה הבאה.

משה גפני: אין דרך אחרת.

משה גפני: אני מזדהה עם המילים האלה.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.