הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 252, 2018-06-12 10:44

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, אני פותחת את הישיבה את הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום ה-12 ביוני 2018, ואנחנו במסגרת ציון יום ההוקרה לעיירות הפיתוח שיזמו חברי הכנסת מאיר כהן ואלאלוף שתיכף יצטרפו אלינו.

עאידה תומא סלימאן: ככה זה בציון ימים מיוחדים, חברי הכנסת מתרוצצים בין הוועדות השונות שהם הזמינו.

עאידה תומא סלימאן: ואני מבינה שיש קבוצה גדולה של נשים שעדיין תקועה בכניסה, הן יצטרפו אלינו, אבל נצטרך - - - זה היה איחור מספיק, אני רוצה לפתוח כבר את הדיון על נשים פורצות דרך בעיירות הפיתוח.

עאידה תומא סלימאן: ואני מברכת את חזרתך לדיונים של הוועדה גברת שולה.

עאידה תומא סלימאן: אגב, אני מקווה שהפעם זה באישור, קיבלת אישור להגיע אלינו אני מבינה.

שולה אגמי: כן, קיבלתי אישור.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שהאישור הזה לא יחדל ויהיה אישור רב פעמי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהנוכחות שלכן בדיון היא מאוד חשובה, אתן חוליית קשר גם עם יועצות וגם עם נשים שנמצאות בשלטון המקומי.

עאידה תומא סלימאן: זה דבר - - -

קריאה: תציגי לנו את שולה.

עאידה תומא סלימאן: לא, אני לא עובדת בשביל להציג אף אחד.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: שולה אגמי ממרכז השלטון המקומי.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה לראות, הייתה תקופה שנעדרתם מהדיונים ואני מבינה שזה לא בגלל החלטה שאת קיבלת, אני מאוד שמחה שחזרת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאת עושה עבודה נהדרת במרכז השלטון המקומי בנושא של זכויות נשים וקידום נשים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו השנה לקראת בחירות בשלטון המקומי, ואת זוכרת, ב-8 במרץ ציינתי יום מיוחד בנושא של קידום נשים בשלטון המקומי ואנחנו מקוות שהשנה באמת גם יתחיל לפעול החוק החדש לעידוד ייצוג נשים בשלטון המקומי אבל גם נשמח שבסוף נגלה שיותר ויותר נשים התמודדו וגם נבחרו לשלטון המקומי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתחיל בכמה מילים על הנושא של עיירות פיתוח.

עאידה תומא סלימאן: אני בוועדה בדרך כלל מנסה כמה שיותר באמת שהוועדה תהיה פתוחה בפני הנשים הכי מוחלשות, הכי מודרות בחברה הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: שאולי בהרבה מקרים לא קיבלו את הבמה המגיעה להן גם לספר את סיפורי החיים שלהן, גם את ההצלחות שלהן, גם את הקשיים שעומדים בפניהן כדי להתקדם ולהגיע לזכויותיהן ולחלומות שלהן.

עאידה תומא סלימאן: עיירות הפיתוח, אנחנו יכולות להתווכח רבות על למה נוסדות עיירות הפיתוח ומה המטרה המדינית הכללית במדינת ישראל כאשר יצרה את עיירות הפיתוח.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לדבר גם על - - - אני אתמול חשבתי לי איך היה אפשר לראות את המדינה עם החשיבה בהתחלת דרכה הייתה אחרת והאם היינו מגיעים למושג הזה שנקרא עיירת פיתוח.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שחלו הרבה שינויים מאז נוסדו עיירות הפיתוח עד היום, אבל אין מה להתעלם שברגע שאנחנו מדברים על עיירות פיתוח לאחר כמה חודשים של הפרשייה שנחשפה על ניתוב האוכלוסייה שבאה ממדינות ערב בעיקר, המזרחיים, לקצוות ולכל מיני עיירות ומעברות לפני.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שחלק גדול מהעיירות התחילו כמעברות ואחר כך נבנו במקומן עיירות הפיתוח.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לא לחשוב על הדמות המיתולוגית בסיפור של המזרחיים במדינה של סלאח שבאתי ומה שעבר עליו ועל המשפחה שלו.

עאידה תומא סלימאן: אבל גם אי אפשר לא להתמודד עם הנושא של הניתוב הזה לעיירות שבתחילת דרכן שלא קיבלו את ההזדמנות להתפתח כמו שצריך, שלא הוקצו להן המשאבים המתאימים למרות החקיקה שהייתה קיימת במדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: היה חוק ב-88' שדיבר על עיירות פיתוח ודיבר על הזרמת כספים ותקציבים לעיירות הפיתוח כדי לפתח אותן בהתאם וכל שנה נדחה יישום החוק הזה עד שבוטל החוק.

עאידה תומא סלימאן: ובעצם לא הועבר גרוש אחד דרך החוק הזה לעיירות הפיתוח.

עאידה תומא סלימאן: אם בודקים את המצב אי אפשר להבין את המעמד של הנשים בלי להבין את הקונטקסט הכללי שהן חיות בתוכו.

עאידה תומא סלימאן: נשים בעיירות פיתוח זה אומר ההתגלמות של מורכבות של מצב, אולי יותר מרובד אחד של אפליה וקושי ואני לא רק אומרת קושי אלא אפליה כי זה תוצר של כנראה גם מדיניות שהובלעה שהיא על רקעים שונים.

עאידה תומא סלימאן: הרקע הראשון בעיניי, ואי אפשר להתעלם ממנו, ועכשיו יגידו שאני מוציאה את השד העדתי, במונחים ישראליים גרידא אין מה להתעלם שהאוכלוסייה היא אוכלוסייה מזרחית שלא קיבלה את ההזדמנות שלה להתפתח בדיוק כמו אחרים.

עאידה תומא סלימאן: זה גם הרובד השני שאי אפשר גם להתעלם ממנו - - - הרובד הראשון שדיברתי עליו זה השייכות בעצם לקבוצת היהודים שהגיעו מארצות ערב, כלומר יהודים מזרחיים.

עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על המציאות של עיירות הפיתוח בהתחלה ותיכף, כמובן, אני אתן לך לפתוח כי אתה בעצם היוזם.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני הוא היות הקבוצה שהגיעה היא קבוצה מוחלשת.

עאידה תומא סלימאן: אני קראתי שהרעיון היה בלהעביר גם כוח עבודה שלא מוכשר באותם ימים, ככה הגדירו את זה, להעביר כוח עבודה גדול של אוכלוסייה גדולה לא מוכשרת במיוחד לעבודות מסוימות ואז נותבה לעיירות הפיתוח.

עאידה תומא סלימאן: והרובד השלישי שאני מדברת עליו הוא הרובד שאנחנו צריכות להתמקד בו, זה הנשים.

עאידה תומא סלימאן: אבל כנשים שנמצאות בתוך עיירת פיתוח שסובלת מהנושא של תקציבית, שסובלת מכל הנושא של התפתחות מבחינת חינוך והשכלה ואופציות תעסוקה אין מה להגיד שמצבן של הנשים ייעשה יותר ויותר קשה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו היום גם נתמקד בנשים האלה שהצליחו לפרוץ את כל המחסומים האלה ואת כל רבדי האפליה הזו וכן להצליח, וכן להיות סיפור הצלחה ומודל לא רק לנשים בעיירות פיתוח אלא לנשים באופן כללי בחברה הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך על שנתת לי את ההזדמנות להעמיק בידע על עיירות הפיתוח.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

מאיר כהן: תודה רבה גברתי.

מאיר כהן: שלום לכולם, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן יושבת ראש הוועדה למעמד האישה, אני רוצה להגיד לנשים שאני חצי מהן מכיר שבאו מדימונה ולנשים שלא באו מדימונה ושאר המקומות ברוכות הבאות.

מאיר כהן: אני רוצה שרק דבר אחד שתדעו שבוועדה הזאת סביב השולחן הזה דנים בסוגיות שהן כל כך משמעותיות בחיינו בכלל ובמעמדן של הנשים.

מאיר כהן: מהוועדה הזאת, הצנועה הזאת שבראשה חברת הכנסת תומא סלימאן מאבקים נחושים כנגד תופעות קשות מאוד.

מאיר כהן: מזנות בנשים וסחר בנשים ועד למעמדה של האישה בתוך הבית ובחברה הערבית ובכל מקום.

מאיר כהן: לכן זה כבוד גדול לשבת כאן כי באמת כאן - - - אני מזמין אתכם לא לחכות לימים מרוכזים כאלה וכן, מי שפנסיונרית וזמנה בידה להגיע מדיי פעם ולהשתתף כי יש קולות לציבור, קולות קוראים שמזמינים נשים לבוא ולהביע את דעתן.

מאיר כהן: אנחנו ביום שבו אנחנו מצדיעים לעיירות הפיתוח ומצדיעים לנשים בכלל ובמיוחד לנשים בעיירות הפיתוח.

מאיר כהן: אני רוצה לספר, גברתי היושבת ראש, כי זה בהחלט קשור למעמד האישה.

מאיר כהן: אני חושב שיש פה אישה שמכירה את אמא שלי, אוחיון נכון?

מאיר כהן: עלינו לארץ ב-1962, אמי הייתה אישה יפה, רחל גם את מכירה אותה, אישה בת 25 עם חמשה ילדים.

מאיר כהן: אני מנסה לחשוב על זה מה היום אישה בת 25 שמעתיקה את מגוריה לשפה חדשה, לריחות חדשים, למדינה חדשה.

מאיר כהן: אגב, היא תמיד אמרה אני עברתי לתרבות שלפעמים לא הצלחתי להסתדר איתה, וכמו שאומר הזמר שלמה ידוב הייתי אומר לה אמא, למה אתם לא מספיק אז היא אומרת כי אנחנו עדיין חולמים בערבית.

מאיר כהן: והיא אמרה כשנפסיק לחלום בערבית אז אנחנו נהיה לגמרי ישראלים.

מאיר כהן: אבל הם הגיעו ואנחנו לא כל כך מעריכים היום בפרספקטיבה אחורה מה הייתה תרומתם בגידול המשפחה.

מאיר כהן: אלה נשים שאם היום היינו מפנים אליהן את הזרקורים אז בוודאי שהן היו מלאות טענות כרימון על מעמד האישה.

מאיר כהן: כשאבי ואביכן, אני מכיר אתכן, אני מסתכל עליכן, הלכו לעבוד במחצבה והלכו לעבוד כאן והלכו לעבוד שם, הן נשארו בתוך הבית וגידלו את הילדים האלה.

מאיר כהן: ולא, השלטונות אל ידעו תמיד גם אז הרשויות המקומיות.

מאיר כהן: לא היו אז בתים לנשים והדרכות לנשים.

מאיר כהן: היה איזה משהו מוטרף שקראו לו - - - אמי ידעה לקרוא צרפתית על בוריה, אבי ידע לקרוא צרפתית וערבית ועברית, אבל הייתה תכנית שקראו לה ביעור הבערות, כן זאת הייתה תכנית, באו ללמד אותנו עברית ואיך קראו לתכנית, לא תאמינו, ביעור הבערות.

מאיר כהן: הם ידעו קרוא וכתוב אבל ברגע שמלמדים עברית זה היה לבער את הבערות.

מאיר כהן: אז אני לא ארבה.

מאיר כהן: אני מסתכל היום על עיירות הפיתוח על המקום שבו אני גר, אני רואה נשים פורצות דרך בצורה יוצאת מן הכלל.

מאיר כהן: ישבנו עכשיו בוועדת החינוך עם קבוצה של מורות, סיפרו לנו על הקבוצה מתל שבע, על האיחוד היוצא מן הכלל בין תלמידים מבית ספר זינמן לתלמידים מתל שבע שהולכים לתחרות בינלאומית והם מקבלים מדימונה את המקום הראשון ביוסטון והחבר'ה מתל שבע מקבלים כקבוצה שבשנה הראשונה כבר הופכת להיות לפורצת דרך.

מאיר כהן: ואלה דברים שביום כזה צריך להביא אותם כי הם מסתתרים להם שם בפינות ואנחנו לא מספיק מאירים עליהם.

מאיר כהן: אז אני רוצה להגיד לחבריי, ראשי הערים שנמצאים כאן, גם בני ראש עיריית דימונה וגם ניסן מערד וגם גבי נעמן משלומי.

מאיר כהן: זכרו שבתוכנו יש דברים שלא תמיד אנחנו יודעים להאיר אותם בפנסים הנכונים.

מאיר כהן: זכרו את מעמד האישה, אתם בוודאי מתמודדים עם נוער בסיכון, שימו עין בולטת מאוד על נערות בסיכון.

מאיר כהן: תודה רבה לכם.

עאידה תומא סלימאן: תודה חבר הכנסת מאיר כהן.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שפתחת בדבריך על מה קורה בוועדה הזו, ובוועדה הזו אני חושבת שהזדמן לי והיה לי הכבוד לשבת בצומת דרכים איפה שיש נקודות מפגש שביום יום במדינת ישראל לא רואים אותן.

עאידה תומא סלימאן: ועכשיו כשדיברת על תכנית הלימוד שהייתה שמוחקת את כל הידע הקודם של הנשים המופלאות האלה שהגיעו עם ידע, עם השכלה מסוימת שלא תאמה אז למה שחשבו שצריך להיות, איך בדיוק.

עאידה תומא סלימאן: השם של התכנית אומר הרבה על מה הגישה הייתה.

עאידה תומא סלימאן: נזכרתי גם בסיפורים שלנו, של האמהות שלנו שגם התייחסו אליהן כאילו הן לא מבינות ולא יודעות ואין להן את ההשכלה כי ההשכלה שלהן והידע שלהן לא התאים ממש למה שהיה קיים.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שדווקא הרעיון הוא שאפשר להמשיך לחלום בערבית ולא חייב להיות - - -

קריאה: - - -

עאידה תומא סלימאן: נכון, בינתיים.

עאידה תומא סלימאן: עומדים לשנות את המעמד הזה בבית הזה לצערי הרב.

עאידה תומא סלימאן: אבל אפשר לחלום בערבית וצריך להיות גם לגיטימי, גם לחשוב בערבית וגם להקשיב לאום כולתום ולעבדל וואהב ולפריד לאטרש וזה חלק שאמור להיות חלק מההוויה הישראלית, לא רק בגלל המזרחיים אלא גם בגלל האזרחים הערבים.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שאנחנו כנשים יכולות להסתכל מעבר לקטגוריזציה שרוצים לעשות לנו ולהפרדה הטוטאלית בינינו.

עאידה תומא סלימאן: ואם נלך, אני עדיין זוכרת כשעבדתי בנושא של אלימות כמה נקודות חיבור מצאתי עם הנשים החרדיות והדתיות היהודיות שניסו להיאבק גם כן בתופעת האלימות.

עאידה תומא סלימאן: ואני בטוחה שהיום גם נמצא הרבה נקודות חיבור עם הנשים מעיירות הפיתוח מעבר למה שאני חושבת איפה בנו עיירות הפיתוח ולמה בנו עיירות הפיתוח כי אני חושבת שגם באיזשהו שלב השתמשו באנשים ששלחו אותם לעיירות הפיתוח.

עאידה תומא סלימאן: אבל על זה אני לא אתווכח עכשיו כי יהיה לנו מספיק זמן ודעות.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על זה שראשי הערים המכובדים הצטרפו אלינו ואני שמחה לראות אתכם בדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: תרצו להתייחס?

בני ביטון: כן.

בני ביטון: אני ראש עיריית דימונה ויושב ראש פורום ערי הפיתוח בשלטון המקומי.

בני ביטון: אני אגיד כמה מילים על ערי הפיתוח.

בני ביטון: קודם כל בראש ובראשונה אני רוצה להגיד תודה לראש עיריית דימונה ולחבר הכנסת מאיר כהן שיזם והצדיע יחד עם אלי אלאלוף, יחד עם השלטון המקומי, על נושא יום הצדעה לערי הפיתוח.

בני ביטון: אני אגיד בכמה מילים כי אני לא רוצה, גברתי היושבת ראש, להתייחס למה שאמרת, איך נגמר, אנחנו לא מסתכלים על העבר אנחנו מסתכלים על העתיד שלנו ויש לנו עוד הרבה הרבה זמן לדבר כי ערי הפיתוח היום, ונמצאים איתנו פה חברים מדימונה בראשותה של בלה בן סימון שהיא יושבת ראש ויצו, של נשים שהן באמת פורצות דרך, נמצאת גם דניאלה חרמון שהיא עושה הרבה הרבה בתחום הדיור הציבור.

בני ביטון: אני ברשותכם, ואני מפנה את הדברים לעמיתיי חברי הכנסת, אם אנחנו רוצים לעשות שינוי בנשים פורצות דרך אנחנו חייבים בראש ובראשונה, גברתי היושבת ראש, אנחנו חייבים לחוקק חוק במדינת ישראל כדי - - - 50% מחברי הכנסת חייבים להיות נשים ו-50% מחברי מועצת העיר בכל הרשויות המקומיות חייבות להיות נשים.

בני ביטון: קודם כל צריך לעשות אפליה מתקנת בקטע הזה.

בני ביטון: ואם אנחנו נעשה את האפליה המתקנת - - - אני בטוח, גברתי, מאיר אמר לי וסיפר לי שאת באמת יושבת ראש חזקה והוועדה הזאת, סלחו לי, באמת, זאת גם ככה, שימו לב, יש יותר ראשי ערים, נציגי ציבור ושני חברי כנסת שהגיעו לוועדה.

בני ביטון: זו ועדה כל כך חשובה, ומי שלא יודע, פעם היה יושב ראש של הוועדה הזאת היה גבר, גדעון סער היה פעם יושב ראש הוועדה הזאת.

בני ביטון: היא ועדה כל כך חשובה - - -

קריאה: זה הפטרוניזם.

בני ביטון: נכון, גדעון היה חבר.

בני ביטון: זו ועדה כל כך - - -

עאידה תומא סלימאן: אני צריכה להיזהר מהמסלול הזה.

בני ביטון: לא אל תיזהרי את תעברי לליכוד בסוף.

בני ביטון: הוועדה הזאת, אני אומר, נשים פורצות דרך, היום לא צריכים להגיד, איך אומר, הנשים באמת עושות עבודה יוצאת מן הכלל, אנחנו רואים אותן בכל מיני תפקידים, אנחנו רואים הרבה היום מנהלות בתי ספר שהן מנהלות בתי ספר, אנחנו רואים בסקטור הפרטי מנהלות בנקים היום ואנחנו רואים גם בפוליטיקה, אמנם מעטות שפורצות, כי אנחנו, סליחה על הביטוי, הגברים, לא נותנים, סוגרים, עושים.

בני ביטון: אבל עד שאנחנו נעשה שוויון בקטע הזה ואני אומר שוויון מוצדק, תיקון, שיהיו חברות כנסת ושיהיו חברות מועצת העיר או ראשי ערים או סגניות ראשי ערים, הדברים ישתנו.

בני ביטון: הדבר הזה הוא חשוב.

בני ביטון: מילה בנושא כל מה שאנחנו מבצעים היום, ונעשים דברים יוצאים מן הכלל גם בדימונה וגם במקומות אחרים בערי הפיתוח בנושא שוויוניות, בנושא מגדר.

בני ביטון: אנחנו כראשי ערים לכל אחד מאיתנו יש יועצת ראש העיר למעמד האישה ואנחנו נותנים- - - אתמול הייתה לנו באמת הרצאה יוצאת מן הכלל של יועצת ראש העיר למעמד האישה ימית רבע שהביאה באמת סיפור אותנטי את אשתו של גואל רצון, סיפור מרתק, שעתיים היינו במתנ"ס שלנו, שמענו את התמימות של יעל פופר מי שלא מכיר אותה, הגיעה, נתנה הרצאה בפני גם נשים וגם גברים היו.

בני ביטון: אני מקווה שבאמת, מאיר, אתה שמוביל את כל נושא ערי הפיתוח בכנסת ומחזיק את הדבר הזה, גדלת, צמחת בדימונה, חונכת בדימונה, אתה יודע, זה לא אחד שאני יכול להגיד הגיע מתל אביב ומתעסק בערי הפיתוח, היה גם ראש רשות בערי הפיתוח ויודע את הדבר הזה.

בני ביטון: תמשיכו, חשוב להתעסק בדבר הזה, ישר כוח גברתי היושבת ראש.

בני ביטון: ולכם, תושבי דימונה היקרים שהגעתם אלינו לפה, לכולם, לבלה, לגברתי, דניאלה חרמון, על העבודה הנהדרת שאתם עושים אצלנו בעיר דימונה ובכלל בכל נושא הדיור הציבורי.

בני ביטון: תודה רבה לכם.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: עד כמה שאני זוכרת אחת מראשות הרשויות המקומיות או ערים, אני לא זוכרת, זה בעצם התחיל באחת מעיירות הפיתוח או שאני טועה.

קריאה: ערד הייתה לפני - - -

קריאה: הרצליה לפניה.

בני ביטון: טליה הייתה הראשונה בערי הפיתוח.

מאיר כהן: עדיין המצב הוא נורא.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לשמוע כמה חברות מועצה יש לכל אחד.

ניסן בן חמו: אני רוצה להתייחס.

ניסן בן חמו: אני חושב שדרך אגב, שוב, ויסלח לי בני, אני לא חושב שהוא צריך להגיע מחקיקה הוא צריך לבוא מלמטה מהשטח.

ניסן בן חמו: הוא צריך לבוא למטה מהשטח.

ניסן בן חמו: אני באופן אישי כשאומרים לי העצמת נשים זה מרגיז אותי.

ניסן בן חמו: למה העצמת נשים?

ניסן בן חמו: מה צריך להעצים אותן?

ניסן בן חמו: הן משהו פחות מאיתנו?

קריאה: תתפלא, אבל כן.

ניסן בן חמו: אז אני חושב שזה דרך אגב- - - צריך להיות שוויון הזדמנויות זה בטוח, אבל עצם זה שאתה אומר אני אעצים מישהו אתה מוריד אותו, אוטומטית באמירה.

ניסן בן חמו: אני אתן לכם את הדוגמה הסיפור של ערד, דרך אגב, אפרופו טלי פלוסקוב הייתה ראשת העיר הראשונה של עיירות הפיתוח.

ניסן בן חמו: בעיריית ערד 60% מהמנהלים הבכירים הן מנהלות.

ניסן בן חמו: זאת העיר היחידה שיש בה במערך המנהלים הבכירים יותר נשים מגברים וזה סוג של אמירה שצריכה להתחיל מלמטה.

ניסן בן חמו: דרך אגב יש מחקר בסקטור הציבורי שמדבר על מנהלים בכירים בסקטור הציבורי, למרות שבמגדר אנחנו 50/50 90% מהמנהלים הבכירים בסקטור הציבורי הם מנהלים ו-10% נשים.

ניסן בן חמו: שזה מטורף, זה פער מטורף.

ניסן בן חמו: לדוגמה, החלטה שאני לקחתי בסיעה שלי למועצה יש ריצ'רץ', גבר אישה, גבר אישה.

ניסן בן חמו: ולכן זה נמצא בידיים שלנו, לא צריך חקיקה, צריך שמי שרץ או מי שמגדיר יקח את ההחלטה ויציב נשים במקומות ריאלים וזה יעשה את השינוי.

ניסן בן חמו: ולכן אני אומר שוב, אין ספק שהנושא צריך להיות על סדר היום.

ניסן בן חמו: יש פערים, אנחנו לא יכולים לעצום עיניים ולהגיד שאין פערים, יש פערים, אבל זה תלוי בנו.

ניסן בן חמו: וכמו שבעיריית ערד 60% מהמנהלים הבכירים הן מנהלות כאמירה כי זה ככה צריך להיות כך זה צריך להגיע גם לכנסת וזה גם צריך להגיע למקומות אחרים ובטח בסקטור הציבורי כי אין ספק שנשים הן לא פחות מגברים עם יכולות אפילו לפעמים הרבה יותר מגברים.

ניסן בן חמו: היכולת לעשות מולטי טסקינג ולטפל במאות דברים - - -

מאיר כהן: אמרת את המשפט הזה בדיוק כשחברת הכנסת תמנו שטה נכנסה.

מאיר כהן: היא הדוגמה - - - היא יודעת לעשות - - - גם עאידה תומא סלימאן, זה חברות כנסת שיודעות לעשות יותר מגברים - - -

ניסן בן חמו: אין מה לעשות, אתן יעילות יותר, זה עובדה, אי אפשר לקחת את זה.

ניסן בן חמו: ולכן אני אומר שוב, חשוב לעסוק בנושא, חשוב שהוא יהיה על סדר היום אבל השינוי מתחיל מלמטה ביכולת שלנו לתת את המקום.

ניסן בן חמו: ואני אומר שוב, אני רק יכול להצטער על כך שאין פה יותר נשים שיושבות כראשות עיר וגברים אבל שוב, זה הדברים שאנחנו צריכים לאפשר אותם ולאפשר את המקום לדברים האלה.

עאידה תומא סלימאן: כמה חברות מועצה?

ניסן בן חמו: יש אצלי שתי חברות מועצה ושתיהן מהסיעה שלי כי רצנו בריצ'רץ'.

ניסן בן חמו: ושתי חברות מועצה מ-15 זה מעט מדיי, זה לא מייצג.

מאיר כהן: אני מקבל פתק, גברתי, בעפולה העיר היא בת 93, עדיין בעפולה, כך כותבים לי, אין חברת מועצת עיר אישה.

מאיר כהן: הפעם הראשונה זאת נגה שמתמודדת עכשיו בראש רשימה.

עאידה תומא סלימאן: בהצלחה.

עאידה תומא סלימאן: מר גבי נעמן, ראש העיר שלומי, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: וזהו, אחר כך ניתן לנשים לדבר.

גבי נעמן: בוקר טוב לכולם.

גבי נעמן: לשאלתך כמה חברות מועצה יש לנו – מתוך תשעה חברים יש לנו שתי נשים, אחת מהתנועה שלי ואחת מתנועה רגילה.

גבי נעמן: אבל אני חושב שאנחנו מתמקדים בפוליטיקה כמה נשים יהיו בפוליטיקה.

גבי נעמן: אני חושב שנשים לא אוהבות פוליטיקה ולכן הן לא הולכות לשם.

גבי נעמן: וזו - - - אם אנחנו מבקשים לראות במערכות הבחירות המוניציפאליות כמה נשים מתמודדות לרשויות הן מעטות.

גבי נעמן: אומר לנו ראש המועצה שהוא עושה ריצ'רץ', אחד גבר אחת אישה, ואם לא תעשה כך מה יקרה, לא יהיו נשים?

גבי נעמן: - - - ויש פה מקום אולי כן לשפר או לחזק מאוד את החשיבה כי הפוליטיקה מניעה תהליכים, יוצרת אפשרויות רבות דרך הנשים, דרך הגברים, והשוויון בעיניי הוא מאוד חשוב.

גבי נעמן: בשלומי כן המנכ"לית הייתה 14 שנה.

גבי נעמן: היום היא לא עובדת, אין לי מנכ"ל, היה מצב שהיא התפטרה.

גבי נעמן: אבל רוב המנהלות הן נשים ורוב המורים הן נשים.

גבי נעמן: כלומר, הנשים הן פורצות דרך במקומות אחרים, אולי לא בפוליטיקה, במקומות אחרים, אני חושב שבזה אנחנו צריכים להתגאות במה שיש.

גבי נעמן: אני יכול לומר לך שביום האישה בשלומי אשתי עלתה לדבר בשם אשת ראש הרשות והיא אמרה משפט שמאוד ריגש אותי, אמרה שאני הייתי מנהלת מחלקה בבית חולים בנהריה כאחות מוסמכת לא בזכות שאני אישה אלא בזכות הכישורים שלי.

גבי נעמן: לנשים יש כישורים עצומים ובזכות הכישורים האלו הן מגיעות לאן מה שהן יודעות והן לא צריכות את הגברים שיעזרו להן.

גבי נעמן: אני בהחלט מסכים באמירה הזו איך ראינו בפרסומים בטלוויזיה, את רוצה להתמודד להיות חברת ראשות או ראש ראשות, תתמודדי.

גבי נעמן: אני חושב שההתמודדות היא מאוד חשובה והיכולת של הנשים היא פורצת דרך בכל מקום, בכל תחום.

גבי נעמן: בפוליטיקה לצערי עדיין פחות.

גבי נעמן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, אני חושבת ש- - -

מאיר כהן: אני רציתי להתפרץ ולהגיד שאחד שהיה בשלטון המקומי קשה מאוד לנשים להתמודד.

מאיר כהן: נשים הופכות מהר מאוד למטרה, מכסחים להן את הצורה, סליחה שאני אומר את זה.

מאיר כהן: צריך הרבה יותר אומץ מ- - - עדיין הציבור וגם אנחנו, הפוליטיקאים, עדיין לא יודעים איך לעכל נשים חזקות שבאות ושמות דריסת רגל ומתמודדות.

מאיר כהן: אני רואה את הקשיים.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבאמת זה גם כן חלק מהתשובה שרציתי להגיד.

עאידה תומא סלימאן: זה לא, אני בעיניי לא נכון שאנחנו לא אוהבות פוליטיקה, אבל צריך לזכור שנשים שנכנסות לפוליטיקה נכנסות בדרך כלל אחרי שתי קריירות.

עאידה תומא סלימאן: מצד אחד הן נשים, הן מגדלות ילדים, החברה עדיין דורשת מהן לשחק את התפקיד הזה כמעט לבד ולא דורשת מהגברים לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: והדבר השני, בדרך כלל נשים שרצות לפוליטיקה הן עושות את זה אחרי שכבר יצאו לעבוד, יש להן קריירה, הבינו מה הבעייתיות הקיימת ורוצות לעשות את השינוי.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, זה ללהטט בין כמה וכמה תפקידים ביחד.

עאידה תומא סלימאן: ותאמינו לי, אני גם בעצמי יכולה לספר סיפורים על זה.

עאידה תומא סלימאן: ונכון, כשתוקפים גבר שמתמודד בפוליטיקה אפילו נמנעים מלהיכנס לפן האישי בהתקפות או בהתמודדות או ב- - - אבל כאשר יש אישה מולם בדרך כלל הדבר הראשון שהולכים עליו זה לתקוף אותה בהיותה אישה ובהתנהגות האישית שלה ובמצב המשפחתי שלה ובוא נכיר את זה.

עאידה תומא סלימאן: גבר שהוא פוליטיקאי טוב אומרים עליו פוליטיקאי טוב, ממולח, לא יודעת מה.

עאידה תומא סלימאן: אישה, תככנית ואני לא יודעת מה וכל השמות הלא טובים.

גבי נעמן: אני לא מסכים עם מה שאת אומרת - - -

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות.

עאידה תומא סלימאן: זכותך לא להסכים אבל - - -

קריאה: היא צודקת במאה אחוז.

קריאה: בגלל שאתה לא אישה - - -

עאידה תומא סלימאן: זכותו המלאה לא להסכים אבל בכל זאת - - - אני לא - - - אני חושבת שזכותו של אדם לחשוב אחרת, אבל אני חושבת שגם זכותו לשמוע מניסיון של אלה שנמצאות במציאות.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אנחנו הנשים, אנחנו אלה שמתמודדות ואנחנו יכולות להביא את הקול הזה יותר מכל גבר שמסתכל מהצד.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, סלחו לי הגברים.

מאיר כהן: אנחנו נצא אם - - -

עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני מברכת על הצטרפות חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, תרצי עכשיו או - - -

פנינה תמנו: אני אמתין, אשמע את הנשים.

עאידה תומא סלימאן: יופי.

פנינה תמנו: אם כי אני רק רוצה לומר שאני מאוד מברכת על הדיון הזה ועל כך שהיום זה יום חג לעיירות הפיתוח או יותר נכון לכנסת שיש לנו את הזכות לארח את עיירות הפיתוח.

פנינה תמנו: ואני רוצה להודות לחבר הכנסת מאיר כהן שהפריפריה בלבו ונשמתו והוא גם גר שם, צמח שם והיה מנהיג שהגיע אלינו משם.

פנינה תמנו: ולך, גברתי היושבת ראש, על הדיון המאוד משמעותי וחשוב הזה.

פנינה תמנו: רק הייתי רוצה לומר לפני שאנחנו עוברים לנשים הפורצות דרך והמנהיגות שגם נדון באותן נשים מהפריפריה שהן דווקא, מה שנקרא, בשכבות היותר תחתונות מבחינת לא הן, הן חזקות, אבל הן מוחלשות כל כך שהן באמת נאלצות לשרוד ומתמודדות גם עם העובדה שעיירות הפיתוח מושפעות מהזנחה מתמשכת אל מול מה שאישה במרכז מתמודדת אבל בתוספת.

פנינה תמנו: ואני מאוד מקווה שיישאר לנו גם זמן לדון על האתגרים האלה ולהעצים ולתת לכך גם מענים, לפחות ראשית מענים.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאת באמת סיכמת גם את מה שאני פתחתי איתו ואני שמחה לראות שאנחנו באותו כיוון.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לגברת דניאלה חרמון, מובילת מאבק קבוצת דורשי צדק למען דיור ציבורי.

דניאלה חרמון: שלום, תודה רבה.

דניאלה חרמון: קודם כל אני רוצה באמת להודות לחבר הכנסת מאיר כהן - - - דימונה והוא היה המנהל בית הספר של הבן שלי והוא היה גם ראש העיר שלנו.

דניאלה חרמון: ואני רוצה גם להודות לראש העיר שלנו בני ביטון שנמצא כאן.

דניאלה חרמון: ואני יכולה לומר לך כתושבת דימונה שבחמש שנים האחרונות שאני מובילה את המאבק בנושא של הדיור הציבורי בדימונה יש לי כתף ואוזן קשבת בנושא הזה.

דניאלה חרמון: אבל אני רוצה כמובן להודות, ולך גברתי שנתתם במה ליום ערי הפיתוח.

דניאלה חרמון: תראי, אני השתתפתי בסרט "סלאח פה זה ארץ ישראל" בפרק החמישי.

דניאלה חרמון: הפרק החמישי מדבר בעצם על הדור הבא של ההורים שלנו שהגיעו בשנות ה-50 וה-60, אני הדור השני של ההורים שלי.

דניאלה חרמון: את ההורים שלי לימדו לשתוק, אסור להם היה לדבר.

דניאלה חרמון: כשהם היו רוצים לדבר היו אומרים להם "שומע" אל תדברי, בשקט לא לדבר.

דניאלה חרמון: כשאני גדלתי והעזתי לדבר אמרו לי את לא מתביישת, איזה חוצפה ישראלית יש לך - - -

עאידה תומא סלימאן: את יודעת, לי את לא צריכה לתרגם.

דניאלה חרמון: יש כאלה שלא מבינות.

דניאלה חרמון: אז אני כבר הדור השני - - - ואני רוצה לומר לך שאין הבדל גדול בין הדור הראשון לדור השני.

דניאלה חרמון: ועל מה אני מדברת – כשההורים שלנו הגיעו בשנות ה-60, בתחילת שנות ה-60, נתנו להם דיור ציבורי, דירות עמידר.

דניאלה חרמון: זה דירות שנבנו באותה תקופה.

דניאלה חרמון: אנחנו היום ב-2018, הדיור הציבורי של 2018 הוא בעצם אותו דיור ציבור של שנת 62' ושנת 72', אין הבדל ואין שוני.

דניאלה חרמון: וחבל לי מאוד שדווקא ביום הזה שיש את יום עיירות הפיתוח ואנחנו רוצים לדבר על הנשים ובוועדה למעמד האישה על מקומן של נשים בעיירות הפיתוח גם החבר כנסת היחיד שהיה פה לצערי הרב, מאיר כהן, יצא כי הוא היה צריך לגשת לוועדה הבאה, אבל אין כאן נוכחות של חברי כנסת כי זה לא באמת מעניין אותם, כי זה לא באמת אכפת להם.

דניאלה חרמון: אם היה אכפת להם אז היום היה ב-2018 דיור ציבורי חדש לנשים מוחלשות בחברה הישראלית שנוח לרמוס אותן בדימונה וקריית שמונה ושלומי, אותו ראש העיר.

דניאלה חרמון: למה?

דניאלה חרמון: כי דיור ציבורי נחשב לעוני ואף ראש עיר בעיירות הפיתוח - - - ואני מתמודדת עם הדבר הזה כבר חמש שנים - - -

עאידה תומא סלימאן: עניין הדיור הציבורי, את יודעת, הוא נושא שגם טיפלתי בו בוועדה והולכת לטפל ביום המיוחד שיהיה על הדיור הציבורי ואנחנו נעשה את הדיון הזה ונמשיך ואני בדיוק אתמול דיברתי עם סגן השר על ההבטחות שלו מהדיון הקודם ומתי הוא ימלא.

עאידה תומא סלימאן: אבל היום אנחנו רוצות לדבר על הנשים.

עאידה תומא סלימאן: בואי תתמקדי בנושא של הנשים ולאו דווקא בדיור הציבורי.

דניאלה חרמון: אני לא רוצה לדבר רק על דיור ציבורי.

דניאלה חרמון: הדבר השני שאני רוצה לדבר עליו זה הנושא של פערי השכר.

דניאלה חרמון: אני יכולה לומר לך שאני עובדת במפעל שנבנה בשנות ה-50 וגם עליו סלאח פה זה ארץ ישראל עשה, בסדרה שלו הוא דיבר על המפעל הזה, פניציה מפעלי זכוכית.

דניאלה חרמון: ואנחנו, אגב, לא רק בפיניציה, דימונה, ירוחם, מצפה רמון, קריית שמונה, שלומי.

דניאלה חרמון: השכר שאנחנו מקבלות שם כנשים הוא שכר מאוד מאוד זעום.

דניאלה חרמון: אני בקושי גומרת את החודש ואני מגיעה ל-4500 שקל נטו משכורת אחרי שאני נותנת את נשמתי ואני עובדת 30 שנה.

דניאלה חרמון: ואני עובדת מקצועית.

דניאלה חרמון: מנהלת חשבונות ברמה כמו שלי במרכז הארץ מקבלת 12,000 ו-13,000 שקל ברוטו.

דניאלה חרמון: בעיירות הפיתוח זה לא קיים.

עאידה תומא סלימאן: נכון, יש הפרשים בממוצעי השכר לאותם מקצועות בין המרכז לבין לא רק עיירות פיתוח אלא בכלל פריפריה מה שנקרא.

דניאלה חרמון: לכן העוול בין ערי הפיתוח למרכז ממשיך, לא נגמר.

דניאלה חרמון: אז אולי זה היום יום חג בשביל יום ערי הפיתוח אבל אין באמת פערים משמעותיים ואני הדור השני.

דניאלה חרמון: הבת שלי סיימה שבוע שעבר צבא, היא כבר הדור השלישי.

דניאלה חרמון: והדבר השלישי שאני רוצה לומר זה נשים בפוליטיקה – לא פשוט.

דניאלה חרמון: אני רוצה ללכת לפוליטיקה בדימונה אבל אם אין לך כסף לא ישימו אותך ברשימה, לא של הליכוד ולא בשום מפלגה - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני אציע לך משהו, את כבר בפוליטיקה.

עאידה תומא סלימאן: תגידי אני רוצה לרוץ או להיות נבחרת ציבור.

עאידה תומא סלימאן: כי את כבר בפוליטיקה.

עאידה תומא סלימאן: איך שאני מכירה את הפעילות שלך את בפוליטיקה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אנחנו, זאת הבעיה, אנחנו כנשים כל עוד אנחנו מתנדבות ועושות ומקדמות נושאים בלי לדרוש מעמד מסוים זה בסדר מבחינת כולם ומקבלים אותנו בצורה מאוד יפה.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שאנחנו באות ואומרות אנחנו רוצות ייצוג, אנחנו רוצות להיות נבחרות ציבור שם מתחילה הבעיה.

עאידה תומא סלימאן: וזה חשוב להגיד.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

דניאלה חרמון: רציתי להגיד לך תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: ברוכה הבאה חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

יעל לביא: תודה גברתי היושבת ראש על הדיון החשוב הזה ועל האפשרות לזכות הדיבור.

יעל לביא: אני רצה בין הוועדות כמו כולנו ואני רואה פה באמת הרבה פנים מוכרות.

יעל לביא: את יודעת, הרבה מהדיונים שלנו עוסקים במקום הזה של לקדם נשים, ובטח נשים מהפריפריה.

יעל לביא: אבל זה לא רק הפריפריה הגיאוגרפית, זה פריפריה חברתית, פריפריה של מעמד, של עולים, ותיקים ועוד ועוד.

יעל לביא: ושני דברים שלמדתי במהלך העבודה שלי כדי לחלץ נשים, אחד כמובן זה ההשכלה, ואנחנו רבות עוסקות בזה ומקדמות.

יעל לביא: אבל זה לא מספיק משום שהרגל השנייה שצריך לתת עליה את הדעת זאת התחבורה.

יעל לביא: משום שגילינו שכשאין תחבורה הראש וראשונה מי שלא יכולות אלו הנשים.

יעל לביא: המקום הזה של התחבורה הוא מאוד מאוד משמעותי והוא מקרין גם על הרבה מהשאלות שצפויות בדיון כל כך חשוב וביום כל כך חשוב של לבוא ולחבק ולסייע לפריפריה שמוביל חברי חבר הכנסת מאיר כהן.

יעל לביא: אני רוצה לבוא ולקרוא ולראות איך באמת אנחנו עושים את זה יותר טוב.

יעל לביא: כי גם בהקשר הפוליטי צריך להתבונן על זה, לבוא ולהתקדם.

יעל לביא: מאוד מורכב, מאוד קשה כשאת לא נמצאת במרכז העניינים.

יעל לביא: אני אומרת לך, אני גרה בנתניה, גם חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן גרה בנצרת, אם אנחנו לא ישנות בירושלים אין לנו סיכוי להגיע לדיונים.

יעל לביא: הייתי פה היום בדיון על השב"ס בתשע בבוקר, אין לנו שום סיכוי.

יעל לביא: התחבורה מנתניה לכאן, 3-3.5 שעות בבוקר.

יעל לביא: רוב הנשים הן אמהות לילדים, ברגע שאוטובוס יוצא מהרבה מאוד מהמקומות, מהכפרים, ממושבים בשבע בבוקר, יום הלימודים לרוב עדיין לא נפתח.

יעל לביא: איך אפשר בכלל להתנהל.

יעל לביא: אין פה הלימה בין סדר יום שהחברה קבעה אותו, מתי נפתחים גנים, מעונות, בתי ספר, תחבורה, וההבנה הזאת של המבנה צריכה מאוד מאוד לחלחל.

יעל לביא: הרבה בעבודה שלנו על התקציב המגדרי נגענו בזה.

יעל לביא: משום שאם אנחנו דורשות לבוא ולראות בפילוח של משרד התחבורה איפה יש תחבורה שמאפשרת ובדיון שאנחנו עוסקים כאן, בטח ובטח בקידום נשים פורצות דרך, שהמודל שלכן הוא באמת מודל חיקוי ואני רוצה להצדיע לכל אחת ואחת מכן כי הדרך היא קשה יותר והיא מורכבת יותר.

יעל לביא: ולכן צריך לבוא ולעודד, ולכן אני קוראת להחזיר את העידוד לרופאים ולמורים בפריפריה ובאמת לכל בעלי התפקידים שעושים, נותנים ומאפשרים.

יעל לביא: ומדינת ישראל מדינה קטנה בסופו של דבר ויש לנו את היכולת לעשות אותה טובה יותר.

יעל לביא: והדיון שלנו על נשים כאן בוועדה הכל כך חשובה הזאת נובע מהמבנה החברתי שלנו.

יעל לביא: כי פערי המגדר מספרים את הסיפור.

יעל לביא: ואם אין תחבורה יוצאת החוצה בסופו של דבר המשפחה עושה את השיקול שלה ומי שיוצא לעבוד זה מי שמרוויח לרוב יותר כסף.

יעל לביא: אותו תפקיד, אותה משרה, אותו ניסיון ואותו ותק.

יעל לביא: אז אנחנו כאן באמת גם לומר תודה, חיבוק, ולברך על הדיון החשוב הזה גברתי.

יעל לביא: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעורכת דין יעל לביא, מועצת נשים יהוד מונסון, בבקשה גברתי.

יעל לביא: האמת שזה הדיון שאני נמצאת בכנסת בראשותך ואני פשוט נהנית ומתפעמת מהעשייה שלך ומהחיבור שלך לנושאים האלה וכל פעם אני אומרת איזה יופי שזה קיים ואיזה יופי שצריך להמשיך את זה.

יעל לביא: אני לפחות את הנושא של מעמד האישה גם בפריפריה וגם במקומות שהם חצי פריפריה, אני גרה ביהוד מונוסון, יהוד מונוסון עד לפני 10 שנים נראתה כמו שכונה בפריפריה.

יעל לביא: יש בה היום התחדשות עירונית מאוד מאוד גדולה אבל היא פריפריה בהרבה מאוד מובנים.

יעל לביא: אני חושבת שצריך לתרגם את העשייה של הנשים המתנדבות, הנשים שעושות ביום יום, צריך לשנות את המשוואה שהן תהיינה חלק ממקבלות ההחלטות, שהן לא תפחדנה שצריך להגיד אני רוצה להיות חלק מהשולחן הזה, חלק ממקבלות ההחלטות שהן תהיינה גם שם.

יעל לביא: חקיקה יכולה לעזור אבל היא לא מספקת.

יעל לביא: אני חושבת שבמערכת החינוך כבר מבתי הספר היסודיים, בחטיבות והתיכונים צריך להכניס תכנית לשיתוף נשים בכל התחומים, בכל המגזרים, בכל המעגלים, שנשים לא תאבדנה ביטחון שפתאום הן רוצות להתמודד אבל הן שותקות והן לא יכולות להגיד את האני רוצה הזה, אני מסוגלת אני יכולה.

יעל לביא: אנחנו רואים את זה גם בדיוני שכר.

יעל לביא: גבר שבתפקיד מקביל יקבל יותר מאותה אישה כי יש לה את אותה בעיה להגיד אני שווה, מגיע לי.

יעל לביא: לכן זה לא מספיק חקיקה.

יעל לביא: חייבים לייצב את האישה ולמצב את האישה במקום שוויוני.

יעל לביא: הכותרות שאנחנו נותנים להעצמת נשים לפעמים פוגעות כי אישה כמו שהיא באוניברסיטה מצליחה יכולה להצליח בכל התחומים באותה מידה ואפילו יותר.

יעל לביא: נכון שיש לנו להתמודד עם קשיים בבית ובמשפחה אבל זה לא קשור.

יעל לביא: אם אנחנו כחברה נכיל את הדברים האלה וניתן לזה מקום, שלא נורא אם יש ילדים ואפשר לעשות את התפקידים האלה אנחנו נעשה את זה.

יעל לביא: אבל זה חייב לבוא מפה וזה חייב לבוא מלמטה.

יעל לביא: ואם ראש עיר במדינה, ולא משנה מי שמו, אומר יש לי רק שתי נשים מתוך תשע במועצה זה אומר שהוא בעצמו לא מקדם נשים בצורה שוויונית.

יעל לביא: כי אני משוכנעת שבמועצה שלו, בעיר שלו, יש הרבה נשים שיכולות לתרום ולעשות אם רק יאתרו אותן ואם רק יגידו להן קדימה, בואו, אנחנו ניתן לכן את כל התמיכה.

יעל לביא: ישנה עוד בעיה והיא בעיה של ידיעה.

יעל לביא: הרבה נשים לא יודעות מה זה הפוליטיקה.

יעל לביא: לא יודעות איך לגשת לקמפיין, לא יודעות איך להציג את עצמן, לא יודעות מה הן יכולות להביא לשולחן.

יעל לביא: אנחנו צריכים לצאת באיזושהי תכנית גם ברמה העירונית או בשלטון המקומי או בכל מקום אחר שאפשר להציע את השירותים האלה.

יעל לביא: להציע את אותה השכלה שצריך – כי היא אומרת, אף פעם לא ראיתי מאזן, אף פעם לא ישבתי בישיבת מועצה, אני לא יודעת איך זה מתנהל, אני לא יודעת אם אני יכולה לעשות את זה, אם יש לי את היכולות.

יעל לביא: זאת אומרת, צריך לבחון את זה בהרבה אספקטים ואני משוכנעת שאנחנו נוכל לשנות את המשוואה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק חייבת להגיד משהו – רק כאשר נשים חושבות להתמודד עולות השאלות האלה.

עאידה תומא סלימאן: כמה פעמים היא ראתה מאזן, למה כמה פעמים ראו חברי המועצות מאזן לפני.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לחשוב שכולם באים עם רקע של ראיית חשבונות.

עאידה תומא סלימאן: פתאום מתחילים לשאול איזה יכולות יש לה.

עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת לכם, כשגברים מתמודדים לא שואלים שאלות כאלה, לא הם את עצמם ולא הבוחרים אותם.

עאידה תומא סלימאן: זה לא אומר שאני מעודדת שהשלטון המקומי יכבשו אותו הנשים בלי שום ידע, לא, אבל אני אומרת, תראו איך החברה מסתכלת כאשר נשים רוצות להתמודד.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני זה שאני חושבת שאנחנו הנשים, ואני מנצלת את ההזדמנות כדי להגיד את זה כי אנחנו לפני בחירות מקומיות, יכול להיות שלפני בחירות באופן כללי, אבל לפני בחירות זה בטוח לרשויות המקומיות, ואני אומרת שהכוח האמיתי שיש לנו בידיים כנשים עוד לא גילינו והשתמשנו בו.

עאידה תומא סלימאן: שזה שאנחנו אזרחיות והכל, והדרך שאנחנו מצביעות בה היא הכוח האמיתי שלנו.

עאידה תומא סלימאן: ולמה כולם מתייחסים אלינו כמובן מאליו?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו 50%-51%, 52% לפעמים ואנחנו לא מתנהגות ככוח פוליטי שצריכים לחזר אחריו, שצריכים לבקש את רצונו וצריכים להבטיח לו מדיניות מסוימות ופוליטיקה מסוימת והישגים מסוימים כדי שיקבלו את הקול שלנו.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהגיע הזמן להתייחס לעצמנו באמת ולראות בעצמנו את הכוח ולהבין שהגברים האלה הגיעו, עם כל הכבוד לכל הגברים, כולל חבר הכנסת חברי דב חנין, הם הגיעו לאן שהגיעו כי אנחנו הנשים הצבענו גם כן להם.

עאידה תומא סלימאן: והם צריכים לדעת שאנחנו גם יכולות לא להצביע להם.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רציתי להוסיף משפט אחד – הנשים, נכון שאנחנו עדיין אין לנו ייצוג במועצות המקומיות אבל אני אומרת לכם, בוועדות של המועצות המקומיות יש מקום לנציגי ציבור.

עאידה תומא סלימאן: ואני קוראת לכן כדי גם להתנסות מה זה הפוליטיקה המקומית תדרשו להופיע כנציגות ציבור בוועדות האלה ושם כל אחת תביא מהידע שלה ומהיכולת שלה ומהרעיונות שלה כנציגת ציבור בוועדות ותלמד איך גם להתמודד עם קשיים.

קריאה: זה הקורס הכי טוב, את צודקת.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה גברתי היושבת ראש, אני רוצה קודם כל להצטרף לכל מילה שאמרת.

דב חנין: אני רק אחדד ואומר למי שעדיין לא יודע את העובדה הפשוטה הזו, כולנו כל הגברים בעולם קיימים רק בזכות זה שיש נשים, אחרת לא היינו בכלל קיימים, לא רק קיימים בפוליטיקה, לא קיימים בכלל.

דב חנין: אני רוצה להצטרף להערכה שנשמעה כאן על עבודתך ועבודת הוועדה הזו.

דב חנין: אני מתנצל שאני גם הגעתי לדיון באיחור וגם יוצא כי יש לי דיון בוועדת העבודה על נושא שאני מקדם.

דב חנין: אני רוצה בעיקר להדגיש את ההערכה הגדולה שיש לי לנשים בעיירות פיתוח, בערי פיתוח.

דב חנין: אני רואה גם כאן באולם הזה, אבל יש גם רבות שלא נמצאות כאן, נשים מרשימות ומדהימות שבתנאים מאוד מאוד קשים לפעמים של מצוקה כלכלית וחברתית עושות עבודה נפלאה, לא רק למען עצמן אלא למען הציבור, למען שינוי, למען תיקון.

דב חנין: תראו למשל את העבודה המדהימה של נשים בתחום הדיור הציבורי, נושא שאני מלווה אותו.

דב חנין: אני מסתכל על הנשים האלה ואני פשוט מלא השתאות מהכישרון, מהכוח הפנימי, מהאנרגיה, מהיכולת לעשות שינוי.

דב חנין: אני רק מייחל לרגע שבו הנשים האלה שמנהלות את המערכה של הדיור הציבורי תשבנה במקומנו כאן בכנסת ובממשלה ואז, תאמינו לי, המדינה הזאת תהיה באמת ארץ נהדרת.

דב חנין: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: גברת שולה אגמי, בבקשה.

שולה אגמי: אני רוצה להודות לך על המילים החמות, מבטיחה להעביר את המסר שלך בדברייך בתחילת דבריי.

שולה אגמי: לגבי, אני מסתכלת, אני רוצה יותר להתייחס לערי פיתוח, לנשים.

שולה אגמי: מכוון שאני מכירה ופועלת שם ויש לי יועצות מדהימות למעמד האישה שעושות עבודה נהדרת בתוך ערי הפיתוח, יש בעיות אחרות גם במקומות אחרים אבל היום אנחנו מתייחסות לזה ואני מברכת על הדיון הזה כי יש בו חשיבות מאוד מאוד גדולה.

שולה אגמי: אני פה חושבת שנשים בערי פיתוח שהן פעילות מרכזיות יש להן מכלול של בעיות כדי להתמודד.

שולה אגמי: אני יכולה לתת דוגמה – אם ראש עיר ישלב נשים בתוך הרשימות שלהם אז הבעיה תהיה פחות קשה מבחינה תקציבית.

שולה אגמי: כי ברגע שהיא משתלבת בתוך רשימה זה כבר משהו אחר לגמרי.

שולה אגמי: וגם הוא מקבל 15% על כל אישה שהוא מכניס שיש לו אינטרס היום יותר.

שולה אגמי: ופה נשים, אנחנו מעבירות המון המון קורסים עם עמותת כן אצלנו בתוך מרכז השלטון המקומי וגם היושב ראש חיים ביבס יצא בקריאה לכל ראשי הרשויות לשלב נשים בתוך הרשימות, כמה זה חשוב ואיזה חשיבות יש לזה.

שולה אגמי: ועדיין אנחנו נמצאות במצב כזה שעדיין לא נמצאות מספיק נשים שיכולות ומאפשרות לעצמן להתמודד.

שולה אגמי: אני אתן דוגמה על עצמי שרציתי להתמודד, ופה לנשים שמועצמות ויש להן - - -

שלי מרגיו: אני דוגמה שמאוד רציתי להירשם ללימודים ולצערי אין בבאר שבע, צריך לנסוע עד למרכז.

שלי מרגיו: אני אשמח שיהיה גם בבאר שבע.

שולה אגמי: אני יורדת גם למרכז וגם לצפון.

שולה אגמי: אחר כך, אצל ימית, אחר כך.

שולה אגמי: אבל מה שכן, אני אתן דוגמה אישית שרציתי להיות חברת מועצה בתל אביב לא ידעתי לא תקציבים ולא שום דבר, ידעתי לפעול.

שולה אגמי: ידעתי שאני רוצה, כיוונתי את עצמי, דאגתי להשתלב בתוך רשימה שלוש קדנציות בלי לשלם.

שולה אגמי: בתוך רשימה.

שולה אגמי: וככה למדתי תוך כדי.

שולה אגמי: ישבתי עם התקציבים - - -

עאידה תומא סלימאן: הרי מילת המפתח היא הכוח האלקטוראלי.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שמבינים שאת מביאה איתך קולות מקבלים אותך.

שולה אגמי: נכון, לזה רציתי - - - דאגתי שבאמת הוא יידע שיש לי את רוב הקולות.

שולה אגמי: ופה אני מעודדת נשים גם בערי פיתוח דרך היועצות שעושות עבודה נהדרת, אני אחראית על היועצות למעמד האישה, ופה אני רואה אותן איזה עבודה נהדרת הן עושות ואיך לשלב.

שולה אגמי: בתוך עמותת כן אנחנו מלמדים איך להשתלב לתוך, איך לצאת, רק צריכה לרצות וראש העיר צריך לדעת איך ל- - - ואז יהיה שוויון יותר.

שולה אגמי: בתפקידים אחרים, גם בתפקידים בכירים יש לשלב נשים גם בתפקידים כי אז אם אנחנו רוצים שוויון אמיתי אז זה מתחיל מלמטה, לא יעזור.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להזכיר לכולם שנושא הדיון הוא לא רק שילוב נשים בפוליטיקה.

עאידה תומא סלימאן: יש עוד ועוד הצלחות שאני חושבת שכדאי מאוד גם להזכיר.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לד"ר אבי שגב, בבקשה.

אבי שגב: אני קודם כל מתנצל שאני לא אישה אבל מעמד האישה בוודאי וודאי - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה דבר שעושים הפוך ממנו כל יום בבוקר לא?

אבי שגב: אני לא עושה את זה, אני קיבלתי פטור בבר מצווה.

אבי שגב: אני מלווה את שלושת בנותיי כבר 26 שנה במערכת החינוך בחינוך ואני רוצה להגיד לכם שהדיון הזה מקורו, למעשה לא היה צריך להיות פה גברתי, הוא היה צריך להתחיל בוועדה החינוך.

אבי שגב: כי כאשר החיברות לנשים וההכוונה שלהן הוא למקצועות שהם לא שיא למעלה משם אנחנו מתחילים.

אבי שגב: כשאומרים לאישה לכי תלמדי במגמת אופנה זה נורא מתאים לך אבל תלמדי פחות מתמטיקה, אני נתקל בדברים האלה גברתי, כשאני הייתי צריך לשמוע מנהלי בתי ספר לא מתאמצים יותר מדיי בשביל מקצועות מדעיים לקדם בהם בנות כאב לי.

אבי שגב: אז אנחנו יכולנו להוסיף תקציבים מהבית לטובת הבנות.

אבי שגב: אבל לא כולם יכולים, ולדעתי הרבה מאוד נשים בחברה הישראלית, בעיקר בפריפריה, לא נגישות לקידום הזה.

אבי שגב: לכן החינוך בבתי הספר ובתיכונים.

אבי שגב: השבוע הייתי בכנס יזמות בבית ספר בדימונה.

אבי שגב: התלהבתי.

אבי שגב: ראיתי מתוך משהו כמו 150-200 תלמידים, באמת כמעט מחצית היו שם בנות.

אבי שגב: שאלתי את עצמי האם תגענה אי שם לצמרת, לתקרת הזכוכית, כי הן רואות מורות מצוינות, הן רואות מרכזות שכבה מצוינות, הן אפילו לפעמים רואות מנהלות בתי ספר, אחת מהן כאן, בלה בן סימון, אבל הן לא רואות מנהלי אגפי חינוך שהן נשים, הן לא רואות בפיק של הצמרת יש תקרת זכוכית שחוסמת ואת זה צריך לשבור.

אבי שגב: הפטישים, גברתי, כמו שאמרת, הם לגמרי פוליטיים.

אבי שגב: נשים צריכות להבין שהכוח הפוליטי העצום שלהן הוא כמו שאמר חברנו פה, ריצ'רץ', ניסן בן חמו אמר ריצ'רץ'.

אבי שגב: ולכן אני קורא לכן לקום ולזוז כמו דניאלה חרמון, כמו אחרים שמזיזים את עצמם לתוך פעילות חברתית דוחפת כי כנראה זה הפתרון, הדחיפה מהצד שלכן.

אבי שגב: אני בתור אבא לבנות בוודאי אתמוך.

אבי שגב: ואי אפשר להגיע למצב שבו אנחנו צריכים להגיע לפעילות חברתית למען אלה שחלשים בחברה, שהם בעיקר נשים.

אבי שגב: כי האישה בדרך כלל מגדלת את הילדים גם כשהיא נשארת לבד כחד הורית.

אבי שגב: בסוף מה שקורה זה שאנשים נפלאים כמו דניאלה וחברותיה על חשבונן הפרטי מובילים את המאבקים הגדולים האלה.

אבי שגב: ולכן אנחנו צריכים תמיד לדחוף אותן, גם בתוך מסגרות הכנסת גברתי, לדאוג לחקיקה שתאפשר להן גם אפשרות לדחוף יותר גם אם צריך לתת על שכר וקידום.

אבי שגב: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהחקיקה נעשתה בעניין ייצוג ברשויות המקומיות ואני חושבת שחקיקה באופן כללי במדינת ישראל במה שקשור למעמד נשים היא חקיקה מהטובות בעולם.

עאידה תומא סלימאן: הפער האמיתי הוא בין המציאות לבין החקיקה, למה שאנחנו שואפות להגיע.

עאידה תומא סלימאן: אני ראיתי את הויכוח שנוצר תוך כדי ורוצה לדבר עליו, ותיכף אני כמובן אתן לחברת הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: על הנושא של חלשות – הנשים אינן חלשות.

עאידה תומא סלימאן: אישה שהגיעה למקום שהיא לא מכירה אף אחד והצליחה לגדל חמשה או ששה או שבעה ילדים והצליחה גם הרבה פעמים לפרנס אותם ולעשות את כלכלת הבית וגם לפתח יחסים חברתיים בתוך השכונה זאת לא אישה חלשה.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שהיא מוחלשת, אבל היא לא חלשה.

עאידה תומא סלימאן: מסתכלים עליה בצורה כזו אבל היא לא חלשה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת לאה פדידה, בבקשה.

לאה פדידה: תודה גברתי היושבת ראש.

לאה פדידה: אני חושבת שיש לנו פה זכות גדולה שהיושבת ראש היא אישה פורצת דרך.

לאה פדידה: גם באה מהצפון הפריפריאלי, גם זה ולכבוד הוא לנו שאת מנהלת.

לאה פדידה: ועל זה אמרה מרגרט תאצ'ר שאם אתה רוצה שמשהו ייאמר תבקש מגבר, אם אתה רוצה שמשהו ייעשה תבקש מאישה.

לאה פדידה: וחברות יקרות אני רוצה לפתוח בדברים האלה.

לאה פדידה: סיפור חיי הוא כסיפור הנשים בארץ ישראל.

לאה פדידה: אני נולדתי בשכונה שאמרו שממני יכול לצאת או מזכירה או במקרה הטוב, אמא שלי הייתה מאוד מבסוטית אם הייתי תופרת, אבל באיזשהו שלב בחיים קיבלתי הזדמנות.

לאה פדידה: ופה הסיפור.

לאה פדידה: אנחנו לא צריכות שום דבר חוץ מהזדמנות.

לאה פדידה: כי כל התכונות של הנהגה, מצוינות והצלחה נמצאות בילד אין בתוכנו.

לאה פדידה: וברגע שקיבלתי הזדמנות ובאה הממשלה ואמרה, אותה שולחים לבית ספר הכי טוב בחיפה עם כל הכלים, עם הכרטיסייה, עם הביגוד, אני ידעתי לקחת את ההזדמנות.

לאה פדידה: וכשסיימתי תיכון בהצטיינות אז גם הדלת של הצבא נפתחה בפניי, וכשסיימתי את הצבא אז גם הדלת המקצועית והקריירה והתואר הראשון והשני והלימודים בחו"ל.

לאה פדידה: ואני מסכימה עם דבר אחד שאמרת – תקרת הזכוכית, ואתם יודעים למה?

לאה פדידה: כי עכשיו אנחנו רואות איפה החסמים.

לאה פדידה: אבל התפקיד שלנו, חברות, זה לשבור את החסמים.

לאה פדידה: ואין אישה חלשה.

לאה פדידה: נגישה אליי אישה ואמרה, מה את רוצה ממני, אני לא יודעת קרוא וכתוב.

לאה פדידה: אמרתי לה, את יודעת יקירתי שהבן שלך היה צריך את עזרתך בבית ספר זה לא עניין אותך שאת לא יודעת קרוא וכתוב.

לאה פדידה: הגעת לשר החינוך, הפעלת שביתה בבית הספר, לא נתת לנו לנשום בעירייה.

לאה פדידה: אני הייתי 18 שנה סגנית ראש עיר לפני שבאתי לכנסת.

לאה פדידה: יש לך את זה.

לאה פדידה: יש לנו כושר מנהיגות, יש לנו כושר הנהגה.

לאה פדידה: אני פונה אליכן בשני דברים: אל תתנו לצד הגברי לסכסך בינינו.

לאה פדידה: הם נוהגים להגיד שני דברים, שאישה לא מקבלת אישה, ושאנחנו רכלניות ולא מפרגנות.

לאה פדידה: סליחה, לכל מה שהגעתי בחיים שלי, לסגנית ראש עיר ולקריירה זה בזכות מעגל נשים.

לאה פדידה: ויושבות פה נשים בקהל שעזרו לי.

לאה פדידה: וגם כחברות כנסת, יש בינינו חילוקי דעות, אנחנו לא מאותה מפלגה, אבל אנחנו רוכשות כבוד, ושיפסיקו להגיד לנו שאנחנו מרכלות.

לאה פדידה: אנחנו משתפות.

עאידה תומא סלימאן: פעם שמעתם את הגברים כשיושבים ומרכלים?

עאידה תומא סלימאן: אז הם לא מרכלים, הם דנים, הם מתווכחים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו אלה שמרכלות.

לאה פדידה: אני פגשתי את שלי, איך אני אומרת לך שאנחנו משתפות, אני פגשתי את שלי שבוע שעבר בבאר שבע, היום נפגשנו כבר התחבקנו והתנשקנו, מחר אנחנו מחליפות מתכונים.

לאה פדידה: זה ברכה.

לאה פדידה: אנחנו משתפות.

לאה פדידה: אין אישה שלא למדתי ממנה משהו בחיים שלי.

לאה פדידה: ואני קוראת לכן מפה, חברות יקרות ונשים יקרות, תבואו לבית הזה, לעיר, למקום העבודה, והיא צודקת כבוד היושבת ראש, אנחנו חסרות בכל מקום, אנחנו צריכות להיות על שולחן מקבלי ההחלטות לא רק של השלטון המקומי ששם אנחנו חסרות אלא בכל מקום עבודה.

לאה פדידה: כי לנו יש מס ערך מוסף, אנחנו רואות בהכללה, אנחנו יודעות יותר טוב, וכל מי שהגיעה לכאן אני מברכת אותה, אני כתובת ופנייה לכל מי שרוצה.

לאה פדידה: אפשר.

לאה פדידה: אם אני יכולתי כל אחת יכולה.

לאה פדידה: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה חברת הכנסת לאה פדידה.

עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק שומעת את כל הדברים האלה וזה מחזיר אותי לימים שעבדתי בהם בארגון נשים נגד אלימות והעברתי כל מיני קבוצות לנשים.

עאידה תומא סלימאן: ואני תמיד אמרתי להן, כשגברים יושבים ומדברים אחד על השני הם או שהם עושים מה שנקרא נטוורקינג, בונים מערכות, וכשאנחנו עושות את זה אז אנחנו רכלניות.

עאידה תומא סלימאן: וכאשר גברים מתמודדים אחד מול השני יש תחרות אבל כשאנחנו עושות את זה זה נשים תוקעות סכין אחת לשנייה.

עאידה תומא סלימאן: הרגשתם פעם - - - אני אומרת לכם, כמי שבעולם הפוליטי הרבה שנים, אני אומרת לכם שמלחמות עולם נוצרות בין גברים, אבל קורים להן תחרות והתמודדות ופוליטיקה, אבל כאשר נשים נכנסות לתחום הזה הן הופכות לתככניות ולמרכלות ודברים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אז תאמינו בעצמכן ואל תקשיבו לאחרים.

לאה פדידה: כשהם כועסים הם אסרטיביים וכשאנחנו כועסות אנחנו ביצ'יות - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, וכשהוא מדבר בלהט אומרים שממש כואב לו ואכפת לו מהנושא, כשאנחנו ככה שואלים אותנו למה את היסטרית, פתאום את היסטרית.

קריאה: מציירים את עיירות הפיתוח עכשיו שהכל ורוד שם - - -

עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא צייר - - - יש נשים שביקשו לדבר וחלק מלנהל את הדברים בצורה פמיניסטית זה לתת לכל הקולות להישמע.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אומרת לאף אחד מה להגיד.

עאידה תומא סלימאן: ואני דווקא אמרתי, אל תתמקדו רק בעניין הפוליטי, תביאו גם את הבעייתיות הקיימת.

עאידה תומא סלימאן: אני קראתי חומר לפני שהגעתי לישיבה הזו, אחוז ההשכלה הוא מהנמוכים בארץ, אחוז ההשתכרות מהנמוכים בארץ, אני פגשתי קבוצות של נערות במצוקה, של נשים שסובלות מאלימות, אבל לא אני צריכה להביא את הקול הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אביא את הקול הזה כי אתן יודעות מה, אם אני אעשה את זה אחר כך יגידו מה היא מדברת על עיירות הפיתוח ומה היא מכפישה את עיירות הפיתוח.

עאידה תומא סלימאן: אני מאמינה שהקול שלכן הוא זה שצריך להישמע, לכן אני נותנת לשרה מלול מדימונה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

שרה מלול: תודה רבה גברתי.

שרה מלול: אני רציתי להתחיל עם כמה דברים ורציתי להתחיל מחופשת לידה, שבארץ חופשת הלידה היא שלושה חודשים ועוד שלושה חודשים באופציה.

שרה מלול: ולא מכריחים גברים לקחת - - -

עאידה תומא סלימאן: בלי תשלום, לא באופציה.

שרה מלול: כן, גם, אבל הם לא חייבים, מערימים קשיים.

שרה מלול: אם גברים יקחו חופשת לידה בתשלום בלבד כשהם חייבים לקחת חלק זה חלק בנשיאת הנטל המשפחתי וזה גם מלמד את הילדים את השוויון בין הנשים והגברים.

שרה מלול: שנית, ספרים בבתי ספר או בגנים, כמו שאת אמרת שהם גם נתנו דוגמאות אחרות שבנות הולכות לספרות או לאופנה או כל מיני דברים כאלה.

שרה מלול: זה גם צריך להיות.

שרה מלול: גם בספר במתמטיקה כתוב כמה קלוריות אישה צריכה לאכול וכשלגבר נותנים משהו אחר אז את כבר מייעדת עם השפה.

שרה מלול: וגם כשאומרים לילד מי יכול אז אוטומטית מי יכול זה בן.

שרה מלול: השפה שלנו היא מאוד - - -

קריאה: העצמה הנשית במנהיגות - - -

שרה מלול: השפה היא מאוד מאוד משפיעה.

שרה מלול: אני ראיתי את זה כמורה שראיתי שכשדיברתי בצורה אחרת אז בנות השתתפו וכשהפרידו בין בנות לבנים הבנות יכלו ללמוד כי אסור לך, תהיי יפה ותשתקי, אל תיראי חכמה כי אז מפחדים ממך.

שרה מלול: יש המון דברים.

שרה מלול: יש הפרשי שכר.

שרה מלול: באותה עבודה גם בממשלה, גם במוסדות ציבוריים, הפרשי שכר של 30% בין גברים לנשים.

שרה מלול: וכאן החקיקה לא עושה כלום.

שרה מלול: דניאלה עוסקת בקשר לדיור.

שרה מלול: רוב הנשים צריכות לדאוג לילדים ולדיור ואין כאן.

שרה מלול: יש תחבורה ציבורית כמו שהייתה פה חברת הכנסת לביא, גם תחבורה ציבורית, רוב הנשים משתמשות בתחבורה ציבורית כי הגברים לוקחים את הרכב ואם כבר אז זה לעבודה.

שרה מלול: את לא יכולה אז את מתניידת.

שרה מלול: יש לנו מעונות יום שלא תמיד יש מענה במעונות יום גם לחגים או לנשים שעובדות שעות ארוכות.

שרה מלול: יש המון המון דברים, אני רק רשמתי תוך כדי, ואין מענה, אין פשוט מענה, ובמיוחד בפריפריה.

שרה מלול: אני חושבת שצריך לעשות משהו, אני לא יודעת אם רק חקיקה, אבל ממש ממש צריך לעשות.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה כשפתחתי את הדברים שלי ואמרתי שהנשים לא רק מתמודדות עם האפליה המגדרית בעיירות הפיתוח, לא עם האפליה בהיותן נשים אלא גם כן על רקע מעמדי, כלומר עיירות הפיתוח סומנו מההתחלה, לצערי הרב, לשכבות המוחלשות מבחינה כלכלית והמדינה לא עשתה כלום או לא עשתה מספיק כדי לשפר את המצב הכלכלי של העיירות האלה או של הערים האלה.

עאידה תומא סלימאן: ובנוסף לכך אני חושב שהמימד של להסתכל על שתי קבוצות עיקריות שנמצאות, בהתחלה זה היה המזרחיים ואחר כך הגיעו גם יוצאי מה שהיה ברית המועצות או רוסיה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאין מה להתנער משלושת המימדים האלה שביחד מהווים את המציאות של הנשים.

עאידה תומא סלימאן: ענת כנפו, חברת מועצה וסגנית ראש מועצה לשעבר בהר אדר, בבקשה גברתי.

30779: קודם כל אני גם רוצה לברך על הדיון המאוד חשוב הזה ועל העבודה שאת עושה בוועדה.

30779: אני רציתי להתחבר לבקשה השקטה הזאת שלך, שלי מרגי, שאתן רוצות להירשם לקורסים האלה כדי להגיע ולהיות חלק מהמארג הפוליטי ולהשפיע ואין לכן את ההזדמנות.

30779: אני עברתי קורס כזה בכן יחד עם השלטון המקומי.

30779: אני רצתי פעמיים לראשות מועצה בהר אדר.

30779: בפעם הראשונה הכנסתי 4 מנדטים מתוך 9, בפעם השנייה 2, עבדו עליי ככה טוב.

30779: אני חושבת שמאוד חשוב שנשים שרוצות לעשות שינוי ולהתמודד באמת צריכות ללמוד מה עומד בפניהן.

30779: לא רק את התקציב כמו שאת אמרת ולא רק את הדברים של התוכן אלא עוד יותר איך להצליח לעבור את השלב הזה של הבחירות ולהגיע.

30779: כי זה שלב שונה לגמרי והרבה נשים נרתעות ולא בכדי מהמאבק הזה, החזק, שיש במין הגברי ששולט.

30779: וראינו כאן דוגמה לפני שישבת, גברת פדידה, היה כאן אחד מראשי העיר, שראינו את הדוגמה של ההתנשאות הזאת של מי ש- - - ראינו שיש מוסיקה שמאוד קשה לנשים להיות נוכחות בתהליכים האלה.

30779: השיטות של ההיבחרות של גברים ושל אחזקת מוקד הכוח, גברים, אני אומרת בצורה כללית כי הם אלה ששולטים היום ומאוד קשה לנשים לפרוץ את זה, זה שיטות שאנחנו לא מכירות, אנחנו לא מתכוננות אליהם, אנחנו מופתעות כשפתאום לוקחים לנו רשימה של תומכים ועושים לנו כל מיני טריקים שאנחנו פשוט לא היינו חושבות על דעתנו לעשות ואנחנו מפסידות בסוף המרוץ הזה - - -

לאה פדידה: מי שמשחק כדורגל צריך ללמוד את הכללים של כדורגל, יקירתי.

30779: נכון, רוגבי זה רוגבי, נכון מאוד, אי אפשר לבוא עם נעלי בלט.

30779: זה בדיוק המסר.

30779: ואני מוכנה בשמחה רבה, אם תרימי את הכפפה, גברתי היושבת ראש, אני רואה שבפריפריה יש צורך כזה.

30779: אני השנה לא מתמודדת, אני לא נכנסת, הייתי שתי קדנציות, זה 10 שנים שהספיקו לי.

30779: אני אשמח לתת בהתנדבות, אני מאמנת אישית במקצוע שלי, אני אשמח לתת בהתנדבות פעם בשבוע למי שרצה בפריפריה או בצפון או בדרום כי במרכז אני חושבת שיש מקום.

30779: אם יש קבוצה שרוצה לרוץ פשוט לתת לה את הכלים, לתת לה את הדרך, גם על הקמפיין עצמו וגם על ההתמודדות מול הגברים אני אשמח.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה וישר כוח.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזאת הצעה מעניינת, הנשים שמעו.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד דבר אחד – אני רוצה לראות נשים בפוליטיקה ובפוליטיקה המקומית, אבל אני לא מסכימה עם האמירה הזו שאנחנו חייבות לשחק את המשחק כמו שהגברים עושים.

30779: ללמוד אותו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו צריכות לעשות פוליטיקה אחרת, ובדרך שלנו, ואני חושבת שאחד הדברים שהייתי רוצה לראות מנשים שנכנסות לפוליטיקה זה שהן ישנו את הפוליטיקה.

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי דבר אחד בתחילת דרכי, אני אמרתי שאני נכנסת לפוליטיקה כי אני רוצה לשנות.

עאידה תומא סלימאן: וברגע שאני ארגיש שהפוליטיקה משנה אותי, אני באתי לשנות ולא להשתנות.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שלפעמים למרות שלא נוח לשחק רוגבי בנעלי בלט אבל אולי צריך לסדר את השטח בצורה אחרת - - -

30779: אחרי שנכנסים את צודקת, צריך אבל להיכנס.

עאידה תומא סלימאן: אני לא בטוחה, את יודעת מה, אני לא בטוחה.

עאידה תומא סלימאן: אני נבחרתי ואני נכנסתי בלי לעשות את כל הטריקים שעושים ומבלי לעשות את ה- - - לטווח ארוך אני חושבת שזאת ההצלחה שלנו ולא לאמץ דרכים שהן לא מקובלות עלינו ואנחנו טוענות שאנחנו נכנסות לפוליטיקה כדי לשנות אותן.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שאנחנו מאמצות את הדרך הזו אנחנו שוכחות למה נכנסנו, ככה אני מאמינה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא אומר שכל הגברים - - -

30779: ממש לא התכוונתי לזה, התכוונתי - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יכולתי להשאיר את האמירה תלויה ככה באוויר, הייתי חייבת לענות.

עאידה תומא סלימאן: חני קוזיליוב, בבקשה גברתי.

חני קוזיליוב: אני רוצה קצת להגיד דברים שאנחנו לא יכולות כל הזמן, הנשים, כל מה שנאמר נכון אבל יש פה בעיה אחת שהיא גם אנחנו.

חני קוזיליוב: אנחנו הנשים לא אוהבות לפרגן אחת לשנייה וזו אחת הסיבות שאנחנו נופלות.

חני קוזיליוב: אנחנו נופלות בין כולם כי אם היינו מגובשות כמו שהם זה לא היה קורה - - -

לאה פדידה: את יודעת כמה גברים לא מפרגנים אחד לשני?

לאה פדידה: - - -

חני קוזיליוב: את יודעת שאצלנו כשקורה משהו, אה, היא הצליחה, הדיבורים אצלנו מה הם הולכים, ואני רואה את זה בשטח אצלנו בדימונה, אה היא הייתה איתו, אה הוא עשה איתה, וזה מגיע לילדים וזה מגיע למקומות ועד שאת מרימה ידיים ואת מתקפלת.

קריאה: לא, אסור לנו להתקפל, אסור לנו להתקפל - - -

חני קוזיליוב: אבל תקשיבי, אני אומרת דבר כזה, אנחנו צריכות לתת את הכוח ולעשות את - - -אחת לשנייה ולפרגן ולדעת לקבל דברים, לדעת גם לקבל נשים שהן לא בדעות שלנו.

חני קוזיליוב: לא מקבלים את זה, אני רואה את זה בדימונה איך מדברים.

חני קוזיליוב: סתם לדוגמה, על דניאלה, אם היא אומרת משהו את לא מבינה איך הפייסבוק מוצף שמשהו לא בדעה ואחת יורדת על השנייה.

חני קוזיליוב: למה שלא תפרגנו, אתן נלחמות על אותו נושא, למה אתן נכנסות אחת בשנייה, זה דברים מגעילים.

חני קוזיליוב: אז אני אומרת מי הבעיה, זה אנחנו, אנחנו גם בעיה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה רק להגיד דבר אחד.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו הנשים תוצר של החברה שלנו והחברה שלנו טפטפה לנו כל הזמן איך להיות ואיך להתנהג ואיך להתייחס אחת לשנייה.

עאידה תומא סלימאן: וזה חלק מהכלים שבהם שולטים גם בנו, ככה שולטים בנו.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שאחד הדברים שאנחנו צריכות לבדוק עם עצמנו כל הזמן, יום יום, איך אנחנו מגיבות.

עאידה תומא סלימאן: זה לא אומר שהגברים אין מלחמות ביניהן - - -

חני קוזיליוב: יש, אני לא אמרתי, אבל כדי להתגבר - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל גברים יודעים שכאשר מספרים עליהם את הסיפורים האלה זה לא פוגע בהם ממש, והם לא משלמים מחיר יקר.

עאידה תומא סלימאן: הם מכים בנו בנקודה כאילו נקודת התורפה שכל אחת תירתע ברגע שיגידו עליה את הדברים.

עאידה תומא סלימאן: אז זה אחד הכלים שמשתמשים בהם נגד נשים ויכול להיות שחלק מהנשים נופלות לתוך ההתנהגות הזו ומתנהגות ככה כי ככה גידלו אותנו.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהמאבק העיקרי שלנו הוא פנימי קודם כל בתוך כל אחת עם מה שגדלה עליו ולהתחיל לעשות את השינוי הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לליאל טולצי'נסקי.

ליאל טולצ'ינסקי: שלום לכולם.

ליאל טולצ'ינסקי: אני במקור מיוקנעם, בחרתי לגור בפריפריה, אני מכירה את לאה מהיותי בנוער הפעיל, בנוער החברתי של יוקנעם שהיא עבדה - - - אני רוצה - - - כמה נתונים כדי להבהיר.

ליאל טולצ'ינסקי: אני בת 30 ומחפשת את ההזדמנויות לפרוץ, אני אמא לארבעה קטנים וחשוב לי להעלות את הסוגיה.

ליאל טולצ'ינסקי: אותי מקומם פעם אחר פעם שאני צריכה להגיע למעונות התמ"ת ומה שנאמר לי זה לכי, תעבדי עד ארבע-חמש תקבלי מינימום, תבואי אלינו יהיה לך פה מקום.

ליאל טולצ'ינסקי: אני רוצה לבחור במעון טוב שמפוקח על ידי ממשלת ישראל ומה שהמסר הסמוי שנאמר תהיי קטנה תהיי חלק מאיתנו.

ליאל טולצ'ינסקי: את רוצה להיות גדולה, את רוצה להיות משמעותית את רוצה להיות פעילה, תחפשי במקומות אחרים, אולי לא מפוקחים, אולי ב- - - במקום מה שאנחנו משלמים.

ליאל טולצ'ינסקי: אבל זה מבחינתי מסר שאנחנו כחברה צריכים לשנות.

עאידה תומא סלימאן: אני קצת לא הבנתי.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, את עובדת ומה הדרישה שלהם?

ליאל טולצ'ינסקי: הדרישה של משרד התמ"ת שתעבדי עד ארבע, את צריכה להוכיח לנו שאת עובדת כמה שיותר שעות אבל את מרוויחה מינימום כסף ואז את חלק מהמעונות ששייכים לתמ"ת - - -

קריאה: - - -

ליאל טולצ'ינסקי: גם לא כדי לקבל הנחה, עזבו, את יודעת משהו, גם אם זה לקבל הנחה, המסר מבחינתי הוא בעייתי.

ליאל טולצ'ינסקי: המסר, עצם זה שבאים ומסתכלים ואומרים, מסתכלים קודם כל עליי, ברור, עזבי כמה בעלי מרוויח, זה גם אינדיקציה במערך אבל זה העסק השולי, אבל המסר שבא ואומר שאם את רוצה להיות אמא, את רוצה להקים משפחה, את רוצה להצליח – אוקיי, אז את צריכה או להיות אישה שמרוויחה קצת כי אין מה לעשות, אנחנו בפריפריה, אנחנו מתפתחים לאט, אנחנו מתקדמים לאט, המשכורות אחרות, השפה אחרת, או שבסדר, תחפשי את עצמך בתוך משפחתונים, לא שאני נגד משפחתונים אבל הם לא מפוקחים.

ליאל טולצ'ינסקי: בעצם אני מרגישה פעם אחר פעם שהמסר הסמוי אליי בתוך החברה שלנו זה אם את רוצה להתפתח, אם את רוצה להצליח את צריכה לרמוס הרבה מאוד דברים בדרך.

ליאל טולצ'ינסקי: אם זה בפן המשפחתי, אם זה את הפן הכלכלי.

ליאל טולצ'ינסקי: אני מרגישה, ואני אחדד את זה, אני מרגישה שבעצם החברה באה ואומרת, אישה צריכה לעבוד הרבה, להרוויח קצת ולהחזיק משפחה לתפארת מדינת ישראל ואחר כך נדון במה קורה עם החינוך וכו' וכו'.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אבל אני חושבת שיכול להיות שזאת המסקנה שהגעת אליה אבל אני חושבת שיש פה גם מה להגיד על כל הנושא עד כמה המדינה משקיעה ומפתחת שירותים לאזרחים שלה ובאופן שוויוני.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר להתעלם מהעובדה שמערכת החינוך לגיל הרך כמעט לא קיימת כמו שצריך במדינת ישראל וזה נושא שצריך לעבוד עליו ולפתח אותו ואנחנו קיימנו כמה וכמה דיונים בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, אי אפשר גם להתעלם מהעובדה, אני למשל הייתי רוצה כן לראות סבסוד למעונות יום ולגנים למשפחות קשיי יום.

עאידה תומא סלימאן: ואין מה להגיד, אנחנו חברה שמפתח בה עוני.

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא, כמו שאמרתי, זה לא רק האפליה נגדנו כנשים אלא גם כן כמה המדינה משקיעה במה שנקרא הפריפריה או עיירות פיתוח.

עאידה תומא סלימאן: נתון אחד הדהים אותי למשל, אתן יודעות שהתקציבים המועברים להתנחלויות הם כמעט כפול מהתקציב המושקע בעיירות הפיתוח.

עאידה תומא סלימאן: לכו תבדקו את זה למשל.

ליאל טולצ'ינסקי: תראי - - - לא כי זה נתון שחשוב לשים עליו תשומת לב.

ליאל טולצ'ינסקי: אין ספק ש- - - אני לא מסתכלת על הפער הכספי שאני לא מספיק בקיאה בו אבל אני חושבת שכשמשקיעים בעיירות פיתוח אנחנו חייבים להסתכל לא רק על מי שנמצא במקום החלש ובעוני, כי נכון שזה הבסיס למושג עיירת פיתוח, אלא גם על אותם אנשים שרוצים להתפתח מתוכה ועדיין להישאר בה.

עאידה תומא סלימאן: בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: אבל בסופו של דבר סדר העדיפות צריך להיות קודם כל לתמוך במוחלשים.

עאידה תומא סלימאן: ככה לפחות אני מאמינה למרות שזה לא מה שקורה במדינה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני מאמינה שההשקעה העיקרית מצד המדינה צריכה להיות למוחלשים.

לאה פדידה: - - - יש לך הרבה יותר מכשולים.

עאידה תומא סלימאן: ברור.

עאידה תומא סלימאן: נגה שרון, מתמודדת למועצת העיר עפולה, בבקשה גברתי.

נגה שרון: אני בת 47 עם שני ילדים, חיילת בקורס קציני חי"ר וחייל משוחרר מגולני ובעצם אמרת נכון שאנחנו מגיעות אחרי קריירה, גברתי, אמרת אחרי קריירה לפחות אחת או שתיים.

נגה שרון: ונכון, אני פרשתי משירות בתי הסוהר לפני 5.5 שנים ואני מבקשת לספר אנקדוטה בקשר לאפליית שכר או תנאי נשים גם במערכת ביטחון.

נגה שרון: אז כן יש אפליה מגדרית ושווה מאוד לבדוק אותה, אני מניחה שיום יבוא ואנחנו כן נעשה פה איזשהו דיון גם על הנושא.

נגה שרון: אני הייתי פעמיים בהריון בעת ששירתתי בשב"ס.

נגה שרון: 18 שנה עבדתי שם.

נגה שרון: שילמתי מחירים.

נגה שרון: הייתי בהריון ויצאתי לקורס קצינים מאוחר שאני בהיריון ואי אפשר לעשות קורס קצינים בהיריון.

נגה שרון: אחר כך הייתי עוד פעם בהריון, ולכן קורס הקצינים שלי התעכב, שזה בעצם אפליה מול גברים שהאופק הקידומי שלהם הוא באמת קל יותר ולא מופרע כמוני בהריון.

נגה שרון: אחר כך היה גם קיצור - - - לחג פעמיים בשנה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה להגיד משהו, סליחה - - -

לאה פדידה: יקירתי, אני הייתי גאה שהייתי בהריון והפסדתי ולא הוא יכול להיות בהריון, שלא יקחו את זה ממני.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה - - -

קריאה: אבל הקריירה שלה נקטעת.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע על נשים בעיירות פיתוח, לא על נשים בשב"ס, סליחה שאני אומרת את זה.

נגה שרון: אז אני מתמודדת פעם ראשונה, עפולה בת 92, אנחנו פריפריה גם, אמנם קצת דרומית.

נגה שרון: ולמעשה לא היו נשים עד היום שרצות לפוליטיקה וגם לא בתפקידי מפתח.

נגה שרון: פעם ראשונה שבעצם אני מרכיבה גם סיעה, אני תחת - - -

עאידה תומא סלימאן: מה התכנית שלך אם תיבחרי, מה את רוצה לעשות בעפולה?

נגה שרון: אני גיליתי שלמשל בעפולה שזה פריפריה, בבית החולים אם אנחנו מדברים על נפגעות תקיפה מינית ואונס בעפולה בבית חולים העמק אין חדר מצב.

נגה שרון: זאת אומרת, דבר שכזה באזור מאוד גדול, בבתי החולים יש חדר 4, חדר 10 שמכניסים בעצם, זה שירות.

נגה שרון: למשל את הנושא הזה אני מאוד ארצה להרחיב בעיר שלי.

נגה שרון: אני מתמודדת באמת במערכת מאוד גברית, היו שתיים לפני שהיו מספר שתיים, אבל לתקופה מאוד קצרה ישבו במועצה כי נאלצו להגיע לשמש.

נגה שרון: אני מתחייבת לא לברוח וכן לשמש כשאני אשב ואקדם.

נגה שרון: אני לא מבינה מדוע עמותת כן שהיא כוח נשי ונותנת מענים גם בפריפריה וגם לנשים כדי לרוץ ולקדם את עצמן לא נפתח בעיר שלי.

נגה שרון: רואיינו, היו ראיונות, הובילו את הרצון להיכנס לעפולה אבל משום מה זה לא נפתח.

נגה שרון: אבל אני נסעתי ועשיתי מעשה והגעתי לשלטון המקומי בתל אביב ולמדתי.

נגה שרון: זאת אומרת, נאלצתי לנסוע פעם בשבועיים, פעם באמצע השבוע, פעם ביום שישי, אפילו למדתי באקדמיה לרטוריקה ממקימות הסלון, מחנה רדו, She speaks, למדתי איך לעמוד מול קהל ולהישאר אישה אבל לעמוד בחברה הגברית.

נגה שרון: אני מתמודדת במצב עירוני שכזה שהגיעו, אני חד הורית כבר 15 שנה, והגיעו לגרוש שלי ואמרו, אנחנו יודעים עכשיו למה התגרשת ממנה, אנחנו מבינים למה, כדי להקטין.

נגה שרון: ואני שמחה מאוד שאפילו הגרוש לא לקח את הסיטואציה הזאת והוציא אותי אלא הוציא אותי אפילו הרבה יותר גדולה.

נגה שרון: זאת אומרת, אלו הדברים שאנחנו מתמודדות כשאנחנו מגיעות לשולחן - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד לך משהו, סליחה שאני קוטעת אותך - - -

נגה שרון: האג'נדה שלי בגיל הרך, הפיקוח של הגיל הרך מגיל לידה עד שלוש - - -

עאידה תומא סלימאן: אתן רוצות עצה ממני, כשתופיעו מול נשים אל תדברו על הקשיים שלכן, אל תספרו מה עשו לכן, תגידו מה אתן הולכות לעשות, תגידו לנשים ולגברים למה טוב שיבחרו בכן ומה אתן הולכות לקדם.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה כשאני מצביעה אני רוצה להצביע לאישה חזקה שיודעת מה היא הולכת לשנות בתוך העיר הזו ומה היא - - - היא הציעה שהיא תלווה עכשיו אני לחמש דקות עשיתי את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמרוב שמדברים על ייצוג נשים בפוליטיקה כל אחת חושבת שרק בגלל שהיא חולמת להיות במועצה או בפוליטיקה אנשים צריכים לבחור בה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת עלייך, אני מדברת עכשיו באופן כללי - - -

קריאה: החלום שלי להיות חברת מועצה, זה מתחבר לי פשוט, אני החלום שלי להיות חברת מועצה - - -

עאידה תומא סלימאן: אחד הדברים שצריך להוכיח אותם כפוליטיקאי שאנחנו יודעים להקשיב לאנשים.

קריאה: אוקיי, אז אני אחכה לשאלה.

עאידה תומא סלימאן: שאנחנו יודעים להקשיב לאנשים.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שאי אפשר לצפות שאנשים יבחרו בנו רק כי אנחנו רוצות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו צריכות להגיע עם אג'נדה ברורה.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שלא מוצא חן בעיניי במה שעושים בעיר שלי.

עאידה תומא סלימאן: ואני ישבתי והקשבתי, ערי הפיתוח מלאים בעיות, יש בהן בעיות ויש בהן מצוקות ולצערי הרב לא שמעתי עליהן בדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: נשים הן פורצות דרך כי הן מצליחות לעבור את כל הקשיים האלה ובכל זאת להצליח.

עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת לכן, יש נערות במצוקה בכל עיר, ויש נשים שמנסות להיאבק נגד האבטלה הרווחת בעיירות הפיתוח ורוצות דיור ורוצות השכלה יותר טובה לילדים שלהן.

עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שיש את הכוחות ואני ראיתי עכשיו מולי נשים חזקות.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חושבת שאנחנו צריכות להתחבר יותר למציאות שלנו ולא רק לחלומות שלנו.

עאידה תומא סלימאן: נצליח להשיג את החלומות כאשר אנחנו מכירות את המציאות ויוצאות ממנה.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכולן על הדיון הזה, אני חושבת שהגיע הזמן שאנחנו נדע ונבין, ואני אמרתי את זה בהתחלה, יש לי המון מה להתווכח עם מדיניות הממשלות שבנו את עיירות הפיתוח.

עאידה תומא סלימאן: עשו עוול לתושבים של העיירות ועשו עוול גם לאוכלוסייה הערבית שהתקיימה מסביב.

עאידה תומא סלימאן: בנו מחסומים בינינו, בנו מחסומים בין האוכלוסייה הערבית שחלק מהאדמות שנבנו עליהן עיירות הפיתוח נלקחו מהאוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אני לא נכנסתי לזה, אבל אני חשבתי שהדיון הזה יצליח באמת, ואני אומרת לכן כמישהי שבאה מהאוכלוסייה הערבית ומקשיבה לכן, אני אולי ראיתי את נקודת המפגש יותר מכולכן בין המציאות הקיימת גם בחלק גדול מהאוכלוסייה הערבית וגם בין עיירות הפיתוח.

עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת לכן שבלי לפרוץ את הגבולות האלה שנבנו ובלי לדעת למצוא את נקודות החיבור בינינו ובלי להכיר את המציאות שלנו להיאבק למען שינוי המציאות שלנו כולנו כנשים לא נצליח להיות פורצות דרך.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות ההבדל בין הנשים שמחפשות קריירה לבין אלה הפוליטיקאית שהפוליטיקאיות לוקחות את ההתנסות האישית שלהן ומבינות את המציאות בתוכה ופועלות לשינוי המציאות ולא רק להישגים האישיים של עצמן.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שכולכן תצליחו, תראו בוועדה הזו בית, תראו בה מקום שאפשר להביא אליו את הנושאים שאתן חושבות שחשוב לדבר עליהן.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה לכולכן להיכנס לאתר הכנסת, לבדוק איזה נושאים הוועדה הזו מטפלת בהם ואם יש לכם נושאים שהייתן רוצות שאני כיושבת ראש הוועדה והוועדה תוכל לטפל בהם אל תהססו, תרימו טלפון לוועדה, תזמינו אותנו, נבוא, נבקר בשטח, נלמד את הנושא ואם תרצו לקיים דיון פה תמיד תראו במקום הזה מקום שלכם.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולכם.