ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 642, 2018-06-12 09:39

מאיר כהן: שלום לכולם, אני פותח את ועדת החינוך, התרבות והספורט, 12.6.2018, כ"ט בסיון.

מאיר כהן: הנושא: הפסקת חוזים אישיים למורים המגיעים לפריפריה לאחר שלוש שנים – ציון יום ההוקרה לעיירות הפיתוח.

מאיר כהן: חברים, אני רוצה להגיד משהו לאוזניים של התלמידים.

מאיר כהן: ברוכים הבאים.

מאיר כהן: ברוכים הבאים ראשי הערים, תודה רבה חבריי, חברי הכנסת, תיכף גם אתם תיקחו חלק ביום החשוב הזה.

מאיר כהן: אני כל יום נמצא בחדר הזה עם מנהלת הוועדה הנהדרת שקוראים לה יהודית.

מאיר כהן: תכירו את יהודית.

מאיר כהן: כל מה שקשור לחינוך, זה פה, ויש יושב ראש קבוע שקוראים לו חבר הכנסת מרגי, שהוא יושב ראש ועדת החינוך.

מאיר כהן: אנחנו יושבים לידו, ובימים מיוחדים, אז כל אחד מנהל את הוועדה על פי הקשר שלו ליום המיוחד הזה.

מאיר כהן: היום אני מתרגש במיוחד, באמת מתרגש משני טעמים: האחד, זה יום שאנחנו עושים יום הוקרה לערים שמהן כולנו באנו.

מאיר כהן: זה לא יום שאנחנו נבכה ונגיד שחסר לנו ולא טוב לנו.

מאיר כהן: זה יום שאנחנו מציגים את חלון הראווה של עיירות הפיתוח.

מאיר כהן: בוודאי שיש גם מחקר כזה ומחקר אחר, אבל זה חלון הראווה.

מאיר כהן: כשאני מספר בכנסת, ואני רוצה לפנות לאתי ולתלמידים ולאיתי מ"ליהמן" ואדוני ראש העיר ואדוני ראש עיריית ערד.

מאיר כהן: כשאני מספר בכנסת שתלמידים מהפריפריה הגיעו ליוסטון וזכו במקום ראשון עולמי, לעיתים מסתכלים עלי וחושבים שאני מספר בדיה.

מאיר כהן: ביום שישי הייתה אצלי בבית רופאה מקסימה שקוראים לה ד"ר יסמין אבו פרח', מתל שבע, בחורה שצמחה בנגב, רופאה.

מאיר כהן: כששאלתי אותה מאיפה את, אז היא אמרה לי, אני מתל שבע, אז אמרתי, אלוהים, איפה הייתם, הילדים המבריקים האלה שצומחים בנגב?

מאיר כהן: לאן אתם נעלמים?

מאיר כהן: אז אני רוצה להגיד לכם שאנחנו בכנסת ישראל גאים בכם ואנחנו שמחים שאתם נמצאים כאן.

מאיר כהן: אני מודה לראשי הערים שנמצאים כאן, כי להיות ראש עיר בפריפריה, חבר הכנסת חיים ילין, ברוך הבא, להיות ראש עיר בפריפריה, וחיים היה ראש עיר במקום שמפגיזים כל הזמן, בעוטף עזה.

מאיר כהן: להיות ראש עיר בפריפריה, חבריי, זה האתגר הגדול ביותר במדינת ישראל.

מאיר כהן: ברשותכם, קודם נשמע את נציגי התלמידים ומייד נעבור לראשי הערים ולאורחים שנמצאים כאן.

מאיר כהן: לאחר שאנחנו נציג את הדברים, נדבר בינינו, ואנחנו רוצים לשמוע גם אתכם הילדים.

מאיר כהן: לטובת העניין, אתם הילדים, כאילו ואתם נמצאים עכשיו חברי כנסת.

מאיר כהן: גם בנושא שנדון עליו, איך מוסיפים ומביאים עוד מורים לפריפריה, אני רוצה לשמוע את דעתכם, מה מבחינת

מאיר כהן: כם מורה טוב, על מה אנחנו המבוגרים צריכים להתאמץ בכדי להביא, איך אתם ממפים את המורים שלכם, איזה מורים חסרים לכם.

מאיר כהן: תיקחו חלק בדיון כאילו ואתם חברי כנסת.

מאיר כהן: נתחיל עם נציג בית ספר.

מאיר כהן: בבקשה, רועי.

רועי לידאני: שלום לכולם, אני רועי, אני מקבוצת רובואקטיב.

מאיר כהן: שנייה, אני רוצה להגיד משהו.

מאיר כהן: אתם רואים, כתוב שם "דיון בשידור".

מאיר כהן: אתם מצולמים.

מאיר כהן: זה משודר עכשיו בשידור ישיר ואתם גם מוקלטים, וגם רושמים פרוטוקול, אז תדעו לכם.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

רועי לידאני: אני לא לחוץ בכלל כמו שאתם שמים לב.

רועי לידאני: קודם כול תודה על האירוח, תודה על גודל המעמד.

רועי לידאני: באמת מרגש בשבילנו לבוא לפה ולהציג את מה שאנחנו עושים.

רועי לידאני: זה לא מובן מאליו.

רועי לידאני: אנחנו קבוצת רובואקטיב, קבוצה שהיא חלק מארגון "פירסט", בעצם ארגון שכל המטרה שלו זה להתמקד בהפצת מדע וטכנולוגיה.

רועי לידאני: אנחנו כחלק מהתחרות שבעצם אנחנו משתתפים בה, אנחנו נדרשים לעשות שני דברים: הדבר הראשון זה בנייה בעצם של רובוט שהוא צריך לעמוד באתגר מסוים שאותו אנחנו מקבלים בכל שנה.

רועי לידאני: יש לנו 45 ימים לבנות את הרובוט הזה.

רועי לידאני: זה אתגר מטורף, אתגר הנדסי מאפס.

רועי לידאני: אנחנו צריכים לתכנן מוצר הנדסי בדיוק כמו שעושים היום בתעשייה.

רועי לידאני: בעצם כל שנה, באמת בינואר, אנחנו מקבלים אתגר.

רועי לידאני: יש לנו זמן קצוב לבנות את הרובוט שלנו.

מאיר כהן: את האתגר אתם מקבלים ממוקד שהוא יושב בחו"ל.

רועי לידאני: כן, מארגון "פירסט" הבינלאומי.

רועי לידאני: כל הקבוצות בעולם, בסביבות ה-5,000 קבוצות מקבלות את אותו האתגר.

רועי לידאני: יש את הפן של הרובוט ומעבר לזה יש את הפן הקהילתי.

רועי לידאני: אנחנו מאמינים שיש לנו כוח מאוד גדול.

רועי לידאני: אנחנו יודעים שאנחנו הולכים לבנות רובוט, אז אנחנו יודעים שמבחינתנו אנחנו יכולים גם לחולל שינוי.

רועי לידאני: באמת לקחנו על עצמנו יוזמה ואנחנו החלטנו שאנחנו הופכים את דימונה למעצמת רובוטיקה ולעיר שבעצם אנשים בה אוהבים מדע וטכנולוגיה.

רועי לידאני: התחלנו בעצם לעשות הרבה פרויקטים קטנים.

רועי לידאני: התחלנו להקים "ליל המדע" בבית ספר ולעשות אולימפיאדה וירטואלית בבתי הספר היסודיים, שכבות ה'-ו', בעצם לחשוף את הילדים הקטנים, את הדור הצעיר למדע וטכנולוגיה.

מאיר כהן: חברת הכנסת זועבי, שלום לך.

מאיר כהן: הצטרפה אלינו.

מאיר כהן: בוקר טוב.

מאיר כהן: כשאתה אומר "לילות לבנים", אגב, היום יש לילה לבן בכנסת, ואשתי שלשום בבית ספר "ליהמן", הגיעה לפנות בוקר.

מאיר כהן: גם היה איזה לילה לבן.

מאיר כהן: מה זה הלילות הלבנים?

רועי לידאני: בעצם הלילה שעשינו זה ליל מדע.

רועי לידאני: זה לילה שבו משפחות שלמות מכל רחבי העיר יכולות להגיע ולהפוך למדענים לפחות ללילה אחד.

רועי לידאני: חשפנו אותם לכל מיני ניסויים מדעיים, כל מיני דברים שאפשר לעשות בבית.

רועי לידאני: לחשוף אותם לעולם הזה של מדע וטכנולוגיה, לגרום להם להתאהב בזה.

רועי לידאני: אז באמת עשינו הרבה פרויקטים בעיר, אבל גם אנחנו עובדים במישור הארצי ובמישור הבינלאומי.

רועי לידאני: אנחנו רוצים להפוך את ההשפעה שלנו לכמה שיותר רחבה ולהגיע לכמה שיותר אנשים.

רועי לידאני: בארץ למשל, אולי שמעתם על זה שאנחנו מנסים לקדם איזושהי תמיכה לקבוצות רובוטיקה שמשקיעות הרבה מהכסף שלהן בשביל לקדם את הפרויקט הזה.

רועי לידאני: בסופו של דבר בנייה של רובוט זה לא עניין פשוט וצריך הרבה תקציבים בשביל זה, אז אנחנו מנסים לקדם איזשהו תקדים, איזושהי הצעת חוק.

רועי לידאני: אנחנו בעצם מנסים לקדם את זה, שייקל על קבוצות הרובוטיקה בעניין הכספי.

מאיר כהן: רק תהיו החלטיים, והתחלנו לקדם את זה לפני שנה ואז אתם בחרתם לקדם את זה במקום אחר ותקעתם את זה.

מאיר כהן: ביקרתי בבית הספר אצלם והתלמידים אמרו לי, אנחנו רוצים להציע הצעת חוק שרכיבים של רובוטים, לא נשלם עליהם, יהיו פטורים ממס, ואז הילדים ניסחו את הצעת החוק ומאז שתקתם, אז כמו שאתם יודעים, יספרו לכם חברי הכנסת, כשמעלים הצעת חוק, חייבים כל הזמן להיות איתה על השולחן.

מאיר כהן: זה לא פסול.

מאיר כהן: אגב, אני דיברתי עם אנשי האוצר.

מאיר כהן: הם מייד אמרו שיהיו השלכות רוחב, אבל יכולנו באמת להפעיל.

מאיר כהן: אל תרפו את ידכם, תביאו את הצעת החוק.

מאיר כהן: גם אני, גם חברי הכנסת שנמצאים, וראשי הערים בוודאי, אני חושב שזה יהיה תקדים שתלמידים אחראים גם הצעת חוק.

מאיר כהן: תן לנו כמה טעימות מיוסטון.

מאיר כהן: מה היה מעניין ביוסטון?

רועי לידאני: בעצם התחרות ביוסטון זו תחרות בינלאומית של קבוצות הרובוטיקה, הקבוצות הטובות ביותר מכל מדינה מגיעות לתחרות הזאת ומה שקורה בתחרות הזאת זה בעצם ארבעה ימים של שגרה מטורף.

רועי לידאני: יש בעצם משחקים של הרובוטים נגד הקבוצות הטובות ביותר בעולם.

רועי לידאני: בעצם אנחנו בתחרות הזאת הגענו למעמד מאוד מכובד כפי שבטח שמעתם.

רועי לידאני: יש פרס אחד בתחרות הזאת שנקרא פרס הצ'רמנס, פרס יושב הראש.

רועי לידאני: זה פרס שניתן לקבוצה שהיא מהווה מודל לחיקוי לקבוצות אחרות והיא מעניקה השראה ופועלת בקהילה שלה בצורה רחבה, אז באמת ניתנה לנו הזכות והכבוד להיות אחת משלושת הפיינליסטיות של הפרס הזה, זאת אומרת שאם אני מסתכל על זה בצורה רחבה, אנחנו אחת משלוש הקבוצות המשפיעות ביותר בעולם.

רועי לידאני: זה עצום להסתכל על זה בצורה כזו.

מאיר כהן: כן, נראה לי גם שאתה מאוד צנוע.

אתי יצחק: הוא באמת אמר את זה בצניעות.

אתי יצחק: אני אוסיף.

אתי יצחק: אני אגיד שאנחנו הקבוצה הצעירה ביותר בעולם שזכתה בפרס הזה.

רועי לידאני: כשיש מקום לגאווה - - -

מאיר כהן: אני אמרתי את זה בהלצה.

מאיר כהן: אני מתרגש יותר ממך.

מאיר כהן: אני חלק מבית ספר "זינמן".

מאיר כהן: התחלתי לעבוד ב-1978, קצת לפני שההורים שלך נולדו, אז אני מלא הערכה למה שעשיתם.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אתי, את רוצה להוסיף משהו?

אתי יצחק: אתי יצחק, מנהלת אשכול פיס בבית ספר "זינמן", מנטורית של הקבוצה.

אתי יצחק: כמורה במערכת, אם יש פרויקט שעושה לי את זה, או תוכנית או הייתי קוראת לזה דרך חיים, עם כל האתגרים שיש בזה, זו התוכנית הזו, כי הכישורים של המאה ה-21 לא נלמדים בעצם בכותלי בית הספר בצורה פורמלית אלא בפן הבלתי פורמלי.

אתי יצחק: את כישורי החיים שיש להם, אני חושבת שהיום אפשר לגייס אותם לכל מקום הכי מובחר במדינת ישראל.

אתי יצחק: הרמה שלהם מבחינת האנגלית, כישורי הפרזנטציה.

אתי יצחק: אני היום יכולה להגיד להם, תקשיבו, יש לכם פגישה עם ביבי.

אתי יצחק: אה, אוקי, בסדר.

אתי יצחק: הם כבר לא מתרגשים מכלום.

אתי יצחק: רועי שמע על זה שהוא מדבר, בדיוק לפני שנכנסנו, ושים לב איך הוא - - -

קריאה: הוא לא הכין שום דבר כתוב.

אתי יצחק: וזה רק מלמד גם, כשאתה עובד מהלב ואתה עושה את הדברים, אתה לא צריך מישהו שיגיד לך מה להגיד.

מאיר כהן: תודה רבה לאנשי "זינמן", תודה רבה לאתי.

מאיר כהן: אנחנו מלאי הערכה.

מאיר כהן: איתי, מי מציג את בית הספר "ליהמן"?

מאיר כהן: קפטנית בבקשה.

הדר כהן: שלום, אני הדר כהן, הקפטנית של קבוצת הרובוטיקה "בלאק מג'יק" מבית ספר "ליהמן" בדימונה.

הדר כהן: אחד הדברים שהכי מייחדים אותנו מקבוצות אחרות בארץ, זה שאנחנו מכילים 50% בנות, שזה מספר די גדול.

הדר כהן: רוב הקבוצות הן רוב בנים, וזה משהו שבאמת חשוב לנו.

מאיר כהן: שמתם לב שרוב הקבוצות הן רוב בנים?

הדר כהן: כן, רובם בנים.

מאיר כהן: וואו.

הדר כהן: אז זה משהו שבאמת שונה אצלנו.

הדר כהן: גם כולן בתפקידי מפתח.

הדר כהן: אני הקפטנית.

הדר כהן: כל ראשי הצוותים הן בנות.

הדר כהן: השנה זו השנה השנייה שאנחנו משתתפים בתחרויות של ארגון "פירסט", והשנה גם הודיעו לנו שאנחנו הולכים לייצג את ישראל באולימפיאדת הרובוטיקה שתתקיים במקסיקו.

מאיר כהן: מתי?

הדר כהן: בחודש אוגוסט.

מאיר כהן: איחוליי ותנחומיי לראש העיר שצריך להשיג כרטיסי טיסה.

מאיר כהן: כמו שאני מכיר אותו, הוא ישיג לכם את הכול.

מאיר כהן: יפה, איזה כייף.

הדר כהן: אז בחודשים הקרובים יש לנו המון עבודה, אם זה בבניית הרובוט ואם זה ליצור קשרים עם 160 מדינות שהולכות להתחרות בתחרות הזאת, וזה באמת כבוד גדול בשבילנו ואנחנו יודעים שאנחנו הולכים לייצג את המדינה בכבוד.

מאיר כהן: יפה מאוד.

מאיר כהן: איזה תגובות אתם מקבלים שאתם באים מהפריפריה?

הדר כהן: הרבה אנשים אומרים, דימונה, למרות שעכשיו זו נהייתה מעצמת רובוטיקה בזכות רובואקטיב, אבל הרבה אנשים ששומעים דימונה, הם קצת לא מאמינים שאנחנו הקבוצה היחידה שהולכת לייצג את ישראל, אבל באמת בארגון "פירסט" יודעים שדימונה זה רובוטיקה.

מאיר כהן: שלא יאמינו.

מאיר כהן: בעיה שלהם.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אדוני, ראש העיר, ומייד אנחנו נעבור לחברי הכנסת.

מאיר כהן: בבקשה.

בני ביטון: אדוני היושב ראש, איזה כייף להגיד "היושב ראש", ראש עיריית דימונה לשעבר שהוא גם איש חינוך.

בני ביטון: בצניעות הוא אמר שבית ספר "זינמן", אבל הוא אחד מהמייסדים והמקימים של בית ספר "זינמן" יחד עם המנהלת המיתולוגית.

בני ביטון: אני חושב שבאמת מאיר הוא איש חינוך בכל רמ"ח איבריו ומאיר באמת עשה מהפכה חינוכית בדימונה.

בני ביטון: תמיד דימונה הייתה אימפריה של חינוך ותמיד ברצף ראשי הערים השקיעו בחינוך, אבל תרשו לי להגיד שבאמת שתי הקבוצות שיושבות פה, גם "ליהמן" וגם "זינמן", זה מבחינה של באמת מהפכה לא בקנה ארצי, זו מהפכה בקנה מידה עולמי.

בני ביטון: אני חושב שזה גם לא רק לייצג את דימונה ואת הנגב, זה לייצג את מדינת ישראל.

בני ביטון: כבוד גדול שמתלווה אליהם מפקד חיל האוויר, אביהו בן נון, ומתקשר אלי ואומר לי, בני, תעלה למטוס, תגיע, הם זוכים, לפני שהתחרות הייתה, ולשמוע את מפקד חיל האוויר הנוכחי, אחרי זה לשמוע את כל השרים רבים מי מברך אותם ראשון, בנט, אופיר, ראש הממשלה, זה כבוד לא רק מבחינת הברכה, זה נתן כבוד לדימונה, כבוד למדינת ישראל, ובכלל מדינת ישראל הפכה להיות אימפריה.

בני ביטון: 17 קבוצות היו שם ביוסטון.

בני ביטון: זה נכון שדימונה זכתה בפרס היוקרתי החשוב ביותר, וזה אודות באמת לאתי.

חנין זועבי: 17 קבוצות מתוך כמה קבוצות?

בני ביטון: 70 קבוצות.

אתי יצחק: בישראל.

בני ביטון: 17 קבוצות מישראל.

אתי יצחק: ובעולם היו 400 קבוצות.

בני ביטון: אני חושב שזה באמת, אדוני היושב ראש, מאיר, ואני אומר את זה, זו אימפריה.

בני ביטון: אני חוזר לאתי ואיתי.

בני ביטון: אני אומר במיוחד אתי.

בני ביטון: אתי מצטנעת.

בני ביטון: זה חינוך טוב.

בני ביטון: המורה של המדינה, מנהלת אשכול הפיס.

בני ביטון: הייתה לך גם הזכות להיות המנהל שלה.

מאיר כהן: הייתי המחנך שלה.

בני ביטון: המחנך שלה גם.

בני ביטון: אם מאיר אומר המחנך, אנחנו לא רוצים להגיד, היה מחנך של שלושת הילדים שלי, אבל זה בסדר.

בני ביטון: עיירות הפיתוח זה משפחה אחת גדולה.

בני ביטון: דימונה היא באמת מעצמה ואימפריה חינוכית בכל התחומים.

בני ביטון: בכל התחומים יש קפיצה.

בני ביטון: היום פורסמה כתבה של מאיר ב"ידיעות אחרות", ב"ממון", ובסדר, הכנסת עשתה מחקר ודיברה על כל מיני פערים, שעדיין יש פערים, צריכים להגיד את האמת.

בני ביטון: יש פערים, אבל מנגד, אני אומר את זה, וישבתי עם הצוות שלי של השלטון המקומי, ואמרתי, הפערים הצטמצמו.

בני ביטון: כשיש ראשי ערים טובים, ויושבים פה גם ניסן ויושבים עם אנשים שהם לא נמצאים איתנו פה, ועושים מהפכה, כל אחד ביישוב שלו, אז הדברים נראים אחרת.

בני ביטון: גם היום אתם שומעים ראשי ערים, לא 'שתו לי, אכלו לי, בכו לי'.

בני ביטון: הילדים שלנו גם מדימונה יודעים שהיום התפיסה היא שונה לגמרי.

בני ביטון: העיר דימונה מנצחת, מובילה בכל התחומים.

בני ביטון: ברשותך, אדוני היושב ראש, יושבת איתנו סוניה שבאמת עושה עבודה יוצאת מין הכלל.

בני ביטון: סוניה אחראית על כל התמריצים של משרד החינוך, ואנחנו באמת עשינו מהפכה אדירה.

בני ביטון: משרד החינוך עשה מהפכה אדירה והתחיל בתמריצים וחוזים אישיים למורים, ויושבים פה כמה מורים סביב השולחן וכמה ראשי רשויות, אבל אי אפשר להתחיל במשהו ולעצור אותו באמצע, אדוני היושב ראש, ואני רואה את זה היום, שמורים של 5 יחידות שסיימו את התמריצים שלהם, ואמרו שהולכים לתת להם מענקים, אולי סוניה תתייחס, כי אתמול היא הייתה קצת עסוקה, אז לא קיבלתי תשובה, אבל היא תיתן לנו תשובה ואני סומך על סוניה, על הדברים שלה.

בני ביטון: חשוב אדוני היושב ראש שבאמת משרד החינוך יכיר במורים בפריפריה.

בני ביטון: המורים בפריפריה עושים עבודה 24/7.

בני ביטון: מי כמוך יודע.

בני ביטון: מורה הוא לא מורה לשעות הלימודים שלו, הוא מורה, במיוחד המורים האלה של הרובוטיקה, ובכלל הם מורים גם אחר הצהריים בבית, עד 1-2, לילות לבנים.

בני ביטון: משרד החינוך קיבל איזושהי החלטה נקודתית שהיא טובה, שהיא חשובה לפריפריה, אבל אתם לא יכולים לעצור אותה באמצע.

בני ביטון: כשבא היום מורה של 5 יחידות במתמטיקה, סיים את החוזה האישי שלו או את התמריץ שלו בשלוש שנים שאתם נותנים לו.

בני ביטון: אני לא רוצה להגיד, עיני לא צרה .

בני ביטון: זה בסדר, שימשיכו בערים אחרות, אבל או שיש החלטה שהיא מקיפה ונותנת אותם לכולם או שהיא החלטה רק לעיירות הפיתוח.

בני ביטון: אני כיושב ראש פורום ערי הפיתוח של השלטון המקומי במדינת ישראל, כתבתי מכתב גם לשר נפתלי בנט ואמרתי, וגם למנכ"ל, אני מוחה על זה.

בני ביטון: אני מבקש, אדוני היושב ראש, לך יש הרבה עוצמה, לך יש הרבה כוח.

בני ביטון: אתה גם מבין בזה.

בני ביטון: אתה בא מהתחום הזה.

בני ביטון: אתה גם נתת למורים שלך את החוזים האישיים ואת כל התמריצים האלה.

בני ביטון: אל תפסיקו לנו.

בני ביטון: אל תפסיקו את העשייה שלנו באמצע.

בני ביטון: אני אתן נתון מדהים.

בני ביטון: כשאני בפעם הראשונה נכנסתי, ומאיר היה עוד מורה, דימונה הייתה ב-17% בגרות.

בני ביטון: היום שלושת בתי הספר שלנו בדימונה נושקים ל-90% בגרות, כשהממוצע העירוני שלנו הוא 77%.

בני ביטון: עם כל הכבוד לנו הפוליטיקאים, זה כתוצאה של המורים הטובים שיש לנו במערכת החינוך, של המשאבים והכספים שאנחנו נותנים להם, אז לעצור את העשייה הזאת, לעצור את הדברים האלה?

בני ביטון: אז אנחנו מדברים על פערים.

בני ביטון: אז יש במקומות אחרים, שאנחנו יותר טובים מרעננה וכפר סבא.

בני ביטון: אם תקציב עיריית דימונה הוא 50% לחינוך ותקציב השקעה פר תלמיד הוא הגבוה ביותר במדינת ישראל, 24,000 שקל פר תלמיד, אז אל תעצרו לנו את המנגינה הזאת, והמנגינה הזאת חשובה לנו, אדוני היושב ראש, ואני סומך עליך.

בני ביטון: אני רוצה לסיים ולהגיד לך באופן האישי וגם לחבר הכנסת אלי אלאלוף וגם לצוות שלי מהשלטון המקומי.

בני ביטון: היושב ראש חיים ביבס בדרך, יגיע גם לפה.

בני ביטון: על היום הזה, על יום ההזדהות בעיירות הפיתוח במדינת ישראל.

בני ביטון: אני כבר לא קורא להן ערי הפיתוח, אני קורא להן ערים המתפתחות, אז זה חשוב להביא את המודעות הזאת.

בני ביטון: אני אגיד מילה-שתיים על החברים שלנו מהמגזר הבדואי.

בני ביטון: אני יודע שאנחנו אומרים פערים-פערים, הפערים אצלכם הם פי שניים, פי שלוש או פי עשר אפילו.

בני ביטון: אני מכיר את זה.

בני ביטון: אני יושב איתם באשכול הנגב המזרחי, בחורה, כסייפה, ערוער.

בני ביטון: יושב איתי גם ניסן ואנחנו כל היום רק מדברים על צמצומי הפערים בין החברה הישראלית לבין המגזר הבדואי.

בני ביטון: אני בטוח שמתחילים לצמצם, עדיין לא מספיק.

בני ביטון: אני אומר, עדיין לא מספיק.

בני ביטון: אתה התגאית ברופאה, אז אני אומר לך, מערוער יש 33 רופאים שם.

בני ביטון: ערוער שלידנו.

בני ביטון: חורה.

בני ביטון: הם הבינו שההשקעה בחינוך היא השקעה משתלמת.

בני ביטון: אני בטוח שיחד עם ועדת החינוך, יחד עם שר החינוך אנחנו נצמצם את הפערים גם בין עיירות הפיתוח לבין המגזר הבדואי.

מאיר כהן: תודה רבה, בני, אדוני ראש העיר.

מאיר כהן: אני רוצה לחבר את התלמידים לפני שחברי הכנסת וראשי הערים ימשיכו לדבר.

מאיר כהן: תראו, הסוגיה שאנחנו נדון בה ב-40 דקות הקרובות היא קשורה אליכם.

מאיר כהן: משרד החינוך מאפשר למורים שבאים ממרכז הארץ לקבל חוזים אישיים.

מאיר כהן: מה זה חוזה אישי?

מאיר כהן: להיטיב איתו בשכר.

מאיר כהן: אגב, הוא מאפשר את זה גם למורים מקומיים.

מאיר כהן: גם מורים שנמצאים בפריפריה, גם הם יכולים לקבל שכר.

מאיר כהן: אלא מה, שהתקופה מאוד מוגבלת והרבה מאוד בתי ספר וראשי ערים ומנהלים באים ואומרים, אנחנו הצלחנו להביא מורה או מורה טובים.

מאיר כהן: חיים, תציג את עצמך.

חיים ילין: אני נורא גאה בכם.

חיים ילין: אני אומר לכם, אני מתרגש כל פעם מחדש.

חיים ילין: אני לא חושב שיש עיירות פיתוח.

חיים ילין: אני לא מאמין במושגים האלה.

חיים ילין: אני כן מאמין שאתם תהיו מרכז מדינת ישראל ואני אגיד לכם למה, כי אני מאמין בסוף שני מיליון אזרחי מדינת ישראל שאין להם איפה לחיות בין גדרה לחדרה, יפתחו רק בנגב, רק בדרום, ושם אתם תהיו המרכז.

חיים ילין: הביקושים שיהיו אליכם, אל תסתכלו על כפר סבא ואל תסתכלו על תל אביב.

חיים ילין: הביקושים שיהיו לדימונה ולערד ולכל הדרום, יהיו כאלה שאנחנו היום לא נאמין בכלל.

חיים ילין: היום אנחנו לא מצליחים לדמיין את האימפריה הזאת שאתם בונים.

חיים ילין: דעו לכם שאתם החלוצים.

חיים ילין: אתם, לא אנחנו, למה?

חיים ילין: כי אתם תובילו את הדרום למקומות שאף אחד לא חלם שאפשר להגיע אליהם, אז תמשיכו לחלום.

חיים ילין: בהיסטוריה, אתם יודעים שעל דימונה והדרום עוד יסופר הרבה על הקבוצה שלכם ועל ההיסטוריה של הנגב ואתם חלק מזה.

חיים ילין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, חיימק'ה.

מאיר כהן: אני ממשיך.

מאיר כהן: הסוגיה היא לפנות לאנשי משרד החינוך לפנות לשר החינוך ולהגיד לו, אדוני, אנחנו רוצים שתעמיקו את התמריצים האלה, אנחנו רוצים שהתמריצים האלה, יקבלו אותם גם מורים תושבי המקום.

מאיר כהן: אנחנו מבקשים שגם ביישובים הסמוכים אלינו, בערוער ובחורה ובכל הנגב, גם שם יש התפתחות יוצאת מין הכלל בחינוך.

מאיר כהן: גם שם אנחנו מבקשים שיהיה שוויון מלא, כי זה חשוב מאוד, ולכן אנחנו נבקש מכם להתייחס גם לסוגיה הזאת, ותלמידים שרוצים להתייחס, שירשמו נקודות, אנחנו נשמח לשמוע אתכם.

מאיר כהן: בבקשה, ניסן.

ניסן בן חמו: בוקר טוב לכולם, ניסן בן חמו, ראש עיריית ערד.

ניסן בן חמו: בהחלט מרגש לראות פה את התלמידים שמגיעים ליום ההזדהות הזה.

ניסן בן חמו: אני חייב להגיד לכם, ערד כמו דימונה, בנבחרת הרובוטיקה.

ניסן בן חמו: זה מדהים שהדרום לקח את הרובוטיקה למקום, גם בירוחם, גם בדימונה, גם בערד.

ניסן בן חמו: הנבחרת שלנו השתתפה גם בשלוש שנים האחרונות באליפויות העולם, שלפני שנתיים הם הגיעו למקום החמישי בעולם בתחרות הכוללת.

מאיר כהן: אני רוצה להוסיף לדברים שלך, שמנהלת בית הספר בערד היא בוגרת בית ספר "ליהמן" בדימונה.

ניסן בן חמו: אנחנו לוקחים את האנשים הטובים.

ניסן בן חמו: אנחנו מדברים על המהפכה החינוכית גם בתחום הרובוטיקה, גם בתחום ההישגים, שאנחנו מסתכלים היום על התוצאות של בית ספר התיכון בערד, ואנחנו מדברים על 85% בגרות, על 47% מהתלמידים שניגשים לחמש יחידות אנגלית, 16% מהתלמידים ניגשים לחמש יחידות מתמטיקה, זה תוצאות של מרכז הארץ עם הרבה פחות משאבים, ואני אומר פה, בתהליכים החינוכיים שהילדים עוברים, ואני בטוח שזה קורה גם בדימונה, מתחילים בגן הילדים ובבתי הספר היסודיים ומגיעים לתיכון ומגיעים לתוצאות האלה עם הרבה פחות משאבים, זה רק מוכיח איזה הון אנושי קיים בנגב וקיים בדרום וקיים בערים הפריפריאליות, ובצפון, וזה מדהים איך עם פחות משאבים מצליחים לעשות יותר.

ניסן בן חמו: אני רק יכול לדמיין לעצמי מה היה קורה אם חלוקת המשאבים הייתה דיפרנציאלית והייתה הוגנת, אבל אנחנו לא באים ממקום של חולשה אלא ממקום של עוצמה, ואנחנו עושים עם מה שיש לנו ואנחנו מקדמים.

ניסן בן חמו: אני רק יכול להגיד באמת, אני מסתכל על ההנהגה שיש היום בערים הפריפריאליות ואפשר רק להתגאות.

ניסן בן חמו: אני חושב שההנהגה היא הנהגה מקצועית שמשקיעה.

ניסן בן חמו: אם זה לפני כן היה להגיד, אין לי ואין לי, אנחנו באים ומתמודדים עם מה שיש ומוכיחים שאפשר עם מעט לעשות הרבה, אבל שוב, יש את הדגשים ואחד הנושאים זה באמת תימרוץ המורים והדיפרנציאליות של הפרויקטים.

ניסן בן חמו: לא יכול להיות שפרויקטים של עיר פריפריאלית יהיו זהים לעיר במרכז, כלומר, המצ'ינג הוא לא דיפרנציאלי אבל עדיין צריך לחשוב פה על איך באמת גורמים לחלוקת המשאבים להיות הוגנת, ושוב, זה מה שימשוך את האנשים לערים שלנו.

ניסן בן חמו: בסך הכול באמת מסתכלים על תנופה אדירה וצריך להמשיך אותה.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני.

מאיר כהן: אני רק רוצה להציג את האנשים שהצטרפו אלינו.

מאיר כהן: שלמה בוחבוט, ראש עיריית מעלות, היה יושב ראש מרכז השלטון המקומי הרבה שנים.

מאיר כהן: גבי נעמן, ראש עיריית שלומי.

מאיר כהן: התלמידים.

מאיר כהן: שני היישובים האלה נמצאים בצפון, בגליל, ישובים יפהפיים.

מאיר כהן: חברת הכנסת יעל גרמן, שרת הבריאות לשעבר.

מאיר כהן: חברי הכנסת תיכף יציגו את עצמם.

מאיר כהן: חברת הכנסת קארין אלהרר, ועדי אלדר, ראש עיריית כרמיאל, היושב ראש לשעבר של מרכז השלטון המקומי.

מאיר כהן: בבקשה אדוני, חבר הכנסת.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב ראש.

מסעוד גנאים: אני גם רוצה לברך את ראשי הערים והתלמידים.

מסעוד גנאים: כבוד היושב ראש, אנחנו אמרנו הרבה פעמים שלקרב את הפריפריה, להפוך את הפריפריה למרכז או להביא הפריפריה למרכז, זה לא רק דרך כבישים ולא רק דרך כביש 6, אלא בלתת להם איך הם יממשו את הפוטנציאל ואת האנרגיות ואת הכוח שיש להם.

מסעוד גנאים: אנחנו מונעים מהם את זה אם לא נותנים להם את התמיכה ואת החיזוק הדרוש.

מסעוד גנאים: אם מדברים על הפריפריה, אז החברה הערבית והיישובים הערביים, במיוחד בנגב, הם הפריפריה של הפריפריה, כי המצב שלהם מאוד גרוע.

מסעוד גנאים: הם זקוקים מאוד לחיזוק ולתמיכה ולמשאבים.

מסעוד גנאים: אני מאמין במשוואה של win-win.

מסעוד גנאים: הכוונה, אם אנחנו רוצים לפתח את הפריפריה, למשל בנגב, צריך לפתח אותה לכולם, לערבים וליהודים, ולערבים שם יש הרבה בעיות.

מסעוד גנאים: אתם הבאתם דוגמאות לתלמידים שהם יכולים להצליח, יכולים להצטיין, אבל אל תמנעו מהם את זה.

מסעוד גנאים: אתם מונעים מהם לעשות את זה.

מסעוד גנאים: אני מאמין שיש תיאוריה בחינוך, שמה "תיאוריית הפיגומים".

מסעוד גנאים: הכוונה, שהתלמיד, יש לו את הכוח, יש לו את השרירים, אבל תן לו קצת מקפצה, תן לו קצת עזרה.

מסעוד גנאים: בקשר למורים, וזה עניין מאוד חשוב.

מסעוד גנאים: ביישובים הערביים בנגב יש כ-1,500 או יותר מ-1,500 מורות ומורים ערביים מהצפון שמלמדים בדרום, וכל שנה וכל פעם אנחנו מדברים על התמריצים, על התמיכה שהם לא מספיקים, לא בדיור ולא בנסיעה, אז אני מקווה שהממשלה ומשרד החינוך, אם רוצה באמת לעשות פריחה בחינוך והצלחה, אין הצלחה בחינוך בלי מורה חזק וטוב.

מסעוד גנאים: מורה חזק מביא חינוך טוב.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: לציין שאתה היית מורה חזק וטוב לפני שהגעת לכנסת.

מאיר כהן: הצטרף אלינו חבר הכנסת אלעזר שטרן, אלוף במילואים, ראש אכ"א.

מאיר כהן: לחבר'ה מדימונה, הוא היה המפקד של הרבה דימונאים.

מאיר כהן: חבר הכנסת יונס.

ואאל יונס: תודה רבה אדוני היושב ראש.

ואאל יונס: בוקר טוב לכל המורים, ראשי הערים והתלמידים.

ואאל יונס: באמת זה מאוד משמח לשמוע שיש קבוצות של תלמידים בארץ שמגיעים לכל כך הישגים טובים.

ואאל יונס: זה מדע וטכנולוגיה שיכולה לשרת את כל העולם, לא רק את עם ישראל, וזה פשוט משמח.

ואאל יונס: השאלה שלי, ורוצה גם שהתלמידים ישמעו, האם קבוצות של תלמידים ערבים היו ביוסטון אתכם, בכלל מהארץ?

מאיר כהן: רועי, אתה רוצה לענות?

רועי לידאני: השנה קבוצה מנצרת השתתפה בתחרות הבינלאומית.

רועי לידאני: בשנה שעברה קבוצה מתל שבע, שאנחנו, האמת, תרמנו לפתיחה של הקבוצה, גם הגיעה לתחרות בארצות הברית.

מאיר כהן: תספר על הקשר.

בני ביטון: תספר על הקשר.

בני ביטון: זה חשוב מה שמאיר אומר.

רועי לידאני: אני אספר על הקבוצה שאנחנו עזרנו לפתוח שנה שעברה.

רועי לידאני: אני לא מומחה בפרטים, זה קרה לפני שנכנסתי לקבוצה.

רועי לידאני: אני אספר מה שאני יודע, זה שהכרנו מורים משם.

רועי לידאני: התפתח איזשהו קשר והצלחנו לעניין אותו בארגון הזה, בתוכנית הזאת של "פירסט".

רועי לידאני: עם הרבה תמיכה הצלחנו לעזור שם בלהקים קבוצת FRC, כמוני, גם עם כל האתגר של הרובוט ועם כל האתגר הזה, והם זכו בפרס מיוחד בארץ, פרס שניתן לקבוצה שנמצאת בשנה הראשונה שלה, הכי טובה.

רועי לידאני: קוראים לזה פרס ה"רוקי אולסטאר".

רועי לידאני: הביאו אותם לתחרות בארצות הברית.

רועי לידאני: גם שם הם זכו בפרס השופטים, פרס מאוד יוקרתי.

מאיר כהן: כבוד גדול מאוד.

ואאל יונס: באמת זה משמח.

ואאל יונס: אני הייתי גם מקווה שיהיו יותר ויותר קבוצות של בתי ספר ערבים, כי פשוט הפער בחינוך הפורמלי הוא כל כך גדול, אז מה קורה עם החינוך הבלתי פורמלי?

ואאל יונס: בטח הפערים הם יותר גדולים והמשאבים והתקציבים לא כל כך מגיעים, בעיקר לפריפריה וגם לבתי הספר אפילו שבמרכז הארץ, שהם ערבים.

ואאל יונס: זה פשוט עניין בפני עצמו בשביל לדון בו.

ואאל יונס: זה אחד.

ואאל יונס: שנית, בקשר למורים.

ואאל יונס: אם אנחנו רוצים היום שיהיו לנו תלמידים, ממש משמח את הלב לראות אותם ככה, אנחנו צריכים מורים טובים, מורים שמשקיעים.

ואאל יונס: מורה שמשתכר ויש לו את המשכורת הטובה ואת החיים הטובים, הוא יכול להשקיע גם בתלמידים.

ואאל יונס: אני מכיר הרבה מורים, שדרך אגב, עובדים עבודות אחרי בית הספר בשביל ממש השלמת הכנסה, וזה פשוט גורם נזק למורה שהוא עייף, לא רוצה ללמד, אין לו את החשק.

ואאל יונס: חוזים אישיים זה יכול להיות טוב, אבל צריך גם להמשיך עם זה.

מאיר כהן: חיזוק מעמדו של המורה.

ואאל יונס: בדיוק, ולחזק את מעמדו של המורה.

מאיר כהן: אני רוצה לספר על זה שאני עומד ביציאה מדימונה ועוצר לידי אוטובוס נוסעים, הדלת נפתחת והנהג שבוודאי שאתה מכיר אותו, אומר לי, מאיר, שלום, מה שלומך?

מאיר כהן: אני אומר לו, איזה כייף לראות אותך, מה קורה?

מאיר כהן: אמרתי לו, מה, עברת להיות נהג אוטובוס?

מאיר כהן: אומר לי, לא, אני ממשיך להיות מורה לפיזיקה ואחרי הצהריים אני נוהג על האוטובוס של המשפחה שלי, כי אני לא יכול להתקיים ממשרה.

מאיר כהן: יש לי ארבעה ילדים.

מאיר כהן: זה ממש ריגש אותי.

ואאל יונס: וזה יכול להיות עם כל מורה, ואני מכיר הרבה מורים כאלה, דרך אגב, מהאזור שלי.

ואאל יונס: אני מערערה לא שבנגב, אלא מערערה שבצפון.

ואאל יונס: מהאזור שלי 16,000 מורים שיוצאים לנגב מלמדים.

ואאל יונס: חלק חוזר כל יום בגלל כביש 6 שנתן להם את האפשרות הזאת, וחלק ישנים שם באיזשהו מקום בנגב.

מאיר כהן: מאה אחוז, תודה רבה.

מאיר כהן: עכשיו אני רוצה לפנות לילדים, תלמיד או תלמידה שיגידו לי בקיצור, בדקה אחת, מה הוא המורה לחיים שלהם?

מאיר כהן: איזה מורים אנחנו צריכים לשאוף שיגיעו לתוך בתי הספר, לפריפריה, למרכז, בכל מקום.

מאיר כהן: מישהו יכול?

הדר כהן: לדעתי מורה לחיים זה מורה ששיטות הלימוד שלו זה לא לדבר מול לוח ומול תלמידים אלא יותר להשתמש באמצעים של מחשב, טלפון, דברים כאלה, כי זה גם מעניין אותנו ואנחנו גם לומדים את החומר תוך כדי.

הדר כהן: זה גם כייף וגם מעניין.

מאיר כהן: מעניין שהכנסת טלפון.

מאיר כהן: מה שאת אומרת מאוד מעניין.

מאיר כהן: עכשיו אני רוצה לשתף אתכם שהיום אנחנו מבקרים בבתי ספר להכשרת מורים ואנחנו עומדים על כך שעדיין הכשרת המורים לא הולמת את תאום הציפיות של הילדים.

מאיר כהן: זה מעניין מה שאת אמרת.

מאיר כהן: כבר לא רוצים מורים שהם פרונטליים, שעומדים לפני הכיתה ומבלבלים ובסוף עושים מבחן, אלא מורים שקצת הופכים להיות ביחד עם התלמידים, מין מדריכים כאלה במבוך הגדול הזה של עולם הידע.

מאיר כהן: אדוני, ראש עיריית שלומי, בבקשה.

גבי נעמן: בוקר טוב לכולם, כבוד גדול מאוד לשבת כאן יחד עם חברי הכנסת ועמיתיי ראשי הרשויות, התלמידים.

גבי נעמן: אני חושב שמה שקרה ב-60 שנות עיירות הפיתוח, יש פה שינוי מאוד גדול ומשמעותי.

גבי נעמן: לפני כ-40-50 שנה אמרנו לנו בשלומי, יש 100% בגרויות.

גבי נעמן: התפלאנו, מה זה 100% בגרויות?

גבי נעמן: התברר ששלושה ניגשו לבגרויות ושלושתם עברו.

גבי נעמן: היום, חברים, שינוי דרמטי שאומר שיש היום כמעט 90% ניגשים לבגרויות ו-80% מקבלים תעודת בגרות איכותית, טובה, ברמה גבוהה.

גבי נעמן: מה השינוי הזה גרם?

גבי נעמן: כך שלא עוד לוקחים מורים סביב משפחתיות ופרוטקציות וככה מכניסים מורה שהוא לא מתאים, אלא בוחנים את המורים ואת המנהלים כדי להביא תוצאה.

גבי נעמן: אני חושב שזה המפתח כדי שיהיו לנו ילדים כאלו, ומורים, מנהלים, מערכת מוניציפאלית, בוודאי שמערכת של משרד החינוך שאמור להשקיע אולי פי שלוש מול כל יישוב אחר ושאנחנו, אפשר לומר, לא מדברים היום על הפריפריה, אלא מדברים במיוחד על עיירות הפיתוח שהן סך הכול 36 ישובים כאלה בארץ, ולהם ידע ראש הממשלה ושר האוצר ושר הפנים כן לחזק את דימונה, כן לחזק את שלומי ואת מעלות.

גבי נעמן: רק לאחרונה קיבלנו החלטת ממשלה לשלומי, קריית שמונה ומטולה וירוחם, החלטות של מאות מיליונים, שאני אומר לכם, תקראו לי בעוד חמש שנים, מה יקרה לשלומי בזכות ההטבות האלו, יהיה עולם אחר.

גבי נעמן: שלומי תהיה במקום אחר.

גבי נעמן: היא תגיע ל-20,000 תושבים.

גבי נעמן: החינוך יהיה חזק.

מאיר כהן: שלמה בוחבוט נלחם על זה 30 שנה.

מאיר כהן: אתם קוטפים את הפירות.

גבי נעמן: הוא לקח הרבה, שלמה.

גבי נעמן: הוא יודע לקחת בלי החלטות ממשלה.

גבי נעמן: אם עסקינן היום בחינוך, בוודאי, חברים, צריך לחזק מאוד את המורה.

גבי נעמן: לא יעלה על הדעת היום, כשאני מחפש מנהל מחלקת חינוך, ואצלי הוא יקבל - - -

מאיר כהן: ראשי ערים היום נותנים חוזים אישיים דרך הרשות?

גבי נעמן: מכתיבים לנו חוזה אישי, 60% שכר בכירים של מנכ"ל.

גבי נעמן: המשמעות שהוא יקבל 14,000 שקלים, כאשר מנהל בבית הספר רגיל מקבל 20,000-24,000 שקלים, כלומר אי אפשר לקבל מנהל מחלקת חינוך ברמה גבוהה כדי שינגן על כל המנגינה של המנהלים.

בני ביטון: גבי, בשלטון המקומי העברנו יחד עם מנכ"ל משרד הפנים, נקודתית, דבר עם חגית מגן בקטע הזה, והבאנו אותם עד לשכר של 90% משכר מנכ"ל.

גבי נעמן: אני אסיים פה באמירה אחת, שהיום עיירות הפיתוח נמצאות במקום אחר ואנחנו צריכים לקפוץ עוד מדרגה גדולה מאוד בעשר שנים הקרובות, כך שלא יהיה הבדל בין עיירות הפיתוח לבין שום מקום במדינת ישראל.

מאיר כהן: אמן.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת קארין אלהרר.

קארין אלהרר: קודם כול אני רוצה לברך אותך, מאיר, על היום באמת המוצלח הזה.

קארין אלהרר: ראיתי איזה דיונים צפויים לנו היום ועל כנס בצהריים, אז יישר כוח, להביא את הנושא במלוא העוצמה לכנסת.

מאיר כהן: יש לי שותף והוא אלי אלאלוף והוא מנהל ועדה אחרת.

קארין אלהרר: אז זה באמת לא מובן מאליו.

קארין אלהרר: לברך את התלמידות והתלמידים שאתם באמת מקור גאווה.

קארין אלהרר: אנחנו עוקבים אחרי התחרויות הבינלאומיות.

קארין אלהרר: זאת פנינה שתלמידים ותלמידות שלנו, כחול-לבן, מנצחים בתחרויות בינלאומיות.

קארין אלהרר: זה לא דבר של מה בכך והרבה פעמים לאורך השנים הרבות זה היה על אף ההשקעה הנמוכה ולא בגלל השקעה גדולה, אז שאפו גדול.

קארין אלהרר: אני רוצה לברך את ראשי הרשויות שאתם עומדים מול התושבים עם המשאבים, הרבה פעמים מאוד מוגבלים יחס לצרכים.

קארין אלהרר: זו עבודה מאוד לא פשוטה.

קארין אלהרר: תראו, הפריפריה זה לא גזירת גורל.

קארין אלהרר: זה לא אמור להיות פריפריה.

קארין אלהרר: מדינת ישראל היא מדינה קטנה.

קארין אלהרר: כולם צריכים לקבל את אותן זכויות, כי לכולם יש את אותם חובות, ולכן בעניין הזה מאיר כמובן מוביל את זה, אבל כולנו נלחמים על כך שהפריפריה תהיה המרכז והמרכז יהיה הפריפריה.

קארין אלהרר: לא צריך לעשות את ההפרדות האלה.

קארין אלהרר: אנחנו לא רוצים סיפורי גבורה.

קארין אלהרר: אנחנו רוצים אזרחים שמקבלים זכויות וחובות באותה מידה, אז באמת ברכות לכולם, יישר כוח.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: בבקשה, שלמה בוחבוט, ראש עיריית מעלות.

2186: אני חושב שאנחנו חיים במדינה שהיא בעצם קטנה, אבל היא גדולה, וכשאנחנו מדברים על הפריפריה וקראתי בדרך את העיתון על המחקר שהכנסת ערכה, אז את מה מפרסמים?

2186: את הבעיות בפריפריה, את השניים-שלושה, המעמד של סוציו אקונומי, אבל כמו שקודמיי אמרו, כמו שראש עיריית ערד אמר, אנחנו כבר עברנו את זה.

2186: יש הרבה ערי פריפריה שההישגים מצוינים, פנטסטיים למרות המאבק בין המרכז לבין הפריפריה שהתחלנו בו כשאתה היית בשלטון המקומי, ולא הצלחנו.

2186: הייתה דיפרנציאליות בחינוך, שלצערי הרב הגדולות במרכז הארץ ממשיכות לקבל כמו מעלות וזה עוול גדול, וגם היו צריכים באמת לעשות שינויים בשכרם של המורים.

2186: כמה שילכו יותר לפריפריה, יקבלו שכר יותר גבוה, ומאיר, אנחנו זוכרים שפעם היו מורי אוטובוס שבאו לערי הפריפריה, ובדיוק הפוך היום, שמהפריפריה יוצאים מורים.

2186: אנחנו זוכרים שהתלמידים של ערי הפיתוח היו יוצאים החוצה.

2186: אנחנו היום קולטים תלמידים מבחוץ, אבל תמיד שואפים ליותר.

2186: המזל של המדינה זה ראשי הערים, כי כשאנחנו מדברים על חינוך, אולי 25%-30% ממה שקורה בחינוך, אנחנו מגייסים כל מיני תרומות, כל מיני אנשים מצוינים שבאים ממרכז הארץ.

2186: אתן לכם דוגמא.

2186: במעלות יש פרויקט שאנחנו מתחילים מגיל אפס.

2186: אני חושב שאנחנו הראשונים בארץ, ומי שהתחיל את זה, זה יהודי שבא, אני לא יכול להגיד את השם, כי הוא ביקש שאני לא אגיד את השם, אלא ישר מחר בבוקר משקיע כסף, לכן היום ערי פיתוח, מה שנקראו פעם, זה ערים אחרות, ואם אנחנו מדברים היום באמת על מה צריכים, דיברתי עם בני שאנחנו צריכים, מאיר, לחוקק, ואני הצטערתי.

2186: אני רוצה להגיד לכם, עד עצם היום הזה - - -

מאיר כהן: אתה היית חבר כנסת פעם.

בני ביטון: בגללו.

בני ביטון: הוא הפיל את החוק.

2186: אני הייתי חבר כנסת ועד היום אני אומר, אלוהים אדירים, איך חוק ערי פיתוח היה מתחת לידיים שלי.

2186: שכחתי אותו וב-2009 ביטלו אותו.

2186: אני חושב, החוק הוא אחר לגמרי.

2186: פעם דיברנו, תנו יותר רווחה לתושבים.

2186: יותר מסכנות העולם היום.

2186: איך אנחנו בונים עשרות אלפי יחידות דיור?

2186: איך אנחנו מביאים את החבר'ה הצעירים ממרכז הארץ לפריפריה.

2186: צריך לחוקק חוקים, לתת יותר מענקים לאנשים שיבואו לפריפריה, הנחות במס.

2186: אנחנו כל הזמן מדברים על תעשייה של 40% בערי פיתוח.

2186: מקבלים שכר מינימום.

2186: איך מעלים את שכר המינימום?

2186: אותו מפעל, הוא לא יעלה.

2186: איך מביאים מפעלים עתירי ידע לערי הפריפריה?

2186: צריך לתת להם מענקים.

2186: לכן, כשאנחנו מדברים היום על ערי פיתוח, ואני אומר את זה לתקשורת, זה עולם אחר.

2186: המצב במרכז הארץ הרבה יותר קשה מאשר בערי הפיתוח.

2186: אני מדבר מבחינת רמת החינוך.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: יש המון ניסיון והמון זכויות לשלמה בוחבוט, הרבה מאוד שנים ראש עיר והרבה מאוד שנים ניהל את מרכז השלטון המקומי וביחד יצאנו למאבקים שחלקם הצלחנו וחלקם פחות, אבל יצאנו למאבקים.

מאיר כהן: יישר כוח.

מאיר כהן: אני מברך את תיכון אורט מיוקנעם.

מאיר כהן: ברוכים הבאים.

מאיר כהן: חברת הכנסת יעל גרמן, ראשת עיריית הרצליה הרבה מאוד שנים, אשת חינוך.

יעל גרמן: תודה רבה לך אדוני היושב ראש.

יעל גרמן: אני רוצה קודם כול לברך אותך.

יעל גרמן: אתה תמיד שם כשצריך באמת להגן ולהעלות לסדר היום את כל נושא הפריפריה, והיום אתה לקחת את תפקידך ויושב ומנהל את ועדת החינוך, כי אנחנו כולנו יודעים שישנם שני נושאים בעיניי שהם חשובים מאוד בפריפריה, אחד זה החינוך, ושניים, בעיניי, זה הבריאות.

יעל גרמן: לא דיברו על זה, כי זו לא ועדת בריאות.

יעל גרמן: אני משערת לעצמי שאלי אלאלוף, שותפך ליום הזה ידבר על כך.

יעל גרמן: אין ספק, אני מסכימה עם שלמה.

יעל גרמן: אני הייתי בהרצליה אחת מ-15 הערים החזקות, אבל גם אז תמכתי בדיפרנציאציה.

יעל גרמן: אין לי ספק שאם אנחנו רוצים להביא לשוויון - - -

מאיר כהן: יעל, אולי תסבירי לילדים מה זה דיפרנציאציה.

יעל גרמן: תמיד אנחנו נותנים את הדוגמא שכאשר שני ילדים, אחד שהוא בגיל 6 ואחד בגיל 10 מתחילים לרוץ, הרי אין להם סיכוי שווה.

יעל גרמן: צריך לתת איזשהו 'פור' לילד בן ה-6 כדי שבסופו של דבר יהיה לו סיכוי שווה להתחרות עם בן ה-10.

יעל גרמן: דיפרנציאציה, הכוונה היא לתת למי שאין, ולמי שיש, לתת פחות כדי שבסופו של דבר הסיכויים של השניים יהיו שווים, כי מה שקורה זה שברשויות החזקות, והרצליה נחשבה לרשות חזקה - - -

מאיר כהן: אמרתי לכם שהיא הייתה מורה.

יעל גרמן: אני הייתי מורה למבוגרים.

יעל גרמן: ניהלתי בית ספר למבוגרים.

ואאל יונס: זו אפליה מתקנת אצל הערבים.

יעל גרמן: נכון, זו אפליה מתקנת אצל הערבים.

יעל גרמן: מסכימה בהחלט.

יעל גרמן: אז זה דיפרנציאציה ואנחנו תמכנו בזה, ומאיר, כשאנחנו היינו בממשלה ניסינו בהחלט להעביר את זה.

יעל גרמן: אני מקווה שעוד נחזור לשם ונעביר את זה.

יעל גרמן: חלק התחלנו, אבל כמובן שצריך.

יעל גרמן: אני מברכת.

יעל גרמן: יש עוד הרבה מה לעשות, אבל באמת בזכות ראשי הערים הנפלאים שמובילים את כל הנושאים בערים שלהם, אנחנו רואים שהיום הפריפריה מתקרבת מבחינת ההישגים שלה יותר ויותר למרכז הארץ ויישר כוח.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: עדי אלדר, ראש עיריית כרמיאל.

עדי אלדר: שלום לכולם, אני קודם כול מתלווה פה לכל המליאות של חבריי.

עדי אלדר: אני ודאי לא רוצה לקלקל את השמחה המיוחדת שיש פה והאווירה המיוחדת שיש היום בוועדה.

מאיר כהן: מותר בהחלט להגיד גם אצלכם ומה הבעיות.

מאיר כהן: אנחנו מדברים על זה.

עדי אלדר: אני אנצל את הדקה שנתת לי לומר שצריך להשקיע הרבה יותר בערים שלנו מאשר במרכז.

עדי אלדר: יש לי בית ספר למחוננים בעיר.

עדי אלדר: לאחרונה עשיתי ביקור ונדה

עדי אלדר: מתי לשמוע שילדים מצטיינים לא עוברים את הבחינה של התלמידים המחוננים הארצית, שבמרכז הארץ עוברים אותה בעשרות.

עדי אלדר: נשאלת השאלה, למה?

עדי אלדר: אני יכול לענות מתוך איזושהי שליפה ולומר, באזור המרכז, אני גדלתי, אגב, בהרצליה.

עדי אלדר: אני אומר, באזור המרכז יש הרבה יותר אפשרויות לילדים לקבל חוגי העשרה, השקעות.

עדי אלדר: הרשויות שם הרבה יותר עשירות מאיתנו.

עדי אלדר: צריך לשים את זה על השולחן, רבותיי.

עדי אלדר: אז אני בא ואני אומר, אם רוצים באמת לעודד, קודם כול המהפכה צריכה להיות בחינוך.

עדי אלדר: זה הדבר הראשון שאנחנו צריכים, ואין מספיק.

עדי אלדר: משרד החינוך בעניין הזה רואה אותנו כשווים לכל הערים בארץ, אבל לא ככה צריך לראות את העניין.

עדי אלדר: צריך לבוא קודם כול בגיל הרך.

עדי אלדר: גם אני הייתי מורה לא מעט שנים.

עדי אלדר: אני בא ואני אומר, ההשקעה קודם כול צריכה להיות בגיל הרך.

עדי אלדר: אנחנו צריכים עוד סייעת בגנים.

עדי אלדר: עם 35 ילדים, גננת וסייעת אחת לאורך יום שלם, צריך להשקיע יותר בכוח אדם.

עדי אלדר: אנחנו צריכים להשקיע יותר בפסיכולוגים בבתי הספר שלנו, ובגנים, שחסר לנו.

עדי אלדר: זה תחום שלא מטופל מספיק לדעתי בטיפול בילדים.

עדי אלדר: נכון שאנחנו בכרמיאל, אגב, הגענו לממוצע בגרות של 90%.

עדי אלדר: ברוך השם הגענו לזה, אבל זה לא מספיק.

עדי אלדר: אם אנחנו באמת רוצים להשקיע, צריכים להשקיע במבני חינוך טובים.

עדי אלדר: היום אנחנו מתוקצבים במבני חינוך בחסר שאם אנחנו לא עיר עשירה, אנחנו לא מסיימים לבנות בית ספר כמו שצריך.

עדי אלדר: אנחנו לא נותנים מספיק ציוד, לא נותנים מספיק מחשבים.

עדי אלדר: יש לנו עוד הרבה מה לעשות.

עדי אלדר: צר לי לקלקל את האווירה כאן.

עדי אלדר: אני לא רואה פה לא את שר החינוך ולא את המנכ"ל.

עדי אלדר: זו גם איזושהי אמירה אולי כלפינו, אבל אני בא ואני אומר, רבותיי, צריך לשים את הדברים על השולחן, ואני ראש עיר שמכהן.

עדי אלדר: אני עוד מעט מסיים 30 שנה ועברתי הרבה.

עדי אלדר: עברנו הרבה ממשלות והרבה שרי חינוך.

עדי אלדר: צריכים להשקיע במקומות שלנו בכל תחומי החינוך.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת שטרן.

אלעזר שטרן: אני אקצר באמת.

אלעזר שטרן: א', תודה.

אלעזר שטרן: אני אומר עוד פעם, אני פוגש פה את ראשי הרשויות ואני באמת משתהה.

אלעזר שטרן: אני חושב שבאמת הבקיאות בחומר, האכפתיות בחומר, היא מעוררת הערכה.

אלעזר שטרן: זה דרך אגב מעניין כמה באו מתחום החינוך.

אלעזר שטרן: צריך להגיד שגם אני הייתי מורה של ילדים מחוננים, בנצרת עילית.

מאיר כהן: אלעזר, אולי מהפרספקטיבה של קצין חינוך ראשי.

אלעזר שטרן: אז אני אגיד ככה, אבל אני רוצה ברשותך אולי משפט אחד דווקא לילדים וגם מאותה פרספקטיבה.

אלעזר שטרן: מאיר אתמול באיזה פורום דיבר על זה שבדימונה יש עכשיו איזה נגן פסנתר שיגיע ללא יודע מה.

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: הוא ינגן פה היום.

אלעזר שטרן: נכון, אמרת את זה ככה, ואני אמרתי לו שכשהייתי מג"ד היה לי מ"פ מדימונה שהם ארבעה אחים, שאמרו שמרוב שהם מוכשרים, הם מנגנים יחד על אותו פסנתר.

אלעזר שטרן: למה אני אומר את זה?

אלעזר שטרן: ואני מסתכל לנוער הנהדר הזה, בגלל שהאתגר, ואתם עכשיו הוכחתם שאתם נהדרים, אבל אני אומר לכם עכשיו לא כראש העיר שלכם.

אלעזר שטרן: האתגר, שתישארו בדימונה.

אלעזר שטרן: זה האתגר הגדול.

אלעזר שטרן: אני דווקא חושב שמה שעדי אמר הוא נכון, בגלל שהתשובה הקלה למה שאמרת היא שאת הבחינות, וזה אני אומר למאיר, מצה"ל הבאתי, את הבחינות גם כתבו חבר'ה מתל אביב ולכן התל-אביבים מצליחים בהן עוד יותר, אבל אני אומר את זה מתוך אי רצון להכות את מה שאמרת בהקשר לצורך של השקעות, ופה אני במשפט האחרון אומר, כיוון שרצית ללכת איתי לצבא, אז תמיד שואלים אותי, איך אתה אומר את זה שיש עכשיו הרבה דתיים בבה"ד 1?

אלעזר שטרן: אני אומר להם, אני רואה את זה לא טוב.

אלעזר שטרן: למה אני רואה את זה לא טוב?

אלעזר שטרן: בגלל שאני יודע שבני אדם נולדים שווים.

אלעזר שטרן: יהודים, ערבים, פריפריה.

אלעזר שטרן: לא משנה מה, האיכויות, הקדוש ברוך הוא חילק, כל אחד ימדוד את זה איך שהוא רוצה, אותו דבר.

אלעזר שטרן: את הדפ"ר, את היכולת.

אלעזר שטרן: כל השאלה היא איך אתה מפתח את זה ואיך אתה מביא את זה למקום הנכון.

אלעזר שטרן: כשאתה מתאר תמונה של במרכז מצליחים יותר בסוג של מבחנים, סימן שאנחנו פגענו במקום אחד.

אלעזר שטרן: כשמאוכלוסייה מסוימת באים להצטיינות מסוימת ואתה לא לוקח את האוכלוסייה האחרת, סימן שפקששת, בגלל שהכישורים נמצאים שם, זאת אומרת שהתפשרת על איכויות בתוך אוכלוסייה שסימנת אותה על חשבון אוכלוסייה טובה יותר, את אותה שכבה שלא הבאת.

אלעזר שטרן: אנחנו מדברים על החינוך הערכי, הוא חשוב מאוד.

אלעזר שטרן: לא צריך לספר לי על זה.

אלעזר שטרן: אני חושב שהאתגר הגדול של מדינת ישראל היום הוא לצד החינוך הערכי, איך אנחנו מפתחים את המצוינות הזאת, שהנה אנחנו רואים שנמצאת.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: עופר שלח, בבקשה.

מאיר כהן: הצטרפה אלינו חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

מאיר כהן: ברוכה הבאה.

עפר שלח: אני היחיד פה לדעתי שלא היה מנהל.

עפר שלח: אני בקושי תלמיד הייתי.

עפר שלח: אני לא אדבר על חינוך, כי יש פה אנשים שמבינים בזה הרבה יותר ממני.

עפר שלח: אני רוצה לשים את זה בקונטקסט של מה שבעיניי, איך מדינת ישראל צריכה להסתכל על הנושא הזה, ואני אומר לכם, עדי, אפרופו מה שאתה אמרת, לדעתי דווקא בהקשר של מה שאתה אמרת ובהקשר של מה ששלמה אמר, לפריפריה יש יתרון אחד גדול.

עפר שלח: מדינת ישראל, שהיא בסוף מדינה קטנה וניתן להעביר בה משאבים ממקום למקום, ממשאבים ממשלתיים דרך רגולציה וחיבור למנהיגות מקומית, ניתן לעשות בה שינוי מאוד גדול ובפריפריה זה הרבה יותר פתוח והרבה יותר ניתן לשינוי.

עפר שלח: אני אתן דוגמא שהיא לא מושלמת והיא דווקא לא הממשלה, נגיד הנוכחית, למרות שזה התחיל לפניה, שאני לא מחסידיה.

עפר שלח: כשהממשלה החליטה שבאר שבע תהיה בירת הסייבר של מדינת ישראל, אז לקחו משאב מדינתי.

עפר שלח: נכון, משאב מדינתי קל יחסית כמו יחידות צבאיות וחיברו אותו לרגולציה וחיברו אותו ליזמים פרטיים וחיברו אותו למנהיגות מקומית, ואתה יוצר סיפור.

עפר שלח: אני, אגב, ישבתי ברפא"ל, שהם שכנים שלך, ודיברתי איתם על היכולת לקחת את הדברים שהם עושים ולעשות מזה איזו בירה של סוג מסוים של רובוטיקה, ואני מבין שיש פה חבר'ה שמתעסקים ברובוטיקה, יהיה שם, וזה סיפור של מדינת ישראל, שהיא יכולה לספר על כרמיאל או יכולה לספר על דימונה או יכולה לספר אזורית במקום כזה או אחר.

עפר שלח: הצמיחה של מדינת ישראל והחינוך הוא כמובן קשור לזה קשר בר יינתק, אבל הצמיחה של מדינת ישראל, הדלתא הגדולה של מדינת ישראל, היא תבוא משם ולא מהמרכז וכך אנחנו צריכים להסתכל על זה, לא כעל קהילות שצריך לתת להן כי קיפחו אותן בעבר, למרות שזה נכון.

עפר שלח: זה בכלל לא שייך.

עפר שלח: אני רוצה להסתכל על זה במבט העתידי ואני חושב שזה אפשרי אפילו בקלות במדינה כמו ישראל שיש לה את המשאבים ויש לה את היכולות ויש לה את החבר'ה הצעירים הנהדרים האלה ויש לה את המנהיגות המקומית.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני.

מאיר כהן: בבקשה, חברת הכנסת לאה פדידה ואחריה חברת הכנסת אורלי.

מאיר כהן: אני מצטער האורחים, אתם גם תדברו, אבל הנוהג בכנסת הוא שחברי הכנסת מדברים קודם.

לאה פדידה: אדוני היושב ראש, קודם כול להגיד לך תודה שאתה כל הזמן, לא רק בימים מיוחדים אלא בכל הכנס אתה אומר, ולכם ראשי הערים אני חייבת להגיד שלא תמיד בזכות המשאבים אלא יותר בזכותכם הפערים מצטמצמים, וזאת הבעיה, כי נכון, יכול להיות שאני משביתה שמחות, אבל הפער עדיין גדול מאוד בנושא חלוקת המשאבים.

לאה פדידה: כדי שהפריפריה תהיה שווה, היא צריכה לקבל נתח מהעוגה לא שווה, אלא הרבה יותר גדול, כדי שכל המדינה תוכל להיות כמו עיר שקיבלה הזדמנות אמיתית, ובוא ניקח לדוגמא את יוקנעם שממנה אני מגיעה, עיר שהייתה הגירה שלילית ובלוקים חסמו ואף אחד לא רצה להגיע אליה, קיבלה הזדמנות אמיתית, קיבלה משאבים, אזור פיתוח א', אז אותו נער ונערה ואותם ילדים ואותה מנהיגות ידעו לקחת את ההזדמנות והיום זו עיר ואם בישראל עם מצב סוציו אקונומי גבוה, ואני מאוד רוצה להגיד תודה לבית ספר אורט ולמנהלת שנמצאת כאן, על הכבוד והגאווה שאתם מביאים לנו, אבל זו דוגמא שאפשר.

לאה פדידה: זו דוגמא שעם מנהיגות והזדמנות אפשר גם אחרת.

לאה פדידה: אנחנו בפריפריה לא שונים, אבל אם חוק המצ'ינג הארור הזה שהנחתי אותו בשבוע שעבר ונתנו לי דחייה של עוד חודשיים, ואני חייבת להסביר לכם מה זה חוק מצ'ינג.

לאה פדידה: רק אם יש לך 25% תקציב, יתנו לכם את השאר.

לאה פדידה: זה אומר שמי שאין לו, לא מקבל, והגיע הזמן במדינה שהמשאבים יחולקו לא על פי מקום מגורים.

לאה פדידה: הדבר האחרון.

לאה פדידה: אל תחברו אותנו לתל אביב ותגידו לנו שאתם גם משקיעים בכבישים, לא את הצפון ולא את הדרום.

לאה פדידה: תחברו את המרכז לפריפריה.

לאה פדידה: זו תהיה חשיבה אחרת וככה נקבל יותר.

מאיר כהן: תודה רבה, גבירתי.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד משהו.

מאיר כהן: אמרתי את זה בהתחלה ואני אומר את זה עוד פעם.

מאיר כהן: אפשר בהחלט לבקר ואפשר בהחלט להגיד את הדברים.

מאיר כהן: אף אחד לא משבית שמחות.

מאיר כהן: בתפיסת עולמי כאחד שממרוקו והגיע לפריפריה ושם אני גדל עד היום, אני ישן שם, כל יום אני נוסע, יש רגעים שבהם הפריפריה, וכל אחד שיקרא לה איך שהוא רוצה, צריכה לבוא למקומות כאלה כמו הכנסת ולהראות בחלון הראווה שלה את הדברים הטובים, אז מותר להגיד ביקורת, אבל כשאני רואה קבוצות רובוטיקה שזוכות במקום הראשון ביוסטון, אני חושב שחברי כנסת במדינת ישראל צריכים להסתכל לילדים האלה בעיניים ולתת להם חיבוק גדול ולדעת, ופה במקרה התחברנו הרבה אנשים שאנחנו נמצאים מהפריפריה, ולדעת שלעיתים עושים את זה יש מאין.

מאיר כהן: חבריה, עושים את זה יש מאין.

מאיר כהן: כשלי לא היו מורים בבית הספר, אז הלכתי לפנסיונרים של קמ"ג ושילבתי את ידיי וביקשתי מהם לבוא ולתת שעה אחת ללמד פיזיקה וכימיה.

מאיר כהן: לא היה לנו כסף.

מאיר כהן: באנו אליהם.

מאיר כהן: בשנה אחרת פנינו למורים הנהדרים בדימונה ואמרנו, כל מורה ישולם על 24 שעות, אבל אנחנו מבקשים מכל מורה שייתן עוד שעה.

מאיר כהן: לא היה מורה שאמר לא, והיה לנו עוד סל של 100 שעות, ואנחנו מלאים בסיפורים כאלה, לכן דווקא היום הזה לבוא וכן להצדיע ולא לשכוח את הביקורת.

מאיר כהן: יש, תאמינו לי, אנחנו מבקרים.

מאיר כהן: אורלי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אתחיל דווקא מההמלצה שלך, אדוני היושב ראש, על להצדיע להישגים האלו, כי זה לא מובן מאליו.

אורלי לוי אבקסיס: להגיע להישגים האלו למרות העיוות התקציבי שאנחנו כמדינה, בעצם מה אנחנו באים ואנחנו אומרים?

אורלי לוי אבקסיס: הרי יש שלושה שותפים בחיי החינוך של ילד.

אורלי לוי אבקסיס: יש את השלטון המרכזי, שזה מה שהמדינה נותנת, יש את המקומי ויש את ההורים.

אורלי לוי אבקסיס: לא בכדי המשולש הזה יוצר את אחוזי ההצלחה, וראיה, בוא ניקח את כוכב יאיר.

אורלי לוי אבקסיס: כוכב יאיר כל הזמן עומדים מאוד גבוה בטבלה של הציונים, של הבגרויות, של המדד וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: הלכתי לבדוק מה עושים שם בתיכון בכוכב יאיר, כדי להבין, אולי אנחנו יכולים להעתיק את תוכנית העבודה, להפוך אותה לאיזה אב טיפוס.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה אני גיליתי?

אורלי לוי אבקסיס: אני גיליתי דבר נורא פשוט.

אורלי לוי אבקסיס: אין שם תיכון בכוכב יאיר, יש שם הורים שמשלמים כמעט הכי הרבה שיעורים פרטיים לילדים וככה אחוזי ההצלחה.

אורלי לוי אבקסיס: זו גם רשות חזקה שיכולה לתת העשרה מסביב.

אורלי לוי אבקסיס: זה נראה לי לא נורמלי שאנחנו דורשים מראשי ערים ללכת ולחפש את הפנסיונרים ולדבר על ליבם ולהביא אותם להתנדבות ולחפש יש מאין.

מאיר כהן: היום פחות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל עדיין היום יש אבסורד במדידת מענקי האיזון לאותן ערים.

אורלי לוי אבקסיס: ראש עיר שנמצא בסיטואציה הזו, הוא נמצא באיזשהו מצב מאוד מלחיץ.

אורלי לוי אבקסיס: אחד, הוא צריך להביא הישגים.

אורלי לוי אבקסיס: תפקידו להביא הישגים בחינוך, ולכן הוא ייתן את המשאבים שאין לו.

אורלי לוי אבקסיס: הוא ילך כמו איזה קבצן ו'ישנורר' יהודים עשירים טובי לב כדי שיעזרו, מה שאנחנו יודעים שבמרכז יש לך את היכולת לגבות מיסים בגלל אזורי המסחר, בגלל הרבה דיירים שהם משלמים מיסים.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה בפריפריה, חלק לא מעט מאוכלוסייה היא גם אוכלוסייה שלא משלמת מיסים, גם כי אנחנו קבענו ואף אחד לא משפה את השלטון המקומי, אם זה קשישים, אם זה נכים ואם זה כדומה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נותנים להם הנחות בארנונה.

אורלי לוי אבקסיס: טוב מאוד שיהיה, אבל אף אחד לא משפה את העירייה.

אורלי לוי אבקסיס: הערים האלו בפריפריה נאלצים להתמודד עם מציאות בלתי אפשרית.

אורלי לוי אבקסיס: אם הוא יביא הישגים יפים בבגרות, יורידו לו ממענקי האיזון, כביכול יש לו אופק של הכנסות.

אורלי לוי אבקסיס: הילד בן ה-18 כבר משלם מיסים?

אורלי לוי אבקסיס: זה באמת אבסורד.

אורלי לוי אבקסיס: הוא נמצא באיזשהו מצב בלתי אפשרי.

אורלי לוי אבקסיס: הוא יאבד מענקי איזון אם הוא יצליח.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני נערה ואתה כנראה היית כבר מנהל בית ספר מאוד מוכשר וצעיר, מה שהיה זה שהמדינה ידעה לתת תמריצים למורים שמגיעים לפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: היה קושי אמיתי להגיע ולהביא ולהיות איזשהו תמריץ ביחס לאופק התעסוקתי, לתשלומים וכדומה, שיש במרכז.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו רוצים לצמצם פערים כמו שעשינו עם עידוד רופאים לפריפריה, ככה צריך לעשות עם עידוד מורים איכותיים לפריפריה, אם אנחנו מדברים על פיזיקה, כימיה וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: המקצועות האלו הם בעצם פותחים את הפתח לא להיות שואבי המים.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: אני מצטער, החבר'ה שהבטחתי להם לדבר.

מאיר כהן: יש עוד ועדות.

מאיר כהן: אתם תלכו איתי ותבואו לידי ביטוי.

מאיר כהן: משרד החינוך.

מאיר כהן: עכשיו תקשיבו תלמידים למה שמשרד החינוך אומר.

מאיר כהן: אני שואל אותה את השאלה הזאת, ותגידו את זה בבית.

מאיר כהן: האם משרד החינוך היום מאפשר למורים לקבל חוזים אישיים, גם מורים מקומיים וגם מורים שבאים מבחוץ, והאם התמריצים האלה הם לאורך זמן?

מאיר כהן: אנא תאירו את עינינו.

מאיר כהן: גברת סוניה פרץ, בבקשה.

סוניה פרץ: צהריים טובים, קודם כול אני מודה למעמד המרגש.

סוניה פרץ: זו לא ישיבה שגרתית.

סוניה פרץ: מרבית האורחים הם תלמידים, אז תודה.

מאיר כהן: אולי נלמד מהם משהו.

סוניה פרץ: תמיד נלמד מהם משהו.

סוניה פרץ: קודם כול, למשרד החינוך יש תוכנית תמריצים לאזורי עדיפות לאומית.

סוניה פרץ: המטרה של התוכנית הזאת זה להביא מורים מהמרכז לפריפריה במקומות ובמקצועות שחסר בהם.

סוניה פרץ: אנחנו יודעים שחסר במקצועות המדעים, אנחנו יודעים שחסר במתמטיקה, אנחנו יודעים שחסר באנגלית, במדעי הטכנולוגיה, ולכן יש לנו תוכנית תמריצים שמיועדת באמת להביא אנשים מחוץ ליישוב ליישובים.

אורלי לוי אבקסיס: מה התמריץ?

אורלי לוי אבקסיס: אולי הוא לא מספיק תמריצי, את מבינה?

סוניה פרץ: התוכנית הראשונה זו תוכנית של חוזים אישיים לשלוש שנים בגובה של בערך, בממוצע, 60,000 שקלים.

מאיר כהן: שזה מתחלק בשכר היסוד?

סוניה פרץ: שזה נכנס לתוך השכר החודשי.

מאיר כהן: מי מחליט?

סוניה פרץ: מנהל בית הספר, פיקוח, וזה הולך דרך המחוז.

מאיר כהן: לכמה זמן?

סוניה פרץ: שלוש שנים.

אורלי לוי אבקסיס: והמורה מקבל את זה נטו במשכורת?

סוניה פרץ: זה נכנס לו לתוך השכר.

בני ביטון: מגולם.

אורלי לוי אבקסיס: יש הבדל.

בני ביטון: זה בסדר.

בני ביטון: הבעיה זה לא מה עושים אחרי השלוש שנים.

סוניה פרץ: כשאנחנו הבנו שתוכנית לשלוש שנים היא לא מספיקה, פנינו למשרד האוצר ואמרנו שאנחנו צריכים עוד אופק של תמריצים, ובנינו יחד עם משרד האוצר תוכנית מענקים שבה מורה יכול להתחייב לשלוש שנים או לארבע שנים נוספות בבית ספר והוא מקבל את תוכנית המענקים הזאת.

סוניה פרץ: אנחנו הפעלנו את התוכנית הזאת לראשונה השנה.

סוניה פרץ: השנה הצענו את התוכנית הזאת כאופק למורים שבאים מחוץ ליישוב.

סוניה פרץ: התוכנית הזאת היא תוכנית מופחתת, היא לא באותו היקף של השלוש השנים הראשונות.

מאיר כהן: מה התוספת במתווה השני?

סוניה פרץ: במתווה השני זה מענק שנתי של 30,000 שקלים שמשולם פעמיים בשנה.

מאיר כהן: הוא בנוסף?

מאיר כהן: כלומר, מורה יכול לקבל את ה-60,000 ועוד מענק?

סוניה פרץ: לא.

סוניה פרץ: הוא סיים את תוכנית השלוש שנים - - -

אורלי לוי אבקסיס: וזה רק למורים מבחוץ?

סוניה פרץ: כן.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: דבוש.

אבי דבוש: אבי דבוש, חבר תנועת הפריפריות, חבר הנהגת מר"צ ותושב שדרות.

אבי דבוש: באמת נאמרו הרבה דברים.

אבי דבוש: אפשר להגיד המון דברים על כמה זה מרגש, ודימונה זו לגמרי אהובתנו, חלק מהנגב, וזה נפלא שדימונה שולטת פה, והמון תודה על היום הזה ובאופן ספציפי על הדיון הזה.

אבי דבוש: עדי אמר את העניין.

אבי דבוש: בסופו של דבר, גם ראינו את זה בדוח ה-OECD שיצא בשבוע שעבר, החינוך הוא העיקר.

אבי דבוש: אם אנחנו רוצים לצמצם פערים, יש לנו בעיה אמיתית בחינוך.

אבי דבוש: שוב, יום חגיגי ואני נזהר בין הטיפות.

אבי דבוש: אתה צודק, צריך גם לחגוג את ההישגים והמון שאפו לדברים הקיימים, ועדיין הפערים הם אדירים.

אבי דבוש: רק נתון אחד מהקיץ האחרון.

אבי דבוש: משרד החינוך מפרסם את הנתונים המשווים.

אבי דבוש: תעודת בגרות מצטיינת שמאפשרת באמת פתיחה להשכלה גבוהה, רמת השרון או במפתיע, מקום ראשון, 24.5% מהמסיימים.

אבי דבוש: אנחנו, לצערי אני אומר אנחנו, שדרות, אופקים, רהט, הוזכרה פה החברה הערבית, 0.5%.

אבי דבוש: זה אומר, אם אני הופך את זה לניבוי לילד ברמת השרון, יש פי 50 סיכוי להגיע לפקולטות הנחשבות, ואת הדבר הזה אנחנו צריכים לשנות.

אבי דבוש: רק מילה אחת.

אבי דבוש: זה לא בשביל ערי הפיתוח, זה לא בשבילנו, זה בשביל החברה הישראלית.

אבי דבוש: תפנימו את זה, ולכן צריכים פה מאבק שגם המרכז וגם הפריפריה מתגייסת אליו החל מעכשיו.

אבי דבוש: תודה על הדיון הזה.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים לסיכום, כך נהוג, תלמידים, ואני מקריא אותו, ואני שוב מודה לכולם.

מאיר כהן: הנקודות שהועלו לגבי רשויות מקומיות מסוימות בעיקר בפריפריה, שיש מחסור במורים במקצועות מסוימים.

מאיר כהן: כדי לגייס כוח אדם הולם, הרשויות מעוניינות להציע חוזים אישיים.

מאיר כהן: משרד החינוך מאפשר חוזים אישיים למורים בפריפריה לתקופה מוגבלת בלבד, וזו בעצם הקריאה שלנו.

מאיר כהן: הקריאה שלנו למשרד החינוך ולסוניה פרץ, והמכתב הזה יוצא לשר האוצר, לשר החינוך.

מאיר כהן: אני מבקש, אורלי, חברי הכנסת שנמצאים כאן, מוטי, לאה.

מאיר כהן: אני חושב שזה באמת צריך להישמע, כי פה אנחנו באמת נלחמים על ילדי המדינה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: על העתודה שלנו.

מאיר כהן: וקולכם צריך להישמע.

מאיר כהן: כל אחת יודעת לעשות את זה הכי טוב.

מאיר כהן: תירתמו לעניין הזה.

אורלי לוי אבקסיס: מאיר, רק תוסיף גם תמריצים לבני המקום שהצליחו.

אורלי לוי אבקסיס: בוא נשאיר אותם.

מאיר כהן: הוועדה מברכת את משרד החינוך שמאפשר מתן חוזים אישיים למורים בפריפריה.

מאיר כהן: זהו צעד מבורך, אך הוא מוגבל לתקופה זמנית בלבד.

מאיר כהן: הוועדה קוראת למשרד שיאפשר מתן חוזים בפריפריה ללא הגבלת זמן.

מאיר כהן: הוועדה מבקשת להעניק את התמריצים גם למורים תושבי המקום, גם במגזר הבדואי כדי ליצור שוויון מלא.

מאיר כהן: חברים, אני מצטער שאיחרנו.

מאיר כהן: גאווה גדולה להיות כאן ביחד אתכם, תלמידים.

מאיר כהן: חברי הכנסת, יישר כוח שעזבתם הכול ובאתם.

מאיר כהן: ראשי הערים, תודה רבה.