ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1071, 2018-06-12 10:00

משה שגיא: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה שגיא: אנחנו פותחים את הישיבה בשינויים בתקציב, הפחתה מספר 1, מה שנקרא קיצוץ flat.

משה שגיא: מספר פנייה לוועדה: 9000, 27 עד 43.

משה שגיא: מי מציג?

איליה כץ: בוקר טוב, איליה כץ, אגף תקציבים.

איליה כץ: הפנייה שהובאה בפני הוועדה נועדה להעביר 5 מיליארד 484 מיליון ש"ח לטובת רשימה של שימושים שמיד נפרט אותם.

איליה כץ: המקור התקציבי לפנייה הזאת הם 1.650 מיליארד מתוך תקציב רזרבת ההתאמות אשר אושר בוועדה בתחילת השנה.

איליה כץ: וכן 3 מיליארד 834 מיליוני ש"ח הפחתה רוחבית בתקציבי המשרדים, אשר אושרו במספר החלטות ממשלה, ממועד אישור תקציב 2017–2018 בדצמבר 2016 ועד היום.

איליה כץ: החלטות הממשלה הרלוונטיות לפנייה הזאת הן 2177 מיום 18 בדצמבר 2016, זו החלטת ממשלה שאישרה הפחתה רוחבית של 1.3%; החלטה 3290 מיום 24 בדצמבר 2017, אשר אישרה הפחתה רוחבית בגובה 0.345%; החלטה 3409 מיום 11 בינואר 2018, מועד אישור תקציב 2019 בממשלה, החלטה רוחבית של 2.9%; והחלטה נוספת, 3598 ב-0.05%, מיום 25 בפברואר 2018.

איליה כץ: בנוסף, מקור תקציבי של כמיליארד שקל, מתוך החלטת ממשלה 1879 מיום 11 באוגוסט 2016.

איליה כץ: גם כאן מדובר על הפחתה רוחבית בעקבות תקציבים שלא הגיעו מקרן קיימת לישראל.

איליה כץ: וחקיקה בנושא אושרה בוועדת הכספים.

איליה כץ: השימושים של הפנייה, אני אעבור עליהם, הם כ-2.3 מיליארד שקל עבור מימון תשלומי הקצבאות המשולמות - - -

עודד פורר: את ההפחתה עוד לא אישרנו.

משה שגיא: לא אישרנו כלום, זה עכשיו בדיון.

עודד פורר: מה שטוב זה שההעברה מגיעה באותיות גדולות, וההפחתה בטבלה כזו קטנה.

משה שגיא: יש צדק במה שאתה אומר.

משה שגיא: זאת אומרת, יש צדק במה שהם עושים.

עודד פורר: אולי נעשה תקנה, שהם צריכים להגיע באותו גופן.

משה שגיא: באותו גודל.

משה שגיא: בסדר.

משה שגיא: בבקשה, הלאה.

איליה כץ: כ-2.3 מיליארד שקל עבור מימון תשלומי קצבאות המשולמות על פי חוק.

איליה כץ: יש כאן ארבעה נושאים: תשלום קצבאות נכים, הארכת חופשת לידה - - -

משה שגיא: למה זה צריך להיות עכשיו?

משה שגיא: הרי אם זה העברה על פי חוק, אז זה צריך להיות בתקציב.

איליה כץ: תקציב 2017–2018 אושר בכנסת בדצמבר 2016.

איליה כץ: החקיקה של הנכים עברה רק ברבעון הראשון של 2019 בכנסת.

איליה כץ: ולכן זה לא היה יכול להיות בתקציב המקורי.

איליה כץ: גמלת הסיעוד – כנ"ל, אושרה רק לאחרונה.

איליה כץ: תוספת ותק בזקנה – כנ"ל, אושרה רק לאחרונה.

משה שגיא: תגיד את הדברים.

משה שגיא: בסדר, הבנתי, זה לא היה יכול להיות בתקציב, זה הוחלט לאחר מכן.

משה שגיא: תגיד מה אתם מעבירים.

איליה כץ: 42 מיליון שקל עבור תוספת דמי ליווי לעיוורים; 150 מיליון שקל למשרד הפנים עבור פיצוי לרשויות המקומית – זו תוספת שאושרה בוועדת הכספים; 920 מיליון שקל עבור - - -

משה שגיא: זה הרשויות שסובבות את נמל התעופה בן גוריון, שעל זה הגענו ביחד להסכמה שמסייעים להן בעניין הזה.

משה שגיא: זה הכסף שמיועד עבורן.

איליה כץ: מדויק.

משה שגיא: לא, יכול להיות שאני אעבור לעבוד באגף התקציבים.

עודד פורר: אתה יודע אבל שבסעיף הראשון הוא העביר פה כסף לתוספת בקצבת זקנה.

עודד פורר: אז כשהם העבירו את קצבת הזקנה רטרואקטיבית, בשעה טובה זה קרה בשבוע שעבר, הרי מקצבאות אסור לקזז חובות לביטוח לאומי.

עודד פורר: אבל בגלל שלקח להם לעשות הכול והם העבירו את זה רטרואקטיבית, מרטרואקטיבית מותר לקזז.

עודד פורר: אז הם קיזזו לאנשים מקבלי קצבאות את החובות בביטוח הלאומי.

עודד פורר: זה שתדע.

עודד פורר: זאת אומרת, חזר להם חלק מהכסף.

משה שגיא: אוקיי.

משה שגיא: זה נכון מה שהוא אומר?

עודד פורר: איפה הנציג של ביטוח לאומי?

משה שגיא: זה נכון מה שאומר חבר הכנסת פורר?

שלמה מור: בוקר טוב, שלמה מור, המוסד לביטוח לאומי.

שלמה מור: צודק חבר הכנסת פורר שמגמלאות הביטוח הלאומי אי אפשר לעקל דבר מלבד חוב מזונות.

שלמה מור: מה שכן ניתן לעקל – זה נקרא לקזז– חובות בדמי ביטוח.

שלמה מור: החוק הזה לא יצר שום שינוי במצב הזה.

שלמה מור: לא ניתן לקזז דבר, גם לא מזכאות רטרואקטיבית וגם לא מזכאות שוטפת.

שלמה מור: יכול להיות שהיו כאלה שהיה להם חוב בדמי ביטוח, שלכן קוזז מהם דבר מה.

עודד פורר: - - - מי שיש לו חובות אתם מקזזים?

עודד פורר: כשהם מקבלים את הקצבה הרגילה אתם מקזזים?

שלמה מור: כל מי שיש לו חוב – כן, אנחנו מקזזים על פי הכללים שלנו.

שלמה מור: אבל ודאי שהתשלום הרטרואקטיבי לא שינה את הסטטוס המשפטי בהקשר הזה.

עודד פורר: תשובה משפטית יפה.

יצחק וקנין: יש עוד דבר, שאני הגשתי הצעת חוק שמונחת.

יצחק וקנין: כשלביטוח הלאומי יש חוב, עד שבע שנים הוא לוקח את החוב, בהחזר – עד שנה, מה שיש לך בשנה.

יצחק וקנין: וזה אבסורד, לא יכול להיות דבר כזה.

יצחק וקנין: לא יכול להיות שלאזרח לא יהיו אותן זכויות.

יצחק וקנין: כמו שאתה דורש ממנו את כל החוב, אתה צריך לתת לו את הכול.

יצחק וקנין: יש הצעת חוק שלי, שהנחתי אותה, אני מקווה - - -

מוסי רז: אני מציע שעד שלא נאשר את ההצעה לא נאשר את הקיצוץ.

שלמה מור: אנחנו נשמח.

שלמה מור: אני אעדכן שגם שר הרווחה מנסה לקדם כזה תיקון חקיקה.

שלמה מור: זה פשוט עניין תקציבי.

שלמה מור: פעם זה היה - - -

יצחק וקנין: זה לא עניין תקציבי, תסלח לי.

יצחק וקנין: אם אני חייב לך כסף, אתה דורש את זה שבע שנים.

משה שגיא: איציק, הוא איתך.

יצחק וקנין: לא, אבל איזה עניין תקציבי יש פה?

יצחק וקנין: אם אתה חייב למישהו כסף, אתה יכול להגיד לו: אני מכיר רק שנה אחורה?

משה שגיא: צודק.

קריאה: צודק מאה אחוז.

משה שגיא: אוקיי.

מוסי רז: זה לא העברה תקציבית, הבאתם תקציב חדש וזהו.

משה שגיא: שנייה, יש פה מישהו ממשרד התחבורה, מהרכבת?

משה שגיא: למה פניתם אליי לפני שלושה שבועות, נדמה לי, ואמרתם שאני מעכב את התקציב הזה?

משה שגיא: מישהו יודע להגיד לי?

יצחק לוי אסלן: באיזה עניין?

משה שגיא: יש לי פרצוף של מעכב?

משה שגיא: לא הבנתי.

משה שגיא: לפני שלושה שבועות זה לא היה בכלל עוד.

משה שגיא: ברגע שהיה אפשר להעלות את זה, שזה קרה ביום רביעי או חמישי האחרון, מיד שמתי את זה בסדר-היום.

משה שגיא: אבל זה בקיצוץ הרוחבי.

משה שגיא: אני רק מבקש, אל תאמינו לאגף התקציבים כשהם אומרים לכם:

משה שגיא: גפני מעכב את זה.

משה שגיא: זה פשוט לא נכון.

איליה כץ: היושב-ראש, מה שקרה זה שאנחנו עדכנו את המשרדים לגבי העברת פנייה לוועדת הכספים.

איליה כץ: ממועד העברת הפנייה התנהל שיח ענייני מול הוועדה לגבי התשובות שהוועדה ביקשה, בהתאם לנוהל.

משה שגיא: נכון.

משה שגיא: לא, אבל הם התקשרו אליי לפני שלושה שבועות, כשזה עוד לא היה פה אפילו בכלל.

משה שגיא: אמרו: למה אתה מעכב?

משה שגיא: אמרו לי באגף תקציבים שאתה מעכב.

משה שגיא: אמר לי מישהו בכיר במשרד התחבורה.

משה שגיא: אני אומנם התרגלתי לזה, אבל אני לא אוהב את זה.

משה שגיא: אם אני מעכב, כל העולם יודע שאני מעכב, אם אני מעכב משהו.

משה שגיא: ואני לא מעכב.

משה שגיא: כן.

משה שגיא: מה זה יישומי שכר?

דניאל לורברבוים: דניאל לורברבוים, רפרנט חינוך באגף תקציבים.

דניאל לורברבוים: בדצמבר 2017 נחתם הסכם שכר חדש עם ארגון המורים.

דניאל לורברבוים: הוא לא נכנס לבסיס התקציב כי התקציב נסגר בסוף 2016.

דניאל לורברבוים: ובגלל זה אנחנו מוסיפים את הכסף עכשיו.

משה שגיא: טוב.

איליה כץ: הנושא הבא הוא 400 מיליון שקל – תקציב מזומן לבניית כיתות לימוד וגני ילדים.

איליה כץ: כן, זה בהקשר של סעיף 7.

איליה כץ: 400 מיליון שקל – תקציב מזומן לבניית כיתות לימוד וגני ילדים?

משה שגיא: לא, רגע, לפני.

משה שגיא: הסכם מותנה עם קק"ל, סעיף 7 בדברי ההסבר שלכם.

איליה כץ: מה שאתה מסתכל עליו, אדוני היושב-ראש, זה השלמה לדברי ההסבר.

משה שגיא: לא חשוב, הסכם מותנה עם הקק"ל – תסביר.

איליה כץ: למעשה, ההסכם מול קק"ל, הייתה החלטת ממשלה באוגוסט 2016, מועד אישור תקציב המדינה בממשלה בשנים 2017–2018.

איליה כץ: ההחלטה הזאת קבעה שיועברו מיליארד שקל מקק"ל לתקציב המדינה בשנת 2018.

איליה כץ: כידוע לחברי הוועדה, קק"ל לא העבירו את התקציבים האלה לתקציב המדינה, והחלטת המדינה באוגוסט 2016, כבר אז קבעה, שככל שקק"ל לא יעבירו את הכסף הזה, מאחר שתקציב המדינה בונה על הכסף הזה, יהיה flat למעשה חליף לכסף.

איליה כץ: ולכן, מאחר שהכסף לא עבר, והצפי שהוא גם לא יעבור – עברה גם חקיקה בנושא הזה בוועדת הכספים, שלמעשה חייבה את קק"ל בתשלום מיסים חלף העברת הכספים הזאת – לכן למעשה מבוצע flat, על מנת להשלים למשרד החינוך ולמשרד התחבורה את הכספים שחסרים להם, שלא הגיעו על ידי קק"ל.

משה שגיא: מכירים, כן.

משה שגיא: רגע, מיגון הניוד הסברת או שעוד לא עברת?

עודד פורר: עבר מיגון הניוד.

עודד פורר: הוא אמר.

משה שגיא: הוא אמר על מיגון הניוד.

משה שגיא: אתה יכול להסביר?

תומר ניאזוף: התוכנית היא למיגון של אוטובוסים - - -

משה שגיא: את זה אנחנו יודעים, אנחנו מעבירים כל פעם.

משה שגיא: אבל מעניין אותי לדעת טכנית מה הולך לקרות אחרי זה.

משה שגיא: כל פעם יהיה פה מאבק לגבי הנושא של מיגון הניוד, יגידו: פיקוח נפש.

משה שגיא: בשלב מסוים בקדנציה הקודמת שלי אני נאבקתי איתכם להביא כסף, כדי למגן את האוטובוסים.

משה שגיא: מה יקרה עכשיו?

משה שגיא: מישהו הסביר לי שמכאן ואילך נלך בתהליך רגיל בתוך תקציב המדינה.

משה שגיא: מי אדוני?

תומר ניאזוף: תומר ניאזוף, אגף תקציבים, משרד הביטחון.

תומר ניאזוף: לשנת 2019 האוצר הקצה בבסיס התקציב 40 מיליון שקל לנושא זה.

תומר ניאזוף: ויש עוד כספים קואליציוניים של 15 מיליון שצפויים ב-2019.

תומר ניאזוף: ובסך הכול המענה הוא כזה שב-2019 אנחנו מסיימים את הפערים, וצריכים להתחיל מ-2020 לרענן - - -

משה שגיא: כמה כסף צריך למיגון הניוד?

תומר ניאזוף: בשנים 2018–2019 צריך כ-60 מיליון שקלים כל שנה.

משה שגיא: עכשיו אני רוצה לשאול אותך שאלה.

משה שגיא: אין פה אף אחד – אני מבין שהבית היהודי העביר את זה מכסף קואליציוני שלו?

תומר ניאזוף: לא מכיר.

משה שגיא: אתה לא יודע?

משה שגיא: מישהו יודע?

עודד פורר: היה על זה פה סיפור.

משה שגיא: אני יודע, אני רוצה לשאול שאלה.

משה שגיא: מישהו יודע על איזה כסף קואליציוני מדובר?

איליה כץ: אדוני היושב-ראש, כן, חלק מהתקציבים למיגון הניוד, מדובר בכסף קואליציוני.

משה שגיא: כסף קואליציוני של מי?

איליה כץ: של הבית היהודי.

רוצה לדעת: אני הבנתי שלשנים הבאות זה הולך להימחק.

רוצה לדעת: אני רוצה למחוק את כל הכספים הקואליציוניים.

רוצה לדעת: לא רוצה איתם.

רוצה לדעת: איתנו אתם משחקים הרי הרבה, אבל הבית היהודי הם אנשים אינטליגנטיים.

רוצה לדעת: הם גם לא נמצאים פה בוועדה, הם סומכים עלינו שנדאג להם.

רוצה לדעת: אני שואל למה.

רוצה לדעת: למה אתם לא שמים בתקציב 60 מיליון, כמו שאתם שמים עכשיו 45 מיליון?

רוצה לדעת: למה אתם מביאים 15 מיליון מכסף קואליציוני?

רוצה לדעת: אתם צריכים משהו מהבית היהודי?

רוצה לדעת: אני יכול לסדר לכם.

רוצה לדעת: אתם רוצים שהם יצביעו על משהו?

זוהיר בהלול: שזה דילים פוליטיים מובהקים.

משה שגיא: למה?

משה שגיא: למה?

משה שגיא: איך אנחנו נראים ברחוב?

עודד פורר: מה, זה על חיי אדם.

זוהיר בהלול: כדי שתהיה השפעה לבית היהודי על אותם אנשים.

עודד פורר: זה מיגון אוטובוסים, זוהיר, זה לא על - - -

איליה כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הוועדה, התשובה העקרונית לנושא הזה – אני אתן גם תשובה פרטנית – התשובה העקרונית לנושא הזה, שלמעשה - - -

מוסי רז: שישלמו מחיר מלא על האוטובוס, יהיה - - -

משה שגיא: לא, לא חשוב.

משה שגיא: אז אתה יודע מה, אני במקרה לקחתי את זה.

משה שגיא: אני יכול לקחת כל נושא אחר, שגם אתה מסכים עליו.

משה שגיא: למה זה צריך להיות כסף קואליציוני?

משה שגיא: כן.

מוסי רז: קודם כול, אתה צודק.

מוסי רז: אבל זה כסף פוליטי.

איליה כץ: משרד האוצר לא קובע את סדרי העדיפות של משרד הביטחון וגם לא של משרדי ממשלה אחרים.

איליה כץ: יש הסכמות בממשלה לגבי גובה התקציב, ויש הסכמות לגבי נושאים פרטניים, כאלה שחשובים למשרד, כאלה שחשובים אולי למשרד האוצר.

איליה כץ: בסוף העניין של החלוקה הפנימית של סדרי העדיפות נעשית על ידי המשרד.

איליה כץ: יש הרבה מאוד נושאים שהם חשובים למשרד, יש הרבה מאוד נושאים שחשובים לאוצר, יש הרבה מאוד נושאים שחשובים לציבור באופן כללי.

איליה כץ: לא לכולם תמיד נמצא מקור.

איליה כץ: בסוף הנושא הזה, ככל הנראה, בתוך סדרי העדיפות של הממשלה ושל משרד הביטחון לא מצא את סדר העדיפות שלו, ולכן היה נדרש תקציב קואליציוני.

משה שגיא: משרד התחבורה?

משה שגיא: נגיע בסוף לנשיא צפון קוריאה, נגיע אליו בסוף.

משה שגיא: נעבור את משרד התחבורה, משרד הביטחון, בסוף נגיע אליו.

משה שגיא: משרד התחבורה, צריך את זה או לא צריך את זה?

משה שגיא: אם צריך, למה אין כסף?

הראל שליסל: הנציג של משרד התחבורה מתעסק בתחום הפיתוח, לא בתחום ההפעלה.

משה שגיא: שם ותפקיד לפרוטוקול.

הראל שליסל: הראל שליסל, אגף תקציבים, רפרנט תחבורה ציבורית.

הראל שליסל: התקציב שנדרש הוא לצורך התגבור בעצם של שירות, שנעשה גם בעוטף ירושלים וגם - - -

משה שגיא: כן.

הראל שליסל: אז תקציב לפי דרישה.

הראל שליסל: כלומר, לפי דרישת משרד התחבורה.

משה שגיא: אז כמה צריך למיגון הניוד?

הראל שליסל: כמה משרד התחבורה דרש בדיוק?

הראל שליסל: אני יכול לבדוק לך ולחזור אליך עם תשובה.

משה שגיא: טוב.

משה שגיא: אני כל הזמן בטוח שאני הולך לתקן את המדינה ואני הולך לתקן את הדברים, ועד שאני כל פעם נסוג אחורנית.

משה שגיא: אתם לא מעודדים איתי.

איליה כץ: חשוב להדגיש שהתקציבים הקואליציוניים, בהתאם לנוהל היועץ המשפטי, הם יכולים רק לתגבר פעילות קיימת בתקציב של המשרדים.

איליה כץ: אז הם לא יכולים לעבור לפעילות חדשה.

איליה כץ: זאת אומרת, גם התקציב הזה הוא תגבור של תקציב.

איליה כץ: היה בתוך סדרי העדיפות תקציב לנושא הזה.

משה שגיא: מה זה רלוונטי?

משה שגיא: אני לא מבין, משרד האוצר לא הביא תוכניות חדשות עם "נטו משפחה" ו"נטו תעשייה" ונטו זה ונטו זה?

איליה כץ: לא כחלק מתקציבים קואליציוניים.

מיכל בירן: לא, זה ממש לא קואליציוני.

עודד פורר: זה לא קואליציוני.

עודד פורר: 320 מיליון שקל חופשת לידה לחוק של רחל עזריה זה לא קואליציוני.

סאלח סעד: טוב שהבהרת להם, אדוני.

משה שגיא: לא, אבל אני הרבה שנים מנסה, אני לא מצליח.

יצחק וקנין: סאלח סעד, זה כמו לשפוך מים על הקרח.

יצחק וקנין: אתה מאמין לי?

משה שגיא: טוב, אני רוצה תשובה על השאלה הזאת, לא רק לגבי מיגון הניוד.

משה שגיא: אני רוצה תשובה, אני גם אקיים על זה דיון.

משה שגיא: אני רוצה להפסיק את הכסף הקואליציוני.

משה שגיא: לא מגיע – תגידו: לא מגיע, נתמודד עם זה בדיון.

משה שגיא: מגיע – זה צריך להיות בתקציב.

משה שגיא: אגב, היום אני כבר יכול לדבר רק על אחרי הבחירות, בגלל שהממשלה הזאת, הקואליציה הזאת, כבר לא תעשה תקציב.

משה שגיא: יש תקציב מאושר ל-2019, אתם היום ציפור דרור.

משה שגיא: אני גם מרגיש את זה עליכם, אתם עושים מה שאתם רוצים.

משה שגיא: בסדר.

משה שגיא: אבל אני רוצה לקיים על זה דיון, לפחות שהקדנציה הבאה תהיה נורמלית.

משה שגיא: בשביל מה צריך - - -

מיקי לוי: היא לא תהיה נורמלית, כי יש לך קיצוצים עד 2021 - - -

משה שגיא: לא, אני מדבר נורמלי על מה שצריך.

מיקי לוי: שום דבר לא נורמלי פה.

מיקי לוי: בחייך.

משה שגיא: לא שמתי לב שנכנסת.

משה שגיא: אני לא מציע להיות נורמלי.

מוסי רז: אתה ותיק.

מוסי רז: זו ההעברה התקציבית הכי גדולה בתולדות ישראל?

משה שגיא: הקיצוץ הכי גבוה כנראה.

משה שגיא: לא יודע.

משה שגיא: זה קיצוץ גדול.

עודד פורר: כי התקציב גדול גם.

עודד פורר: כשאתה לוקח אחוז מתקציב שהוא יותר גדול ממה שהוא היה בעבר.

מוסי רז: אז לדעתי צריך בשלוש קריאות.

מיקי לוי: אבל במצטבר הוא 11.6?

משה שגיא: רגע, מיקי, אני אאפשר לך.

מיקי לוי: סליחה, אני מתנצל.

מיקי לוי: אני בא פשוט טעון מהדיון שהייתי בו.

משה שגיא: טוב, אני גם קראתי את המכתב שלך.

משה שגיא: אני מקנא בך שאתה באופוזיציה ואני לא, אבל המציאות היא, מה שאני אמרתי להם לפני שהגעת, יש פה סעיפים, שהסעיפים האלה נמצאים בתקציב, רק מוסיפים את זה בהסכם קואליציוני.

משה שגיא: יש פה סעיף שהבית היהודי מוסיף 15 מיליון שקל בהסכם קואליציוני.

משה שגיא: אני שואל אותם: צריך או לא צריך?

מיקי לוי: תשים את זה בבסיס, אז לא נצטרך לצעוק פה.

משה שגיא: נכון.

משה שגיא: אני לא אוהב את הדבר הזה.

משה שגיא: כשזה מגיע לציבור, אומרים: הסכם קואליציוני, אז זה נראה איזה כסף שמחלקים אותו פה.

משה שגיא: מה יש לדבר.

משה שגיא: בסדר, אני רוצה תשובה על זה, לא קשור עכשיו למה שאנחנו מדברים.

משה שגיא: אני כנראה אקיים על זה דיון, זה פשוט מתחיל להימאס לי.

משה שגיא: בכסף קואליציוני אתם גם יכולים לשחק שנה, שנה וחצי.

משה שגיא: יש פה דברים שמתגלגלים שנה וחצי, אתם – טוב, אני לא יכול להגיד יותר מזה מה אתם עושים לי.

משה שגיא: לא רוצה להגיד.

זוהיר בהלול: לא אמרת.

זוהיר בהלול: תגיד, הרב גפני.

משה שגיא: לא אמרתי.

משה שגיא: כן, הלאה.

משה שגיא: למה זה שם?

משה שגיא: למה זה לא במשרד הרלוונטי?

מוסי רז: כי זה כך 25 שנה.

יוסי שבת: אני אענה.

יוסי שבת: יוסי שבת, משרד הבינוי והשיכון, אגף תקציבים.

יוסי שבת: בסיס התקציב שלנו הוא נמוך יותר, ואנחנו בהתאם לביצוע בפועל פנינו לאגף תקציבים וביקשנו התאמות.

יוסי שבת: אנחנו במקביל גם בוחנים דרכי התייעלות במיגון אלקטרוני.

משה שגיא: למה אתם?

עודד פורר: לא, אבל למה אתם ולא המשרד לבט"פ?

יוסי שבת: כי זה לפי החלטת ממשלה.

יוסי שבת: אנחנו הסברנו פה, שזה לפי החלטות ממשלה עוד בעבר, זה כבר שנים.

משה שגיא: אבל, מר שבת, אנחנו בוועדת הכספים, בכלל בכנסת, החלטות ממשלה הן טובות ורציניות והכול, אנחנו לא מחויבים להן.

משה שגיא: זה מגיע אלינו לפיקוח.

משה שגיא: אנחנו שואלים: אחרי החלטת הממשלה, למה האבטחה זה לא במשרד לביטחון הפנים?

משה שגיא: למה זה צריך להיות במשרד השיכון?

משה שגיא: מה למשרד השיכון ולאבטחה?

משה שגיא: אז פעם היה שם הבית של אריק שרון, אני זוכר שגם פה זה דובר.

משה שגיא: זה אותו כסף שלא יהיה אצלכם, שיהיה במשרד לביטחון הפנים.

משה שגיא: הם גם מיומנים באבטחה, לא אתם.

יוסי שבת: אז רק לחדד שזה חברות אזרחיות שעושות את האבטחה ולא שוטרים במדים בתקציבים האלו.

משה שגיא: מי מפקח על המאבטחים הללו הפרטיים?

מיכאל מרש: אני, מיכה מרש, מנהל הפרויקט של מזרח ירושלים מטעם משרד הבינוי והשיכון.

משה שגיא: אתה עובד משרד הבינוי והשיכון?

מיכאל מרש: כן.

משה שגיא: למה זה לא המשרד לביטחון הפנים, שהם המפקחים על זה?

מיכאל מרש: אני לא יודע לענות לך על זה.

מיכאל מרש: הייתה החלטת ממשלה.

משה שגיא: לדעתך המקצועית, אתה מפקח עליהם, כנראה את איש מקצוע.

מיכאל מרש: זה לא משנה בסופו של דבר באיזה משרד זה יהיה, כי בסופו של דבר מבצעות את זה חברות קבלניות, כשאנחנו מוציאים מכרזים.

עודד פורר: ומי נותן את ההנחיות הביטחוניות לחברות האלה?

עודד פורר: מי מנחה אותן ביטחונית?

מיכאל מרש: אנחנו מקבלים את ההנחיה ממשטרת ישראל.

עודד פורר: משטרת ישראל – לאיזה משרד היא שייכת?

משה שגיא: משרד החוץ.

עודד פורר: יכול להיות.

עודד פורר: אגב, זה המשרד לאיומים אסטרטגיים גם.

משה שגיא: אני חוזר ואומר ומבקש, אני חושב שאין מישהו בוועדה שלא ביקש את זה כל הזמן, וגם אנחנו עכשיו מבקשים, אלא אם כן מישהו יגיד אחרת: אתה עובד מטעם משרד השיכון, אתה אחראי על המאבטחים, ומי שמקצועית נותן את ההנחיות, איך מוציאים את המכרז ומה מדגישים ומה פחות מדגישים זה משטרת ישראל.

משה שגיא: משטרת ישראל היא חלק מהמשרד לביטחון הפנים.

משה שגיא: מי שממונה עליה זה השר לביטחון הפנים, זה המשרד לביטחון הפנים, התקציב שלהם הוא בתוך המשרד הזה.

משה שגיא: והנושא של אבטחה זה משטרת ישראל, זה צריך להיות המשרד לביטחון הפנים.

משה שגיא: משרד השיכון נמצא בעניין – היסטורית זה נראה כמו מדינת עולם שלישי.

משה שגיא: נוח עכשיו לתת את זה למשרד, ואני מדבר נוח עכשיו לפני 10 שנים, 20 שנה.

משה שגיא: נוח לתת למשרד השיכון – נותנים למשרד השיכון.

משה שגיא: אסור שזה יהיה.

משה שגיא: לא שיש לי ביקורת על מה שנעשה, יכול להיות שנצטרך לקיים דיון על הדבר הזה, אבל קודם מבחינה טכנית זה צריך להיות במשרד לביטחון הפנים.

משה שגיא: אני מבקש שלתקציב הבא אתם תעשו את זה.

משה שגיא: זה לא משנה שום דבר, זה לא משנה לגבי העניין של התקציב, זה לא משנה לגבי המכרזים, ההנחיות הן ממשטרת ישראל, ומי שצריך להיות ממונה על זה זה מי שממונה על משטרת ישראל.

משה שגיא: סתם, ממשיכים את התהליך הזה בגלל שכך היה פעם.

מיקי לוי: אתה צודק.

מיקי לוי: ב-86' הייתי שם מפקד פלוגה – אותו סיפור.

משה שגיא: אותו סיפור.

משה שגיא: מה המשטרה עשתה?

משה שגיא: המשטרה נתנה הנחיות.

מיקי לוי: המשטרה היא הגוף המנחה.

מיקי לוי: ככה זה מוגדר.

מיקי לוי: יתירה מכך, הנציג שלהם יושב בקישלה, במערכת של "מבט 2000", איפה שכל הטלוויזיות ששולטות על כל העיר העתיקה.

משה שגיא: מה אתה מדבר, על 86'?

מיקי לוי: זה מאז התחיל.

משה שגיא: 86'?

משה שגיא: אנחנו מבקשים להעביר את זה למשרד לביטחון הפנים?

משה שגיא: בסדר, הלאה.

מיקי לוי: אבל אז יקצצו בתקציב של המשרד לביטחון הפנים.

מיקי לוי: אז מה יקרה?

מיקי לוי: קיצצו 225 מיליון שקל.

מיקי לוי: אז מאיפה ייתנו להם את הכסף?

משה שגיא: הכסף נמצא.

משה שגיא: זה לא בתקציב.

מיקי לוי: כן, אבל אתה יודע, כשזה במשרד השיכון תמיד הכסף שם לאותה משימה של אבטחה.

משה שגיא: תקציב המשטרה גדל.

משה שגיא: תקציב המשרד לביטחון הפנים גדל.

מיקי לוי: עזוב אותך, 11.8% קיצוץ רוחבי מתחילת שנה שעברה.

מיקי לוי: אתה מתמצא יותר טוב ממני.

מיקי לוי: הקיצוץ הזה – 225 מיליון שקל.

משה שגיא: אבל יש קיצוץ גם במשרד השיכון.

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: אבל הם יכולים לקצץ ממקום אחר.

משה שגיא: לא, לא.

משה שגיא: זה לא רק הנכים.

מיקי לוי: עם כל מיני דברים כאלה.

מיקי לוי: - - חבר הכנסת יגיד: איך אני יכול להצביע נגד העברה לנכים?

מיקי לוי: איך אני יכול להצביע נגד העברה לנכים?

מיקי לוי: אבל אתם חוזרים על אותם דברים פעם אחר פעם.

מיקי לוי: ביקשנו, התחננו: תעשו סעיפי תקציב שונים.

מיקי לוי: אתם לא מאפשרים לנו לבצע את העבודה שלנו.

מיקי לוי: מה, אני יכול להצביע נגד העברת כסף לנכים?

מיקי לוי: בוודאי שלא.

מיקי לוי: אבל כרכתם באותה העברה תקציבית איזה כסף קואליציוני, איזה כסף שהבטחתם לאיזה חבר כנסת כדי שיצביע בעד התקציב.

משה שגיא: דווקא פה ההסכמים הקואליציוניים הם לא נוראיים.

מיקי לוי: חלקם נוראיים.

מיקי לוי: בעיני המתבונן, גפני.

מיכל בירן: בקשתי אלף פעמים להפריד.

משה שגיא: נכון, בסדר, ביקשתי עוד כמה דברים.

משה שגיא: אין פה הרבה, אבל בסדר.

משה שגיא: נרשמו, טמיר?

משה שגיא: שמולי, עודד ומיכל.

משה שגיא: כן.

איליה כץ: חברי הוועדה, הסיבה שיש יחסית הרבה שינויים תקציביים שמגיעים היום הם בגלל שעבר יחסית הרבה זמן ממועד אישור התקציב לשנת 2018.

איליה כץ: התקציב אושר בדצמבר 2016, מה שאומר שעברה מעל לשנה וחצי מהמועד שהתקציב אושר.

מיכל בירן: זה מטריף את הדעת, הטיעון הזה.

מיכל בירן: אנחנו גם מתחננים שיעשו את זה בזמן, ואומרים שאי אפשר לצפות כל כך קדימה, ואז מקבלים את זה אחר כך בהפוכה.

משה שגיא: לא, אבל זה בגלל תקציב דו-שנתי, נכון?

איליה כץ: נכון, היושב-ראש.

משה שגיא: לא איבדתם את חוש ההומור.

משה שגיא: זה בגלל שזה תקציב דו-שנתי.

מיכל בירן: כן, אבל הם לא היו חייבים לעשות את זה דו-שנתי.

משה שגיא: תקציב דו-שנתי, אין מציאות טכנית.

מיכל בירן: שוב, זה לא היה פה אחרי בחירות, אנחנו אומרים: אין מה לעשות.

מיכל בירן: הם בחרו שזה יהיה ככה.

משה שגיא: לא, הם לא ביקשו.

עודד פורר: יש לתקציב דו-שנתי יתרונות אחרים.

משה שגיא: הם לא ביקשו.

משה שגיא: יש לי הרבה האשמות לאגף תקציבים, בנושא הזה הם לא היו בעד.

מיכל בירן: האמת שעכשיו אני נזכרת.

מיכל בירן: צודק.

משה שגיא: היה לזה מעלה, לתקציב הדו-שנתי, שהממשלה מחזיקה מעמד.

משה שגיא: נכון?

משה שגיא: אסור לי להגיד את זה, נכון?

עודד פורר: למה?

עודד פורר: זו אחת מהמעלות.

עודד פורר: היו עוד מעלות.

משה שגיא: אני לא אהבתי את התקציב הדו-שנתי.

מיקי לוי: אף אחד לא אהב.

משה שגיא: וזה לא אגף התקציבים שביקש.

מיקי לוי: נכון, הם רצו חד-שנתי.

משה שגיא: הם רצו חד-שנתי.

מיקי לוי: גם שר האוצר, לזכותו ייאמר, שרצה חד-שנתי.

משה שגיא: כן, בסדר.

משה שגיא: עד גבול מסוים.

מיקי לוי: כן, היה מזל, אתה יודע.

משה שגיא: טוב.

משה שגיא: עוד משהו?

משה שגיא: מי החליט על הקיצוצים במשרדים?

משה שגיא: מי החליט?

משה שגיא: וכשאני שואל למה יש קיצוץ במשרד כזה בסעיף כזה אז אומרים לי שאתם דרשתם.

איליה כץ: למעשה הממשלה מחליטה על גובה הקיצוץ במשרדים.

משה שגיא: במשרדים ספציפית?

איליה כץ: על גובה הקיצוץ.

איליה כץ: חלוקת הקיצוץ בתוך המשרדים נעשית בהסכמות עם המשרד הרלוונטי.

איליה כץ: וככל שאין הסכמות עם המשרד הרלוונטי, אז למעשה ההחלטה היא רוחבית בכל התקנות.

עודד פורר: אז זאת אומרת שהקיצוץ גם עצמו הוא לא קיצוץ רוחבי.

עודד פורר: אתם החלטתם על גובה שונה, אחוז שונה קוצץ מכל משרד.

איליה כץ: לא, האחוז הוא קבוע בכל משרד ומשרד.

איליה כץ: סכום החלוקה בין התקנות - - -

עודד פורר: אם קוצץ במשרד העלייה והקליטה 60 מיליון שקל, שתקציבו סדר גודל של 2 מיליארד שקל, אם זכרוני אינו מטעני, ובמשרד החינוך שתקציבו סדר גודל של 60 מיליארד שקל קוצץ 350, היחס הוא לא אותו יחס, זאת אומרת האחוז הוא לא אותו אחוז.

איליה כץ: הסיבה היא שנושאים שכריים הם לא חלק מה-flat הזה.

איליה כץ: זה flat קניות, הוא רק על תקציב הקניות של המשרדים.

איליה כץ: בנוסף לזה, נושאים שמעוגנים בחוק - - -

עודד פורר: זאת אומרת, משרד שהוא עתיר כוח אדם - - -

איליה כץ: יש עליו לפעמים "פלאטים" של כוח אדם, פשוט לא ה"פלאטים" האלה.

מיקי לוי: אתה יכול לתת הוראה לקצץ משרות.

מיקי לוי: הוא נותן לפעמים הוראה לקצץ משרות.

עודד פורר: לא, הוא אומר שה-flat הוא על קניות, הוא לא על משרות.

איליה כץ: ה-flat הנוכחי שמובא בפני הוועדה הוא flat של קניות.

עודד פורר: למה לא שקלתם כבר לעשות קצת קיצוץ בכוח האדם?

מיכל בירן: אל תיתן להם רעיונות.

עודד פורר: למה?

עודד פורר: שירות המדינה הוא - - -

משה שגיא: הם יעשו גם וגם.

מיכל בירן: המערכת מורעבת.

מיקי לוי: אבל הוא עושה גם.

מיקי לוי: תגיד.

מיקי לוי: הוא עושה.

משה שגיא: גם וגם.

מיקי לוי: אפשר שאלה בבקשה?

משה שגיא: כן, תיכף אני נותן לכולם.

עודד פורר: אם אתם הורגים פרויקטים, וקיצצתם את תקציב הקניות, אז גם צריך פחות כוח אדם שיפעיל תקציבים לפעמים.

מיכל בירן: אנחנו לא שם, עודד.

עודד פורר: תאמיני לי שכן.

עודד פורר: 30% הם יכולים להוריד.

עודד פורר: השירות יהיה יותר טוב.

משה שגיא: משה שגיא, אתה ותיק במשרד החינוך.

משה שגיא: אני רוצה לדעת לגבי הקיצוץ אצלכם.

משה שגיא: מי מחליט על הקיצוץ?

משה שגיא: הוא טוען שאתם מחליטים.

משה שגיא: אתה יכול להגיד מה מצב משרד החינוך, שהוא משרד מאוד גדול?

משה שגיא: הקיצוץ שהושת על משרד החינוך הוא על סעיפי הפעולות או הקניות, כפי שצוין.

משה שגיא: כפי שזה מופיע באגף תקציבים באוצר, יש רשימת תקנות עם ניהול כלכלי - - - הכלכלי נקבע אותו שיעור קיצוץ flat על אותן תקנות.

משה שגיא: ומשרד החינוך הפעיל ככתבו וכלשונו את הקיצוץ על אותן תקנות.

משה שגיא: שמי קבע אותן?

משה שגיא: אנחנו קיבלנו את זה ממשרד האוצר, את רשימת התקנות.

משה שגיא: בהחלטת הממשלה נאמר שזה ייעשה בתיאום, זאת אומרת שרשימת הקיצוצים תהיה בהתאם להחלטת האוצר, אלא אם נעשה בתיאום ובהסכמת האוצר - - -

משה שגיא: הקיצוצים אצלכם נעשו על ידי האוצר?

משה שגיא: לא, נעשו על ידי המשרד לפי אותה רשימה של האוצר - - -

מיכל בירן: אני לא מצליחה בהבנת הנשמע, אני לא מצליחה להבין מה אתה אומר.

משה שגיא: אז על ידי האוצר.

שגית אפיק: אבל זה לא מה שאיליה אמר.

שגית אפיק: מה שמשה אומר שונה ממה שאתה אמרת, איליה.

איליה כץ: אני לא חושב שזה שונה.

איליה כץ: אני אנסה לחדד.

איליה כץ: אנחנו בסוף, בהתאם להחלטת הממשלה, אנחנו בדיאלוג מול המשרד לגבי מאיפה התקציב ירד.

איליה כץ: ככל שאין הסכמות - - -

משה שגיא: שנייה, אני מבקש.

משה שגיא: אין צורך בהגנה בעניין הזה, אני רוצה לדעת את האמת.

איליה כץ: זו האמת.

משה שגיא: אומר משה שגיא, אני סומך עליו, הוא ותיק במשרד החינוך, הוא עבר הרבה קיצוצים וקיצוצי flat, והוא עבר הרבה תקציבים.

משה שגיא: הוא אומר ככה: אתה שולח לו רשימה ואומר לו: תקצץ בסעיף הזה כך ובסעיף הזה כך ובסעיף הזה כך.

משה שגיא: הוא כמעט ולא מתווכח איתך, מכיוון שבסוף, אם אני מפרש אותו נכון, אם הוא ינהל איתך דיון, בסוף אתה מחליט.

משה שגיא: זאת אומרת, אתה מחליט בהתחלה, אתה מחליט באמצע ואתה מחליט בסוף.

משה שגיא: אם אני אחרוג מאותו שיעור הנקרא רשימת תקנות, אני הולך להביא קיצוץ אבל בשיעור הרבה יותר גבוה בתקנות אחרות.

שגית אפיק: האוצר נותן לך רשימת תקנות שבהן אתה - - -

משה שגיא: כן, זה מה שהוא אמר.

משה שגיא: האוצר נותן לי רשימת תקנות.

משה שגיא: הסכום נקבע על בסיס רשימת תקנות.

שגית אפיק: - - -

משה שגיא: לא, אבל את זה הוא לא אמר.

משה שגיא: נברר את זה עד תום.

איליה כץ: היושב-ראש, אני אשמח להסביר את זה.

משה שגיא: תסביר, בבקשה.

בהחלטת הממשלה: כלומר, כמו שציינו לפני זה, ברירת המחדל היא שזה יורד מכל התקנות באופן שווה, אלא אם המשרדים הגיעו להסכמה ביניהם על הפחתה אחרת.

משה שגיא: ומה קורה בהפחתה הזאת במשרד החינוך?

משה שגיא: הפחתה אחידה על כל הרשימה, אחרת היינו צריכים להפעיל - - -

משה שגיא: לא, רגע, לאט-לאט.

משה שגיא: מה קורה עכשיו בהפחתה הזאת?

משה שגיא: משרד האוצר נתן לכם רשימה ואתם קיצצתם לפי מה שהם אמרו?

משה שגיא: כן.

משה שגיא: לא שיניתם כלום?

משה שגיא: לא שינינו.

משה שגיא: למה?

משה שגיא: בגלל שאם הייתם משנים, מה היה קורה?

זוהיר בהלול: שזה בסדר שהם מתערבים בתכנים שלהם?

משה שגיא: רגע, זוהיר, אני רק רוצה לדעת את האמת, בגלל שהפקידים אומרים לי דברים אחרים.

מיכל בירן: לא רק זה.

מיכל בירן: סליחה, מה מבינים אנשי האוצר ברזולוציה של כל המשרדים?

מיכל בירן: בשביל זה יש אנשי מקצוע.

משה שגיא: ואז אם היית משנה בסעיף מסוים או בסעיפים אחדים, מה אז היה קורה?

משה שגיא: אז הייתי צריך להגדיל את הקיצוץ בסעיפים אחרים.

איליה כץ: הרשימה היא אחידה, בלי שיקול דעת.

איליה כץ: לכל התקנות באופן שווה.

מיכל בירן: אבל אתם בחרתם את חלק מהתקנות מתוך המשרד?

קריאה: לא בחרנו.

קריאה: זה לפי המיון.

קריאה: כל תקנה שמסווגת כקניות קוצצה, וכל אחת מהתקנות האלו הופחתה בשיעור אחוזי שווה.

משה שגיא: לא, הוא לא אומר, בגלל שהוא נותן רשימה.

משה שגיא: בסדר, אני לא אתקן את זה.

שגית אפיק: הוא אמר שהוא נותן רשימה.

מיכל בירן: לא, אבל התשובה שלהם פה בצד הייתה, שבעצם כל מה שהוא מתקציב קניות קיבל הפחתה אחוזית זהה.

מיכל בירן: ואז מה?

מיכל בירן: ואז היה לך שיקול - - -

קריאה: נכון.

קריאה: הרשימה היא לפי הניהול הכלכלי, הוא לא בוחר פר תקנה.

משה שגיא: השיקול הוא זה שאם הייתי מחליף תקנה - - - הייתי צריך להשית את הקיצוץ על תקנות אחרות ולהביא את זה לעשרות אחוזים.

איציק שמולי: שהן באותה רשימה, כלומר?

משה שגיא: שהן באותה רשימה.

מיכל בירן: אבל מה שאני לא מצליחה להבין, כי כאן יש טענה שלכאורה הם לא בחרו את הסעיפים ברשימה אלא כל מה שהוא בקניות, אבל זה נשמע לי קצת - - -

איציק שמולי: מה זה קניות?

איציק שמולי: קניות זה גם תלמידים בפנימיות.

קריאה: הרשימה היא לפי ניהול כלכלי.

קריאה: כל מה - - -

משה שגיא: תראה עם מה אנחנו חיים.

קריאה: זו הרשימה, אנחנו לא בוחרים.

משה שגיא: אליה, אני לוקח את משרד החינוך כדוגמה, לא בגלל שיש לי משהו.

משה שגיא: דווקאי יש לי במשרד הרווחה משהו.

משה שגיא: אתה לוקח את משרד החינוך, אתה לא מכיר את המשרד.

משה שגיא: אתה מכיר מראותך כאגף תקציבים.

משה שגיא: אתה מחליט באיזה סעיפים מקצצים, אתה נותן לו רשימה.

משה שגיא: למה?

משה שגיא: הרי הוא איש המקצוע.

משה שגיא: תגיד לו: תן לי את הרשימה.

משה שגיא: למה אתה נותן את הרשימה?

איליה כץ: היושב-ראש, אני אחדד עוד פעם.

איליה כץ: אנחנו עובדים לפי החלטת הממשלה.

איליה כץ: החלטת הממשלה אומרת: ברירת המחדל - - -

משה שגיא: לא, הבנתי.

משה שגיא: כל הזמן הממשלה.

משה שגיא: אני שואל שאלה מקצועית.

משה שגיא: עודד, אני שואל שאלה מקצועית.

משה שגיא: הוא לא המשרד, הוא משרד האוצר.

משה שגיא: הוא צריך את הקיצוץ, הוא צריך להגיע לתוצאה של הקיצוץ flat.

משה שגיא: אני שואל אותך: למה אתה נותן למשה שגיא רשימה, ואתה אומר לו: תקצץ את הרשימה הזו?

משה שגיא: כך אמרת.

משה שגיא: הוא מכיר את המשרד, תגיד לו: תביא אתה רשימה, שהתוצאה שלה תהיה מיליון שקל.

משה שגיא: שהוא יביא את הרשימה, למה אתה מביא?

משה שגיא: מאיפה אתה יודע במה לקצץ ובמה לא?

איליה כץ: אנחנו לא יודעים ממה לקצץ וממה לא.

איליה כץ: הרשימה היא טכנית.

איליה כץ: הרשימה היא פשוט כל התקנות של המשרד, בניכוי תקנות שכר, בניכוי תקנות שמעוגנות - - -

משה שגיא: טוב.

משה שגיא: אני רק לא רוצה להוציא את התקנה הזאת, להראות שזה לא נכון.

משה שגיא: משה, אומץ, אומץ.

עודד פורר: אתה מנהל איתו משא ומתן כשבא אליך משה ואומר לך: תשמע, אבל את התקנות האלה - - -

מיקי לוי: תגיד, כמה המצרפי עד 2021?

מיקי לוי: כמה הקיצוץ הרוחבי, שהולך עד 2021 במשרד החינוך?

משה שגיא: - - -

מיקי לוי: מיליארד שקל, אני אעזור לך.

מיקי לוי: 985 מיליון שקלים 743.

מיקי לוי: זה פחות או יותר באלפים, שזה סכום אדיר.

מיקי לוי: ואני שומע כל היום את שר החינוך – קיצוץ כיתות, קיצוץ כיתות.

משה שגיא: מאיפה תביא לי את הכסף?

מיקי לוי: אני שומע אותו.

מיקי לוי: עכשיו כבר קיבלו עיריות מסוימות בשפלה, בחינוך הממלכתי, שמשנה הבאה מאחדים כיתות.

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: כי אין כסף.

זוהיר בהלול: חוזרים לעולם השלישי.

מיקי לוי: רק שנדע על מה אנחנו מדברים פה.

מיקי לוי: תודה.

עודד פורר: בוטל הקיצוץ של כיתות א'-ב' במתמטיקה ואנגלית.

מיקי לוי: כולם בהלם.

יצחק וקנין: אנחנו לא בהלם.

יצחק וקנין: מה יש פה להיות בהלם?

יצחק וקנין: הדברים ידועים.

עודד פורר: כולם בהלם מזה שמופתעים.

מיקי לוי: בהלם ואלם, עם ה"א ועם אל"ף, איציק.

יצחק וקנין: כולנו מבינים שבקיצוץ הפעולות נפגעות ולא השכר.

יצחק וקנין: ומשרד החינוך זה משרד עתיר שכר.

יצחק וקנין: לצערנו הרב, כשזה נופל על הפעולות זה פוגע לפעמים בפעולות מאוד חשובות, אני אומר לכם את זה.

יצחק וקנין: אם היו מביאים לנו פירוט אמיתי פה על הפעולות שמקוצצות, הייתם מבינים על מה אתם - - -

עודד פורר: אם צמצמת פעולות, אתה יכול לצמצם גם כוח אדם.

עודד פורר: אבל הם לא עושים את זה.

יצחק וקנין: בוא נגיד, האפשרויות שלך בכוח אדם הן מאוד מאוד מצומצמות, כי חלק זה מורים, זה גננות, זה סייעות - - -

משה שגיא: אני לא רוצה להלאות את הוועדה, אבל אני אדבר איתך על העניין הזה.

משה שגיא: יש קיצוץ במשרד הרווחה של שירותי קהילה – 3,850,000.

משה שגיא: מתוך ה-3,850,000, 3 מיליון זה פגיעה בנו.

משה שגיא: ואתם מכירים את זה.

משה שגיא: ואז אני רוצה להבין, האם זה מסתדר על החלטת הממשלה?

משה שגיא: ואמר קצין התקציבים, ביקשתי מהעוזר שלי שישאל אותו אם הוא מוכן שאני אגיד את זה, הוא אומר: כן.

משה שגיא: אתם הכתבתם את זה.

משה שגיא: למה אמרתם שמתוך שירותי קהילה 3 מיליון יקוצץ בסעיף אחד?

משה שגיא: למה לא יהיה flat?

איליה כץ: היושב-ראש, חשוב לחדד שהקיצוץ הזה - - -

משה שגיא: אתה יודע מה, אני לא רוצה לקיים את הדיון הזה פה.

משה שגיא: אני מבקש ממך: תדבר איתי.

משה שגיא: אתה עובר על החלטת הממשלה, מפני שבהחלטת הממשלה זה לא כתוב שאתה הולך ומקצץ נקודתית, עם פינצטה במקום מסוים, וקצין התקציבים אומר שזה מה שקרה.

משה שגיא: הוא לא הסכים לקיצוץ הזה, הוא רצה קיצוץ flat, ולא הסכמתם.

משה שגיא: כאילו יש לכם מגמה.

משה שגיא: אני לא מאמין שזה נכון.

משה שגיא: בסדר, אני לא רוצה להלאות את הוועדה.

משה שגיא: אתם לא עומדים בקיצוץ flat לפי החלטת הממשלה.

משה שגיא: אל תתהדר בעניין הזה.

משה שגיא: וגם החלטת הממשלה זה לא קדוש.

משה שגיא: זה דבר שצריך לדון עליו.

משה שגיא: אבל אני אדבר איתך על העניין הזה, בלאו הכי לא יצא לי מזה שום דבר.

מיקי לוי: אני גם רוצה להסב את תשומת הלב של אדוני, שחלק מהקיצוצים הרוחביים הם עד 2021.

מיקי לוי: זאת אומרת, חלקם יבואו על ראשו של שר האוצר הבא, פלוס מינוס.

זוהיר בהלול: שהוא מי?

מיקי לוי: לא יודע.

מיקי לוי: זה לא משנה.

משה שגיא: מיקי, אתה צודק.

משה שגיא: אתה צודק.

משה שגיא: אנחנו יודעים את זה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: לא, רציתי לריב איתך.

מיקי לוי: אמרת לי אתה צודק, הוצאת לי את האוויר.

משה שגיא: לא, אתה לא צריך לריב איתי.

מיקי לוי: אל תגיד לי אתה צודק, תעשה לי טובה.

משה שגיא: אתה אומר דברים נכונים, הם יודעים את זה.

משה שגיא: זו תמונת המצב.

משה שגיא: מה אפשר לעשות?

משה שגיא: זהו.

משה שגיא: ואף אחד מאיתנו לא יודע מי יהיה שר האוצר הבא.

משה שגיא: זה לא נושא פוליטי, זה נושא מקצועי, שאכן אם רוצים את התהליך הזה זה התהליך שהם מציעים.

משה שגיא: כן, חבר הכנסת שמולי ואחריו חבר הכנסת עודד פורר.

איציק שמולי: תראו, אני רוצה להגיד שני דברים.

איציק שמולי: אחד, אני בהחלט מתחבר למה שאתה אמרת, זה לא דבר חדש בוועדה, העברות תקציביות, אבל סדר הגודל הזה, וכשאתה, איליה, מדבר איתנו במונחים של קביעת סדרי עדיפויות, בחיתוכים בסדר גודל כזה בתקציב זה דבר שהוא פשוט מופרך.

איציק שמולי: עכשיו, הטענה שלי היא לא אליך, אתה עושה את עבודתך.

איציק שמולי: אני רוצה לפנות לנציגי המשרדים שנמצאים כאן – גם משרד החינוך, גם משרד הבריאות וגם משרד הרווחה – אני חושב שמרגע שאתם מקבלים את הרשימה as is ולא נאבקים על מה שאמר היושב-ראש, להגיד: אנחנו מבינים שזה סדר הגודל של החיתוך שאנחנו צריכים להביא מהתקציב שלנו, אבל אנחנו רוצים להיות אלה שאומרים כמה מורידים ממה.

איציק שמולי: אני חושב שאתם צריכים לכל הפחות כאן להסביר לנו את המשמעות של חלק מהדברים שעליהם מדובר.

איציק שמולי: למשל, במשרד החינוך, חיתוך של 15 מיליון שקל במערך ההסעות, כנראה של החינוך המיוחד ומי יודע מה.

איציק שמולי: אתה יכול להסביר לי איך זה הולך לקרות בפועל?

איציק שמולי: 60 מיליון שקל בפרויקטים של נוער בסיכון.

איציק שמולי: תסביר לי את המשמעות, מה הולך לקרות מחר בבוקר?

איציק שמולי: איך אתה הולך לבצע את זה?

משה שגיא: אם אתה יכול לרשום את הדברים, אני אאפשר אחרי שכל חברי הכנסת ידברו להשיב על זה.

איציק שמולי: עוד דבר שאני מבקש לדעת – קופות החולים.

איציק שמולי: אני מכאן הולך לדיון חירום בוועדת העבודה והרווחה עם מנכ"ל משרד הבריאות גם על המשבר עם הפרה-רפואי וגם על המשבר עם קופות החולים.

איציק שמולי: מדברים על תורים, תורים, תורים, תורים.

איציק שמולי: למה יש תורים?

איציק שמולי: בגלל הסדרי בחירה שערורייתיים עם בתי החולים, שנובעים מהמצוקה התקציבית של הקופות.

מיקי לוי: אבל יש קיצוץ בקופות גם, איציק.

נכון. אני אומר: עוד דברים שאני מבקש להבין – בתקציב משרד הרווחה, האגף לטיפול באדם עם מוגבלות שכלית התפתחותית – 60 מיליון שקל.

נכון. אני אומר: אני רוצה להבין איזה שירותים הולכים להיפגע לאוכלוסייה הזו.

נכון. אני אומר: זה בתור התחלה.

משה שגיא: תודה רבה.

משה שגיא: הם ישיבו ביחד, בגלל שיהיו עוד שאלות.

משה שגיא: עודד פורר ואחריו מיכל בירן.

עודד פורר: אז קודם כול, אני חייב לומר בהקשר הזה - - -

איציק שמולי: עודד, סליחה, אני יכול להוסיף עוד משפט?

עודד פורר: ודאי.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, יש עכשיו את כל הטרגדיה של מה שקורה בפעוטונים.

איציק שמולי: יש פה סעיף מקומם במיוחד של קיצוץ של 98 מיליון שקל מסבסוד מעונות היום המפוקחים.

איציק שמולי: המשמעות של זה – פחות מקומות במעונות המפוקחים ויותר ילדים שילכו לגיהינום הזה בחלק מהפעוטונים.

איציק שמולי: גם על זה אני רוצה לדעת.

משה שגיא: אוקיי.

משה שגיא: אחרי זה אני אבקש תשובה.

משה שגיא: תודה.

משה שגיא: עודד.

עודד פורר: ראשית, הערה כללית.

עודד פורר: אנחנו ניהלנו פה דיון על נושא של מיגון הצפון לא מזמן, ודיברנו על צורך ב-150 מיליון שקל לפחות כשלב ראשון, שהוא השלב של אותה מערכת הגנה.

עודד פורר: הרי אין טעם למגן במקלטים אם האזעקה לא מאפשרת להם אפילו לרוץ למקלטים.

משה שגיא: על זה דיברתי עם שר האוצר.

משה שגיא: הוא אמר לי שהוא ככל הנראה יביא את הכסף, חצי משרד האוצר וחצי משרד הביטחון.

משה שגיא: על התראה אתה מדבר?

עודד פורר: כן.

משה שגיא: זה מה שהוא אמר לי – אני מתכוון לממש את זה.

עודד פורר: כשמגיעים לפה עם נושא כל כך כבד – כל יום שעובר, אנחנו לא יודעים מה ילד סוף השבוע הזה, כפי שלא ידענו מה ילד סוף השבוע ההוא במאי, אנחנו מדברים על לפני חודש.

עודד פורר: עכשיו, הקיצוצים במשרד החינוך אלה קיצוצים שאני הייתי מבקש לקבל עליהם פירוט קצת יותר נרחב.

עודד פורר: אני לא יודע אם אתה מתכנן לעשות את זה בהמשך הדיון או לא.

עודד פורר: אבל יש פה כמה קיצוצים.

עודד פורר: אתה אומר שלא מקצצים בכוח אדם, אבל אני רואה שדווקא בתנאי השירות של כוח אדם בהוראה כן מקצצים.

עודד פורר: מדוע מקצצים בתנאי השירות של כוח האדם בהוראה, אבל לא מקצצים בתנאי השירות של כוח האדם שאינו בהוראה?

עודד פורר: למה דווקא המורים הם אלה שהולכים להיפגע?

עודד פורר: ואז גם מה המשמעות של הקיצוץ הזה.

עודד פורר: מהצד השני, פעילויות ופרויקטים במערכת החינוך זאת כותרת יפה, אבל מדובר על קיצוץ של 26 מיליון שקל.

עודד פורר: איזה פעילויות ואיזה פרויקטים הולכים להיסגר?

עודד פורר: הוועדה – כדאי שתדע.

עודד פורר: כנ"ל לגבי קידום ילדים ונוער – קיצוץ של 60 מיליון שקל.

עודד פורר: על הארכת יום הלימודים כבר בכלל אין מה לדבר, הרי זו אות מתה בחוק יום לימודים ארוך.

עודד פורר: כמו כן, מה המשמעות של קיצוץ 13 מיליון שקל של אחזקת תלמידים בפנימיות?

עודד פורר: עכשיו יחזיקו אותם פחות, הם יצטרכו לחיות עם פחות אוכל?

עודד פורר: איך הולך להיות - - -

משה שגיא: השאלה ברורה.

משה שגיא: מיכל בירן, בבקשה, ואחריה מיקי לוי.

מיכל בירן: אני לא אדם בלתי רציונלי.

מיכל בירן: ואם היינו במצב, וקורים מצבים כאלה למדינות, שנופלת עליך קטסטרופה כלכלית גדולה, ואין מנוס, וכולם צריכים להדק חגורה.

מיכל בירן: ואז עם כל הצער והכאב, צריך לחתוך בבשר החי.

מיכל בירן: אבל זה לא המצב.

מיכל בירן: כל שנה אנחנו מסיימים עם כמעט 20 מיליארד עודפי גבייה ממיסים.

מיכל בירן: כשכחלון בוחר לתת את ההטבות, עם השלטים הגדולים והנטו, כשהוא בוחר להוריד מס חברות, שזה עבר כאן, כל אחוז שהורידו ממס חברות זה עוד כמעט מיליארד שקלים שיורד קבוע מהתקציב, כשהוא בא ואומר את זה הוא אומר: אבל יש.

מיכל בירן: אני לא מסתכל לחבר הכנסת שמולי בעיניים ואומר לו: זה יהיה במקום הסעות לילדים עם מוגבלויות.

מיכל בירן: חלילה, יש כסף, אני רוצה גם לצ'פר.

ואז אנחנו אומרים: עכשיו שובתים 5,000 עובדים רופאים פרה-רפואיים שמשתכרים כלום – 35–40 שקלים בשעה.

ואז אנחנו אומרים: כשתושבי ישראל מחכים בתורים בלתי אפשריים לילד שצריך פיזיותרפיה, למישהו שצריך קלינאית תקשורת.

ואז אנחנו אומרים: המצב הוא בלתי נסבל עכשיו.

ואז אנחנו אומרים: ואז אתם אומרים שאתם מקצצים עוד 170 מיליון?

משה שגיא: אתה אומר שלא צריך קיצוץ רוחבי, יש מספיק כסף כדי לממן את הדברים האלה שהם חשובים.

איציק שמולי: הונאה.

מיכל בירן: זאת הונאה, מה שעשו לנו.

משה שגיא: אני מבקש לא לדבר בשמי.

מיכל בירן: וכמעט רשעות, לגרום לכזה נזק לאנשים הכי נזקקים בחברה הישראלית, כשאנחנו בכלל לא במצב חירום.

משה שגיא: טוב.

משה שגיא: יש פה שאלה, משרד האוצר, שאתם תצטרכו לענות עליה.

משה שגיא: זו שאלה שגם אני שואל אותה.

משה שגיא: אני אצביע מכיוון שאני חבר בקואליציה, אבל למה צריך לעשות את הקיצוץ הזה אם יש כסף מהכנסות ממיסים.

משה שגיא: ואל תגידו את המילה נומרטור, כי אסור להגיד את המילה הזאת פה, את זה תגידו בוועדות אחרות.

משה שגיא: אנחנו יצרנו את הטיפשות הזאת.

משה שגיא: אבל למה צריך כזה קיצוץ שפוגע בבשר החי?

משה שגיא: יש כסף, אפשר להביא את הכסף הזה.

משה שגיא: 5 מיליארד שקל הוא לא דבר בשמיים, הוא דבר שאפשר להביא אותו.

משה שגיא: אתם תצטרכו לענות על השאלה הזאת שחוזרת על עצמה כל הזמן.

משה שגיא: תודה.

משה שגיא: מיקי לוי, ואחריו מוסי רז וזוהיר בהלול.

מיקי לוי: תראה, אדוני, אין כסף.

משה שגיא: אין כסף?

מיקי לוי: אין כסף, אני הפעם אצא להגנתם, כי הגבייה ברבעון הראשון לא עמדה בציפיות.

מיקי לוי: אחד.

מיקי לוי: ברבעונים הקודמים של השנה הקודמת חילקו – לא רוצה להגיד איפה חילקו.

מיקי לוי: נדלקה לי נורית אדומה, אם מדינת ישראל מוציאה למכירה את האחוזים שיש לה, את מניית הזהב בבנק לאומי, אם אני לא טועה.

מיקי לוי: עכשיו, יש שם 2 מיליארד שקלים בסך הכול.

מיקי לוי: זה כל הסיפור, כדי שהמדינה תשלוט איכשהו בבנק.

מיקי לוי: אז כשמוציאים דבר כזה למכירה נדלקים אצלי האנטנות.

מיקי לוי: למה מוציאים למכירה?

מיקי לוי: אני לא יודע.

מיקי לוי: בהזדמנות הייתי מאוד שמח גם לשמוע על העניין הזה – 2 מיליארד שקל.

משה שגיא: כן, הוא הסביר לי, החשב הכללי, אבל מה זה רלוונטי?

מיכל בירן: תגיד, מיקי, זה נשמע לך הגיוני?

מיכל בירן: כל שנה יש כמעט 20 מיליארד עודפים, על רבעון אחד אתה אומר נקצץ בבשר החי?

משה שגיא: לא חשוב.

משה שגיא: מיכל, בבקשה.

משה שגיא: מיקי, בוא.

מיכל בירן: סליחה.

מיקי לוי: לא, אין, כרגע אין.

עודד פורר: את ה-20 מיליארד האלה כבר חילקו, מיכל.

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: הנה התשובה.

מיקי לוי: עכשיו, תראה, יש כל כך הרבה נושאים, שאין לי טעם להגיד: זה, זה, זה, זה.

מיקי לוי: מהחינוך 400 מיליון שקלים רק בשנה הזו ובשנה הקודמת – זה טירוף.

מיקי לוי: מהחינוך, ילדינו, לא חשוב איפה.

מיקי לוי: אני לא מבקר אתכם, את הפקידים הבכירים.

מיקי לוי: אתם קיבלתם הוראה, כי יש בעיה כספית.

שמרגיזים אותי: עכשיו, עשיתי רשימה ענקית, אין היגיון להקריא אותה, של דברי הזויים שהולכים לקצץ בהם ולפגוע בבשר החי.

שמרגיזים אותי: ואין לי טענות אליכם, ולא למשרד החינוך, שהולך לצרף כיתות.

שמרגיזים אותי: משהו לא בסדר.

שמרגיזים אותי: 5.5 מיליארד שקל – לא מקובל עליי.

שמרגיזים אותי: ושאלה אחת, איליה: כמה קיצוץ 17'–18' עד היום באחוזים, בבקשה?

שמרגיזים אותי: תבואו אליי עם התשובה הזאת מסודרת.

משה שגיא: טוב.

משה שגיא: תודה רבה.

משה שגיא: מוסי רז, האחרון – זוהיר בהלול.

מוסי רז: קשה מאוד לדבר על הנושא הזה, משום שלמעשה מביאים לנו תקציב כמעט אחר.

מוסי רז: אני לא מכיר, שאלתי אותך, אתה ותיק פה אולי יותר מכולם - - -

משה שגיא: לא, למה זה כמעט תקציב אחר?

משה שגיא: שינוי גדול.

מוסי רז: אולי הכי גדול בתולדות המדינה.

משה שגיא: אולי.

משה שגיא: אני לא - - -

מוסי רז: אולי היה עוד אחד.

מוסי רז: זה שינוי דרסטי.

משה שגיא: בזמן שלי לא היה כזה, אבל היו קיצוצים גדולים.

מוסי רז: כן.

מוסי רז: זו לא העברה תקציבית במובן של מעבירים 10 מיליון מסעיף אחד לסעיף שונה.

מוסי רז: מדובר פה על מיליארדים שעוברים.

מוסי רז: קודם כול, צריך לשאול את השאלה: האם בכלל אנחנו חייבים לעמוד בכללים שנקבעו קודם, של נומרטור וכו'?

מוסי רז: כשאנחנו ראינו פה בוועדה הזו, שיש כל מיני קונצים: יש כל מיני עתודות שאפשר להפריש.

מוסי רז: וראינו כבר את הקונצים האלה.

מיכל בירן: קופסאות מחוץ לתקציב.

מוסי רז: קופסאות מחוץ לתקציב.

מוסי רז: אבל זה כבר טיפונת עתיק.

מוסי רז: עתודות – אני מדבר מהשנה, לא מאיזושהי המצאה שלקחתי מההתנתקות לפני עשר שנים.

מוסי רז: אז זו השאלה הראשונה.

שאלה שנייה: נושא שלישי, יש לי איזושהי אג'נדה, וכנראה אני לא היחיד פה בוועדה שיש לו אג'נדה, אני רוצה להצביע בעד העלאת קצבת הנכים, אבל אני לא מוכן להצביע בעד דברים שמביאים פה.

שאלה שנייה: אגב, קוראים להם בשפה מכובסת.

שאלה שנייה: כתוב פה: 6 מיליון עבור אתר זמני ל"נתיב האבות".

שאלה שנייה: אני זוכר, או יותר נכון עדכנה אותי היועצת שלי, שב-7 במאי כבר העברנו 21 מיליון הרשאה להתחייב.

שאלה שנייה: איך זה שפתאום - - -

משה שגיא: אתה נגד "נתיב האבות"?

מוסי רז: לא, אני בעד שהם יחזרו לארץ.

מוסי רז: אני בעד להעביר למשרד הקליטה, כדי לקלוט אותם בארץ.

מוסי רז: אגב, היום הם כבר עברו.

מוסי רז: אז איך הם עברו אם לא העברנו את הכסף?

מוסי רז: יש לנו תשובות לשאלה הזו?

מוסי רז: הרי הם עברו היום.

מוסי רז: אז איך זה קרה?

מוסי רז: דבר שני, יש כאן 45 מיליארד.

מוסי רז: וזה לא יעזור שישתמשו בביטויים שאינם נכונים, 45 מיליארד למימון הנסיעה החצי חינם של המתנחלים.

עודד פורר: 45 מיליון.

מוסי רז: 45 מיליון, סליחה.

מוסי רז: תודה על התיקון.

מוסי רז: 45 מיליון למימון הנסיעה החצי חינם שלהם.

מוסי רז: שלא יגידו מיגון.

מוסי רז: מי שמשלם חצי, ואותו דווקא צריך למגן, למה שישלם חצי?

מוסי רז: בואו נשים לדבר הזה סוף.

מוסי רז: פעם אחת שייקנו רב-קו, כל התושבים שם, וזה יממן את ה-45 מיליון הזה.

מוסי רז: מה זה 45 מיליון?

מוסי רז: זה 90 שקל למתיישב.

מוסי רז: שייקנו רב-קו פעם אחת בחיים ונפטרה הבעיה.

מוסי רז: למה הם צריכים לנסוע בחצי חינם, כשאזרחי ישראל משלמים על נסיעה באוטובוס.

מיקי לוי: בחינם.

מיקי לוי: בצהובים נוסעים חינם.

מוסי רז: אה, בצהובים ודאי.

מוסי רז: חלק חינם, חלק חצי חינם.

עודד פורר: גם במושבים ובקיבוצים נוסעים בצהובים בחינם.

עודד פורר: תפסיק עם ההסתה הזו נגד אזרחים.

עודד פורר: אתה יכול לדבר שאתה לא אוהב שמשקיעים כסף ביהודה ושומרון – בסדר, אני לא מסכים איתך.

עודד פורר: אבל אל תסית נגד אזרחים, אל תיקח אזרחים מול אזרחים.

עודד פורר: בחייך, על מה אתה מדבר?

מוסי רז: לא, אין לי בעיה עם יהודה ושומרון, יש לי בעיה עם השטחים הכבושים.

עודד פורר: גם בקיבוצים נוסעים בחינם באוטובוסים.

משה שגיא: טוב, חבר'ה, בואו.

מיקי לוי: אבל הערת אגב, כל זמן שיש שם יהודים נצטרך להגן עליהם, אין ברירה.

משה שגיא: זה נכון.

מוסי רז: אני לא פקפקתי כרגע בהגנה.

מוסי רז: אני, אגב, כן מפקפק – גם פה זה יהודה, גם פה זה יהודה.

מוסי רז: האם המחירים לכנסת יוזלו ב-50%, או שיהודה זה רק בשטחים הכבושים?

עודד פורר: מיגון הניוד מדבר על האוטובוסים צהובים שמובילים תלמידים.

עודד פורר: בחייך, על מה אתה מדבר?

עודד פורר: אוטובוסים שעולים באש, על מה אתה מדבר?

מוסי רז: שמחתי לא ראיתי שנים - - -

עודד פורר: אז כדאי שתסתכל.

עודד פורר: אוטובוסים שמרוב שהם ישנים עולים באש.

מוסי רז: מה זה קשור למיגון?

מוסי רז: להיפך, המיגון רק מחמם אותם יותר, כי הם יותר כבדים.

מוסי רז: הפוך, גוטה, הפוך.

עודד פורר: זה חלק מזה.

עודד פורר: זה בדיוק העניין.

עודד פורר: לכן הבלאי הוא כפול ממה שקורה במקומות אחרים בארץ.

משה שגיא: עודד, תעשה לי טובה, אנחנו כבר גלשנו הרבה.

מוסי רז: ויש פה 45 מיליארד.

מוסי רז: אבל אני רוצה לבקש דבר אחד: בוא נפריד את הסעיפים.

משה שגיא: אי אפשר.

משה שגיא: אי אפשר, זה עכשיו סיפור מההפטרה.

מוסי רז: למה אי אפשר?

מיקי לוי: אי אפשר, זה ייקח חודשים.

מוסי רז: למה אני צריך להצביע בעד "נתיב האבות", שכבר בג"ץ קבע שהם גנבו את האדמה, למה אני צריך להצביע בעדם או נגד הנכים?

מוסי רז: למה אנחנו צריכים לעשות את זה?

משה שגיא: טוב.

משה שגיא: תודה רבה.

משה שגיא: זוהיר בהלול, בבקשה.

משה שגיא: ואני אבקש תשובות, ואני הולך להצביע.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, אני מלין על שלושה דברים.

זוהיר בהלול: אני מלין על כך שמדובר בקיצוץ רוחבי.

משה שגיא: - - - להצביע, אני לא הולך לקיים עוד דיון כזה.

זוהיר בהלול: אני מאוד מעוניין שאדוני יקשיב לי, הרב גפני.

משה שגיא: כן, בבקשה, זוהיר, אני איתך.

זוהיר בהלול: אני מלין על שלושה דברים.

זוהיר בהלול: הדבר הראשון זה הקיצוץ הרוחבי, שהוא קיצוץ ערטילאי, שלא לוקח בחשבון את שיקול הדעת של אותם משרדים אינדוקטיביים, כך שלדעתי מדובר כאן באקט לא נכון.

זוהיר בהלול: דבר שני, אני מלין על כך, שמכוח הסכמים קואליציוניים יש מפלגות שגוזרות קופונים, וההעברות האלה הן העברות צבועות.

זוהיר בהלול: ולכן אני חושב שבעניין הזה אנחנו צריכים להתנגד.

זוהיר בהלול: ודבר שלישי, כשאני מתסכל על התוספות הנדרשות ב-2018, אני מגיע למסקנה שמדובר בפוליטיקה מאוד זולה וגם מאוד שקופה.

זוהיר בהלול: אני ממש עובר אורח בוועדת הכספים, אני לא מרבה להגיע לכאן.

משה שגיא: אתה אורח כבוד, לא עובר אורח.

זוהיר בהלול: כן, אבל אני מבין אולי יותר ברוח מאשר - - -

משה שגיא: לא חשוב, בסוף מבינים גם בזה.

משה שגיא: אם אין קמח אין תורה, אומרים חכמינו.

זוהיר בהלול: אני יודע.

זוהיר בהלול: אבל כשמדברים איתי על זהות יהודית – מיליארד ו-400 מיליון שקלים.

משה שגיא: יש מילים מכובסות בעברית.

משה שגיא: אתה בקיא בעברית, אז תדע שבעברית יש מילים מכובסות.

משה שגיא: אני לא יודע איך זה בשפות אחרות.

זוהיר בהלול: אני מבין.

זוהיר בהלול: אבל הייתי מאוד שמח, שבמקום שהכסף הזה יעבור לזהות יהודית, שאני רוחש לה כבוד כמובן, שיהיה לזהות אזרחית נניח, כי מדובר בכסף רב.

זוהיר בהלול: יש פה הדתה באמת, בסעיפים האלה.

זוהיר בהלול: אני צם את חודש הרמדאן, אבל אני בהגדרה מגדיר את עצמי איש חילוני.

זוהיר בהלול: באופן כללי באמת אין לי שום דבר נגד דת, אבל ההדתה בהעברות האלה היא מנקרת עיניים.

זוהיר בהלול: למה לא לאזרח יותר את התוספות האלה?

משה שגיא: אני לא מכיר את הסעיף זה, אבל אני רוצה להגיד לך: כדאי שתלמד את העניין הזה, בגלל שאמרתי את זה גם במליאת הכנסת אתמול ואני אומר לך את זה גם עכשיו: במדינת ישראל, שהיא גם מוגדרת כמדינה יהודית, שירותי הדת, העובדים שנמצאים בשירותים הדתיים מקבלים את המשכורות הכי נמוכות שהן משכורות רעב.

משה שגיא: זה עובדי בתי הדין ששובתים – העובדים, אני מדבר על העובדים – זה עובדי המועצות הדתיות, רבנים.

משה שגיא: בקיצור, המשכורות הכי נמוכות, כדאי שתבדוק את זה.

משה שגיא: אם תרצה פעם לדבר נגד - - -

זוהיר בהלול: לא, אין לי שום דבר נגד - - -

משה שגיא: לא, בסדר, כדאי שתדע את הדבר הזה.

משה שגיא: אנחנו מדינה יהודית בעירבון מאוד מוגבל.

זוהיר בהלול: אבל באופן כללי, מה שמדאיג אותי – ממש לסיום, זה המשפט האחרון – שבאמת אני לא רואה תוספות שקשורות עם שכבות מאוד מוחלשות, מאוד מקופחות ומופלות בתוך החברה הישראלית וחבל.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

משה שגיא: תודה.

משה שגיא: משה שגיא, אני רוצה שתיתן סקירה כבר פחות או יותר, יש שמה קיצוצים גדולים במשרד החינוך, איך משרד החינוך ייראה אחרי הקיצוץ הזה?

משה שגיא: במה זה יפגע?

משה שגיא: עלו פה סעיפים שהחברים העלו.

משה שגיא: ואיליה, אני אבקש ממך אחריו.

משה שגיא: אני אבקש שתגיד, האם אי אפשר לקחת את הכסף ממקום אחר?

משה שגיא: ואיך אתם רואים את המציאות הזאת, שאחרי שהקיצוץ הזה יאושר, אם הוא יאושר, איך ייראו המשרדים?

משה שגיא: אתם תחיו עם זה?

משה שגיא: זה יהיה בסדר?

משה שגיא: משה, בבקשה.

משה שגיא: אני רק רוצה להגיד לחברים החדשים, משה הוא ותיק במשרד החינוך.

משה שגיא: אני סומך תמיד על האינפורמציה שלו.

משה שגיא: משרד החינוך הוא המשרד הגדול ביותר, להוציא את משרד הביטחון, אבל משרד החינוך באמת מבחינה תקציבית ומבחינת הפעולות הוא המשרד הגדול ביותר.

משה שגיא: ומשה שגיא דובר אמת, שזו מעלה גדולה.

משה שגיא: אני רוצה לומר באופן עקרוני, שחלק מהנושאים שמופיעים פה ברשימת הקיצוצים, המשרד מתכוון במסגרת היתרות שיתבצעו בסוף שנה, לכסות את הקיצוץ הזה בהמשך, בהתאם לסדרי העדיפות שהמשרד יקבע לאותם נושאים, שהם בין היתר של נוער בסיכון ונושאים אחרים.

משה שגיא: הרי הקיצוץ הזה הוא קיצוץ על - - - במסגרת התקציב - - - אם יהיה עדכון למשרד בסעיפים מסוימים, שיכסה חלק מהנושאים האלה, ויאפשר - - - את מפת הביצוע של המשרד בסופה - - - עכשיו, יש פה סעיפים, למרות שהם מופיעים פה כסעיפי פעולות, בוא נאמר יש קריטריונים לביצוע, ובדרך כלל האוצר משפה אותי בהתאם לקריטריונים בסופו של דבר.

משה שגיא: במידה שהביצוע בסוף השנה יחרוג, אז נצטרך לכסות את הנושאים האלה.

משה שגיא: ולכן בחלק מהדברים האלה פה בסופו של דבר - - -

משה שגיא: זה כולל הנושא של שכר שהועלה כאן?

משה שגיא: תלמידים בפנימיות – אף אחד לא מתכוון לשנות את - - - לצורך העניין, לקצץ - - -.

משה שגיא: בשכר, אם זה קשור להסכמי שכר, ברור שזו חשיפה - - -

משה שגיא: בסדר.

משה שגיא: זאת אומרת, אתה לא צופה שתהיה פגיעה שהיא תהיה פגיעה אנושה, מה שהעלו החברים.

משה שגיא: אוקיי, תודה.

משה שגיא: איליה.

איליה כץ: בהמשך לשאלות שעלו פה, אני רק אגיד שבדצמבר 2016 אושר תקציב המדינה לשנים 17'–18', כמו שהיושב-ראש ציין, במתכונת של תקציב דו-שנתי.

משה שגיא: נכון.

איליה כץ: התקציב אושר 376.

איליה כץ: 7 מיליארד ש"ח.

איליה כץ: מאז החליטה הממשלה, והכנסת אישרה את מרבית הפעולות שרשומות פה, על שינויים בסדרי העדיפות.

איליה כץ: החליטו לתת תקציב לתוספת תקציב לנכים, תקציב תוכנית לאומית לסיעוד.

איליה כץ: יש פה עוד שורה ארוכה של דברים שהחליטו לגביהם.

איליה כץ: התקציב נותר 376.7 מיליארד שקל, אבל היה בתוכו שינוי בסדרי העדיפות.

איליה כץ: המקור התקציבי הוא אותו שינוי בסדרי העדיפות לתקציב לנכים, לתקציב לסיעוד, לתקציב למענק לידה, לתוספת ותק – לכל אותם תקציבים שפירטנו עליהם לפני כן.

איליה כץ: הוא מגיע מתוך הפחתה רוחבית במשרדים האחרים.

משה שגיא: טוב.

איציק שמולי: אבל מה העמדה שלך לגבי ההצעה שעלתה פה – לא שלך אישית אלא של המשרד – לגבי זה שאתם תגידו: אוקיי, האחריות שלנו זה למצוא את המקור התקציבי, ואני יודע מה אני רוצה לקבל מכל משרד ומשרד, אבל לתת יותר גמישות לאנשים כמו משה ואנשים בתפקידו להגיד: אנחנו נקבע את סדרי העדיפויות מאיפה יורד הכסף בתקנות של הפעולות.

איציק שמולי: מה הבעיה עם הדרך הזאת?

איליה כץ: אני לא חושב שיש בעיה, חבר הכנסת שמולי, אני חושב שהדברים מתנהלים ככה.

משה שגיא: אני אבל צריך לתת למיקי לוי, הוא ביקש ממני לפני ההצבעה.

איליה כץ: לא עניתי למיקי לוי על השאלה.

איליה כץ: הוא גם שאל, לא הספקתי לענות.

משה שגיא: תענה.

איליה כץ: אז חבר הכנסת לוי שאל לגבי היקף ההפחתות הרוחביות שהיו מאז שתקציב 17'–18' אושר.

איליה כץ: אז למשה, זה גם מופיע בדברי ההסבר לפנייה, 4.6% הפחתה רוחבית בתקציב 2018.

איתן ברושי: זו התחייבות שזה לא יחזור עוד פעם - - -

מיקי לוי: רגע, ברושי.

מיקי לוי: ב-17'?

איליה כץ: 17' זה מעט פחות, כי חלק מההפחתות לא היו רלוונטיות לגבי 2017.

איליה כץ: ההפחתה האחרונה של ה-2.9% היא כבר לא הייתה רלוונטית, כנ"ל ההפחתה של ה-0.345.

משה שגיא: מיקי לוי – לפני ההצבעה הוא ביקש לומר משהו, אז אני אתן לו.

משה שגיא: אבל אני רוצה לשאול: למה צריך את כל הדבר הזה?

משה שגיא: הרי בסוף בסוף, אני הרי מכיר, עברתי קיצוצים רוחביים הרבה מאוד שנים.

משה שגיא: בסוף הקיצוצים הרוחביים בדברים קריטיים לא מביאים קיצוץ ממשי.

משה שגיא: למה צריך את כל ההצגה הזאת?

משה שגיא: זה לחזק את הכוח שלכם?

משה שגיא: בשביל מה אתה צריך את הקיצוץ הרוחבי?

איציק שמולי: אני יכול להוסיף שאלה?

איציק שמולי: איליה, אמרת שאין לכם בעיה עם השאלה שהצגתי.

איציק שמולי: אתה יכול לומר לי כמה מהמשרדים בהעברה התקציבית הזאת שינו את מה שאתם שלחתם להם?

איציק שמולי: משה אמר ביושר: אני לא שיניתי, השארתי את זה as is.

איציק שמולי: כמה משרדים שינו את מה שאתם שלחתם?

משה שגיא: שאלה טובה, אבל אין לה תשובה.

איציק שמולי: לא, יש תשובה.

משה שגיא: נו, בבקשה, תענה.

איליה כץ: אני מתנצל, אין לי באמת תשובה בשלוף.

איליה כץ: אבל יש פה נציגים של מרבית המשרדים, אפשר לשאול אותם.

משה שגיא: טוב, נו, זו תמונת המצב.

משה שגיא: זה פשוט מחזק אותם, הם יכולים להגיד למשרדים – בסדר.

משה שגיא: אני אגיד לך אחר כך איך הם עושים את זה.

משה שגיא: אם אני עוזב את הכנסת, אני הולך להיות מחלק תה באגף התקציבים.

משה שגיא: אני אספר לך איך הם עושים את זה מול המשרדים.

מוסי רז: אתה יודע, זה התפקיד הכי חשוב שמה.

משה שגיא: אני יודע, אני יודע.

משה שגיא: לכן זה מה שביקשתי.

משה שגיא: מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: אני שלחתי גם ליועצת המשפטית, ואני מבקש את תשומת ליבם של חברי הכנסת, מכתב פנייה עם לידיעה אליך ואל טמיר, ואני רוצה לעמוד על שני סעיפים בלבד.

מיקי לוי: סעיף 11 לחוק יסודות התקציב מסמיך את שר האוצר, וזה בסדר, לבצע שינויים, שינויים בתקציב תמיד קורים, לאפשר לממשלה גמישות וכו' וכו'.

מיקי לוי: עם זאת, הגמישות מתוקף סעיף זה נועדה למקרים חריגים ולמתן תוספות תקציב הנדרשות כתוצאה מנסיבות ואילוצים.

מיקי לוי: האם צרכים פוליטיים הם מקרים חריגים שלא ניתן לצפות מראש, כפי שמחייב סעיף 11 לחוק סעיף התקציב?

מיקי לוי: אחד, ואני מבקש ייעוץ משפטי.

משה שגיא: יש ייעוץ משפטי של הממשלה?

שגית אפיק: אסתי.

משה שגיא: אה, מה היינו עושים בלעדייך?

משה שגיא: כן.

מיקי לוי: אולי תשמור עליי היועצת המשפטית של הוועדה.

משה שגיא: כן, בסדר, אם היא תרצה להעיר היא בוודאי יכולה.

משה שגיא: אבל קודם כול, הממשלה הביאה את זה, לא אנחנו.

מיקי לוי: ואני מבקש עוד הפעם, פעם אחרי פעם, לפחות בכמה שנים שאני נמצא פה, אני לא מתיימר להיות ותיק כמוך, שכורכים סעיפים שאינם מין במינו, וכל פעם מאלצים אותנו להרים את היד.

מיקי לוי: עכשיו חיברו אם אני לא טועה, לא מצאתי כרגע את גיליון הניירות שהבאתי איתי, את כריכת הנכים בכסף פוליטי לשלושה חברי כנסת: מיקי מכלוף זוהר, נאוה בוקר ואורן חזן.

מיקי לוי: כרכתם את זה.

מיקי לוי: הכסף היה בינואר מוכן, למה לא נתתם להם את זה בינואר?

מיקי לוי: למה לא נתתם להם את זה בינואר, כדי שאני אצביע נגד.

מיקי לוי: ועכשיו כרכתם את זה יחד.

נאוה בוקר: מה עוד פעם זה עולה?

נאוה בוקר: לא קיבלתי שקל.

נאוה בוקר: תפסיק לבלבל את המוח.

מיקי לוי: אם את לא יודעת, זה מגיע לך עכשיו.

מיקי לוי: אני לא בא אלייך בטענות, את עשית את שלך.

רועי פולקמן: נאוה - - - כי את פה בטבלה.

מיקי לוי: להיפך, אני מעריך אותך על זה שהצלחת לקבל כסף.

מיקי לוי: קבלי את זה באהבה.

נאוה בוקר: תודה רבה שאתה מעריך.

מיקי לוי: זה מופיע, תאמיני לי.

מיקי לוי: אני מבלה עם זה כבר - - -

משה שגיא: זה למטרה חיובית.

מיקי לוי: זה מופיע בפנים, נאוה, אין לך מה לכעוס.

נאוה בוקר: אני אבדוק את זה.

מיקי לוי: אני אומר שהיה צריך לתת לך את הכסף הזה בנפרד, בסעיף נפרד, ואז היה מתאפשר לי להצביע נגד, ועכשיו כרכו את זה עם נכים.

מיקי לוי: מה זה הדבר הזה?

משה שגיא: אגב, נאוה, זה מטרות חיוביות.

משה שגיא: יש פה הרחבת מרכזי נוער, פריפריה נגב וגליל.

משה שגיא: לא שביקשת את זה פעם נוספת.

נאוה בוקר: לא, אני יודעת, זה לא מה – אנחנו נדבר על זה אחרי זה.

משה שגיא: בסדר, לא חשוב.

משה שגיא: זה לא דבר שלילי.

מיכל בירן: אבל השאלה היא כשהם הסכימו לזה הם סיפרו לך באיזה מקומות הם הולכים לקצץ.

נאוה בוקר: בדיוק.

משה שגיא: אז זה צריך להיות בתקציב.

משה שגיא: לא קיבלתי תשובה, וכנראה - - -

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, אני לפני ההצבעה שאלתי שתי שאלות, לא קיבלתי תשובה.

משה שגיא: תגיד אותן בקצרה.

איציק שמולי: ראשונה, משרד העבודה, קיצוץ במעונות, 98 מיליון שקל.

איציק שמולי: והשנייה זה קופות החולים, 101 מיליון שקל.

משה שגיא: מישהו יכול לענות, איליה?

משה שגיא: כן, בבקשה.

אייל מידן: אייל מידן, משרד האוצר, אגף תקציבים.

איציק שמולי: השאלה ממוקדת לגבי המעונות.

אייל מידן: - - - על המעונות זה משרד העבודה.

אייל מידן: משרד הרווחה – אני יכול לומר.

איציק שמולי: לא, שאלתי על הבריאות, על ה-100 מיליון שקל לקופות החולים.

אייל מידן: יש פה נציג בריאות?

איציק שמולי: ועל 98 מיליון שקל מעונות יום.

איציק שמולי: במעונות אני שואל: האם המשמעות היא אי פתיחה או צמצום של מספר מעונות שאמורים להיפתח, או האם זה צמצום של מספר הילדים במעונות הקיימים?

איציק שמולי: והשאלה לגבי קופות החולים - - -

משה שגיא: רגע, תשובה לגבי זה מי עונה?

אייל מידן: מדובר בזרוע העבודה.

אייל מידן: אנחנו זרוע הרווחה, אני יכול לענות על פניות שקשורות לזרוע הרווחה.

משה שגיא: מי זרוע העבודה?

איליה כץ: אפשר בינתיים בריאות?

משה שגיא: רגע, עבודה, לגבי המעונות.

איציק שמולי: חבר'ה, אני לא יודע אם שמתם לב, יש קטסטרופה במעונות כרגע.

איליה כץ: אפשר להתחיל שנייה מהבריאות?

משה שגיא: בבקשה.

משה שגיא: בבריאות מה השאלה?

איציק שמולי: בבריאות שאלתי לגבי ה-101 מיליון שקל בקופות החולים, בעצם מה המשמעות?

איציק שמולי: מה בעצם בהעברות התקציביות לקופות החולים הולך להיפגע?

משה שגיא: מי בריאות?

מיכל בירן: במיוחד שהאוצר כבר הודה שקופות החולים התייעלו עד למקסימום שהם יכולים.

משה שגיא: אמרנו את זה, זה סתם.

משה שגיא: קטסטרופה שם.

משה שגיא: כן, מי בריאות?

משה שגיא: אה, בבקשה, בכבוד.

משה שגיא: שם ותפקיד.

חיים עופר: חיים עופר, סגן סמנכ"ל התקציבים של משרד הבריאות.

משה שגיא: היות שהמצב בבריאות הוא מרנין, שואל חבר הכנסת שמולי, האם כתוצאה מהקיצוצים האלה זה יהיה עוד יותר מרנין?

משה שגיא: זאת השאלה, שמולי?

איציק שמולי: פחות או יותר.

מיכל בירן: אתם גם מבטיחים לציבור כל הזמן שיפור, קיצור תורים.

מיכל בירן: איך זה יעבוד עם קיצוץ?

חיים עופר: תקציב סל הבריאות מורכב הרי משני המקורות, מורכב גם מתקציב שמגיע על ידי מס הבריאות, וגם השלמות מתקציב המדינה.

חיים עופר: תקציב סל הבריאות, שעומד על יותר מ-52 מיליארד שקל – הוא לא ייפגע.

חיים עופר: הסכום יעבור לקופות החולים כפי שעבר.

חיים עופר: החלוקה מאיזה מקור זה יגיע לקופות החולים, רמת הכסף שהן מקבלות בסוף, זה לא אמור לשנות.

מיכל בירן: אז מאיפה תביאו את זה?

מיכל בירן: זה הרבה כסף.

ליאור קוטלר: ליאור קוטלר, אגף התקציבים משרד האוצר.

ליאור קוטלר: ההפחתות שנעשו במשרד הבריאות לא פוגעות בקופות החולים, כפי שציין חיים.

ליאור קוטלר: תקציב סל הבריאות לא נפגע, גם התוכנית לקיצור תורים לא נפגעת בהפחתה הזאת.

איציק שמולי: אולי אני צריך לחדד את השאלה, כי אני לא מבין.

איציק שמולי: רשום פה בחוברת שאתם הנחתם לנו על השולחן: העברות לקופות חולים – פחות 100 מיליון שקל.

איציק שמולי: אני רוצה להבין את המשמעות מה זה אומר.

ליאור קוטלר: מדובר בתוכנית שיש בה את ההעברה התקציבית גם בין היתר לקופות החולים ולבתי החולים.

ליאור קוטלר: במהלך השנה היו שינויים במדדים של התחזיות, ולכן רוב ההפחתות שנעשו הן מהמקומות האלה, למעשה בלי שום פגיעה בשירותים שניתנים לציבור.

ליאור קוטלר: ושאר הכספים הם בעצם בעיקר מתקציב משרד הבריאות.

משה שגיא: תודה רבה.

משה שגיא: אסתי, היועצת המשפטית, בבקשה.

משה שגיא: שאל חבר הכנסת מיקי לוי, שאל שאלה מבחינה חוקית לגבי העניין הזה: האם זה חלק מהנושא?

מיקי לוי: שתי שאלות.

משה שגיא: כן, כן, אני מבקש תשובה.

משה שגיא: תגידי שם ותפקיד לפרוטוקול.

אסתי פלדמן: אסתי פלדמן מהלשכה המשפטית במשרד האוצר.

אסתי פלדמן: חבר הכנסת מיקי לוי התייחס לסעיף 11, והתייחס לעובדה שסעיף 11 מאפשר גמישות בתקציב במקרים חריגים.

אסתי פלדמן: אני לא מכירה את ההנחה שמדובר במקרים חריגים.

אסתי פלדמן: זה כלי עבודה בידי הממשלה, במיוחד כשיש לנו תקציב דו-שנתי.

אסתי פלדמן: כשחוק התקציב מעגן את ההוצאות הצפויות והמתוכננות, אפשר להניח שבדצמבר 2016 כל אחד ואחד מהשימושים האלה היו לא צפויים ולא מתוכננים.

אסתי פלדמן: אנחנו לא מדברים על גמישות רק במקרים חריגים, להיפך: ההנחה היא שסעיף 11 לא יאפשר לי לעשות שינויים, רק במקרה שיש שינוי בסדר עדיפויות שהוא חריג, מהותי, מקיף.

אסתי פלדמן: אנחנו ממש לא נמצאים שם, בשינוי סדר עדיפויות - - -

מוסי רז: אז מה ההבדל בין תקציב לבין שינויים בתקציב?

מוסי רז: למה שלא תביאו בתחילת השנה סכום כולל, תגידו שכולו במשרד כזה ואחר, ותבואו, תעשו שינויים בתקציב.

מוסי רז: ואז אתם פטורים משלוש קריאות, פטורים מדיונים, מעבירים את זה בוועדת הכספים בעשר דקות.

מוסי רז: איפה זה מפסיק להיות שינוי בתקציב ומתחיל להיות תקציב אחר לגמרי?

אסתי פלדמן: קודם כול, חוק יסודות התקציב קובע מה החלוקה של חוק התקציב, לאיזה רמה אנחנו מגיעים.

אסתי פלדמן: אנחנו לא יכולים להביא רק גגות של סעיפים, חוק יסודות התקציב מורה לנו איך לבצע את החלוקה ואיזה חלקים אנחנו מביאים לאישור הכנסת.

מוסי רז: אפשר לשים מספרים פיקטיביים ולשנות אותם.

מוסי רז: זה בעצם מה שקורה פה עכשיו.

מוסי רז: אבטחה במזרח ירושלים זה לא היה צפוי?

מוסי רז: זה שינוי בסדרי העדיפויות?

מוסי רז: זה 25 שנה כל פעם מחדש - - - אף אבן אדם נורמלי לא יכול לטעון שזה שינוי, שזה לא היה צפוי.

מוסי רז: את יודעת טוב מאוד שזה היה צפוי.

משה שגיא: דב חנין, משפט.

משה שגיא: הוא לא דיבר קודם.

משה שגיא: הגעת מאוחר, אבל בסדר.

משה שגיא: משפט, בבקשה, אני רוצה להצביע.

דב חנין: ממש קצר, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רוצה להצטרף להצעתו של חבר הכנסת רז ולומר כך: גברתי נציגת האוצר, את צודקת, במציאות יש דברים שצריכים לשנות.

דב חנין: אין על זה ויכוח.

דב חנין: השאלה מהי הדרך לשנות.

דב חנין: ואני מציע לך, אדוני היושב-ראש, לשקול שינוי חקיקה שאומר, שהחל מהיקף מסוים, אנחנו לא מדברים על קיצוץ רוחבי, אנחנו לא מדברים על העתקה מסעיף לסעיף, שזה במספרים קטנים אפשרי.

דב חנין: כשאנחנו מדברים על כמה וכמה מיליארדי שקלים, צריך להעביר את זה בחקיקה.

משה שגיא: ההצעה ברורה.

משה שגיא: דווקא אפילו יש בה היגיון רב.

משה שגיא: אני עובר להצבעה, רבותיי.

איציק שמולי: גפני, מעונות היום.

משה שגיא: נו, אז מה עושים עם זה?

איליה כץ: אדוני היושב-ראש, עשינו בירור מול משרד העבודה, ולהערכתם בגלל שאין פגיעה בהיקף ההרשאות שניתן לתחום הזה, אז לא תהיה פגיעה בשירות שניתן.

איליה כץ: כלומר, המשרד יצליח להסתדר עם ההיקף התקציבי הקיים, מבלי לפגוע בשירות של אף - - -

משה שגיא: בסדר, אני מבקש אבל בירור יותר יסודי, זה גם חשוב לי לדעת.

משה שגיא: אני גם נמצא עם הצעת חוק לגבי הנושא של המטפלות שם.

מיקי לוי: ומה עם הטיפול באנשים עם מוגבלויות?

מיקי לוי: גם לא תהיה פגיעה?

איתן ברושי: זו הצבעה אחת, גפני?

משה שגיא: הוא אמר.

משה שגיא: כן, זו הצבעה אחת.

משה שגיא: מספר פנייה לוועדה 9000.

מיקי לוי: רגע, אדוני, אז אני מבקש שיירשם בפרוטוקול, שהם חייבים לי תשובה - - - פגיעה ב-60 מיליון שקל לאנשים עם מוגבלויות.

קריאה: לא תהיה פגיעה.

משה שגיא: מאה אחוז.

מיקי לוי: שייתנו לי תשובה אחר כך.

משה שגיא: מספר פנייה לוועדה 9000, 27 עד 43.

משה שגיא: מי בעד אישור הפנייה?

משה שגיא: ירים את ידו.

משה שגיא: לספור בבקשה.

טמיר כהן: 9.

משה שגיא: מי נגד?

מיקי לוי: רוויזיה.

טמיר כהן: 7.

אחמד טיבי: גם אני מצטרף לרוויזיה של מיקי לוי.

אחמד טיבי: בעד – רוב

אחמד טיבי: פנייה לוועדה 9000, 27 עד 43, נתקבלה.

משה שגיא: מספר פנייה לוועדה עבר 9000, 27 עד 43, מה שהקראתי, עבר.

משה שגיא: ויש על זה בקשה לרוויזיה של חבר הכנסת מיקי לוי וחבר הכנסת אחמד טיבי.

איתן ברושי: בחודש הבא?

משה שגיא: אני עובר לנושא של הקיצוץ הרוחבי.

משה שגיא: תגיד את המספר.

קריאה: פנייה לוועדה 9000, 27 עד 43.

משה שגיא: הוגשה בקשה לרוויזיה על ידי חבר הכנסת מיקי לוי וחבר הכנסת אחמד טיבי.

משה שגיא: מי בעד הרוויזיה?

משה שגיא: ירים את ידו.

טמיר כהן: 3.

משה שגיא: מי נגד?

טמיר כהן: 6.

טמיר כהן: בעד הרוויזיה – מיעוט

טמיר כהן: הרוויזיה לא נתקבלה.

משה שגיא: הרוויזיה לא התקבלה.