הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 181, 2017-11-27 11:00

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכולם, אני ברשותכם פותחת את דיון הוועדה בנושא מענים לילדים אלרגיים בגילאי לידה עד שלוש.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים בישיבת מעקב שאמורה להיות מאוד ממוקדת וחדה.

יפעת שאשא ביטון: באיזה סטטוס אנחנו ניצבים מבחינת משרד הרווחה ומשרד הבריאות לגבי ההערכות של המוסדות בגילאי לידה עד שלוש.

יפעת שאשא ביטון: בדיון האחרון נאמר שנערכים לקראת תכנית, שיש התגייסות או גיוס של מד"א כדי ליצור הדרכה בצורה אינטנסטיבית כדי שאנחנו כן נצליח לעמוד בלוחות הזמנים.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על תעדוף של מוסדות בהם שוהים ילדים עם אלרגיה אל מול מוסדות שכרגע אין בהם ילדים עם אלרגיה והם בעצם יעברו את התהליך בשלב המאוחר יותר כדי שאנחנו באמת נוכל - - - אופטימלי - - - על פניו היה נדמה שכולם - - - אנחנו הולכים וחשוב לי לשמוע איפה אנחנו ניצבים היום.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו חודש מסוף דצמבר כשלמעשה הוארך מתן הסייעות עד סוף דצמבר ואנחנו אמרנו פה בצורה מאוד נחרצת, כל עוד שלא יהיה מענה אחר שאנחנו לא נצליח לעמוד בתכנית שמכשירה את המוסדות האלה אז כנראה לא יהיה מנוס מלהמשיך את המענה הזה גם הלאה, למרות שכולנו יודעים שזה אפילו לא פלסטר, זה פחות מזה.

יפעת שאשא ביטון: אז נפתח עם משרד הרווחה לשמוע איפה אנחנו נמצאים, בבקשה.

חגי פורגס: חגי מאגף מעונות יום.

חגי פורגס: קודם כל, שוב אני אומר, אנחנו שותפים פעילים בוועדה שמשרד הבריאות מוביל.

חגי פורגס: ניתן לליזה להרחיב על הוועדה אבל אנחנו שם לגמרי ומעבירים הערות ורוצים לקדם את הנושא הזה על הצד הטוב ביותר והמהיר ביותר.

חגי פורגס: אני אלך לנושא ההכשרות.

חגי פורגס: אנחנו ממש בישורת האחרונה של התהליך מול מד"א שזה היה תהליך מאוד מהיר יחסית.

חגי פורגס: הוא עולה לא מעט כסף ומרגע שנסיים את התהליך הפרוצדורלי.

חגי פורגס: מבחינת מד"א הם ערוכים בטווח זמן של ימים בודדים עד שהם יוצאים בהכשרות בפריסה ארצית שכוללות את כל המודולים הרלוונטיים ליצירת מעון נקי ומותאם.

חגי פורגס: כמובן שנעשה את התעדופים, נלך קודם למעונות שיותר צריכים את המענה הזה ובהמשך התהליך את המעונות שפחות צריכים, נשים לב לכל סדרי העדיפויות.

חגי פורגס: לגבי הסייעות - כמו שאמרת, ואנחנו שותפים לזה כמו יתר משרדי הממשלה, הפתרון הזה הוא לא נכון, הוא לא יעיל, הוא לא רלוונטי ואנחנו צריכים לשאוף לצמצם אותו ככל הניתן.

חגי פורגס: אבל בכל זאת בנוגע לשאלת המימון, הנהלת המשרד מודעת ומכירה את זה, זה עדיין נמצא בבדיקה, אין לנו תשובה לתת - - -

יפעת שאשא ביטון: מה נמצא בבדיקה?

יפעת שאשא ביטון: הארכה של מתן הסייעות?

חגי פורגס: מה קורה ב-1 בינואר.

חגי פורגס: מנכ"ל המשרד מודע לזה, השר, הנהלת המשרד והם בוחנים את זה.

חגי פורגס: הם מודעים ללו"ז, הם יודעים שצריך פה לקבל החלטה מהר ככל הניתן.

חגי פורגס: אנחנו עוד לא יודעים מה.

חגי פורגס: לגבי פעוטות בסיכון כמובן ממשיכים כרגיל כמו שהיה.

יפעת שאשא ביטון: לפי מה שאתה אומר אנחנו נמצאים באיזשהי סיטואציה שאנחנו לא באמת יודעים או שאנחנו יודעים שאנחנו לא בטוח נצליח להכשיר את המסגרות עד ה-1 בינואר.

חגי פורגס: אנחנו ממש בסוף, מבחינתנו זה סיפור של כמה ימים עד שאנחנו מתחילים להריץ את הפעילות עם מד"א - - -

יפעת שאשא ביטון: אגב בכמה היא מוערכת מבחינה תקציבית?

חגי פורגס: 600 אלף ₪ בשנה, שזה לא מעט בהנתן התקציב הדל שיש לאגף לתפעול המערך - - -

יפעת שאשא ביטון: זה לא מעט אבל זה מעט ביחד למענה שהוא הכי עקום שאנחנו יודעים שזה המענה של הסייעות שעולה פי כמה וכמה.

חגי פורגס: צריך לזכור שהמענה היום של הסיירות, וזה אולי ורד מכירה יותר טוב ממני, הוא לוקח שירותי רווחה קריטיים מאוד - - -

יפעת שאשא ביטון: מילדים בסיכון, נכון.

חגי פורגס: אז בהיבט הזה ברגע שאנחנו מסיימים את התהליך הפרוצדורלי שאני מאוד מקווה שהוא יסתיים בימים הקרובים, אנחנו ממש בקצה, תוך שלושה ימים אולי קצת יותר הכשרות יוצאות לדרך.

חגי פורגס: יש כמובן את הלומדה הממוחשבת - - -

יפעת שאשא ביטון: מה זאת אומרת?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נוציא לומדה מתוקשבת לצוותים?

יפעת שאשא ביטון: הרי זה לא באמת מה שיעשה.

קריאה: בנוסף.

חגי פורגס: כמובן, הכל בנוסף.

חגי פורגס: קודם כל זה יתן מענה לחלק מהילדים וחלק מהאלרגיות, מענה שהוא מבחינתנו, הוועדה עוד כמובן תדון - - -

יפעת שאשא ביטון: לרוב הילדים על הרצף זה נותן מענה, למעט הקצוות שאנחנו תיכף ננסה לפתור גם שם.

חגי פורגס: אנחנו גם סבורים שמערך ההכשרות שאנחנו עושים יצמצם את העוצמה של הבעיה.

חגי פורגס: ושוב, בכל הנוגע למימון הסייעות אנחנו עוד לא קיבלנו החלטה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: בהתחשב בכך שאם עד ה-1 לינואר אנחנו באמת נהייה ערוכים כפי שאנחנו חושבים שצריך להיות ערוכים אז אנחנו לא נצרך את הסייעות למעט במקרי קצה ששם אנחנו מדברים על ילדים שהם עם מורכבויות מיוחדות.

חגי פורגס: אלה נושאים מקצועיים שבסוף הוועדה תצטרך לסגור.

יפעת שאשא ביטון: מבחינת לוחות זמנים, מתי הוועדה מסיימת את עבודתה הראשונה לפחות עד למתן המלצות?

ליזה רובין: אני מקווה שאנחנו תוך שבוע או שבועיים מפני שיש לנו נושא אחרון שאפילו עד אתמול ואני יכולה להראות לך מה יש לנו עד עכשיו אז זה אישורים ודברים שאנשים צריכים לכלול בהם.

יפעת שאשא ביטון: תודה חגי.

יפעת שאשא ביטון: את רוצה ליזה להמשיך את הדברים או להוסיף משהו?

ליזה רובין: הוועדה ישבה מספר לא מעט פעמים בהרכבים שונים והרחבנו את הייצוג של האנשים שהיו בפנים בתוך הוועדה ולקחנו גם יועצים.

ליזה רובין: בעצם הגדרנו את ההערכות שצריכה להיות.

ליזה רובין: כמו שבחינוך ההערכות זה במודעות בחינוך, בהתאמה הפיזית וההתמודדות והערכות לגבי מתן מענה בעת חשיפת חירום.

ליזה רובין: את הנושאים האלה יידענו אותם בכללי ואחר כך ביותר פרוטרוט.

ליזה רובין: יש סוגיות שהן בנושא התאמת המזון.

ליזה רובין: אנחנו חושבים שאפשר אלרגנים מסויימים לנהל את המעונות בלי חשיפה לאלרגנים מסויימים אחדים, כמו אגוזים ובוטנים, בלי שיש באף מעון.

ליזה רובין: לגבי מזונות אחרים בפרט בצהריים אנחנו חושבים שאפשר להתמודד עם זה.

ליזה רובין: דיברנו עם האנשים שמייצגים את הארגונים שמפעילים את המעונות.

ליזה רובין: יש שונות שם אבל גם אז איזה הערכות ניתן לעשות בכדי להתמודד עם בוקר וערב, לא צהריים.

ליזה רובין: עבדנו מול, וזה נמצא עדיין בתהליך, מפעלים לייצור מזון שיש שניים שיש להם אישור ייצור נאות.

ליזה רובין: זאת אומרת שאם הם אומרים שאין להם אלרגן מסויים.

ליזה רובין: זה לא כל האלרגנים ואי אפשר לעשות את זה על כל האלרגנים מפני שכל דבר יכול להיות אלרגן.

ליזה רובין: אז יש מפעלים לייצור מזון שבשביל מנות של הילדים לא יהיה מענה, לא יכול להיות שיהיה מענה שכל המנות יהיו ללא אלרגנים לכל הילדים.

יפעת שאשא ביטון: עם אגוזים אנחנו יודעים שאין תקן כרגע לאף חברה לייצר מנה שהיא נטולת אגוזים.

ליזה רובין: אנחנו מדברים על מעונות אבל יש גם צהרונים.

ליזה רובין: מפעל אחד לא יכול לספק לכלל המדינה.

ליזה רובין: הוא יכול לספק מנות אבל הוא לא יכול לספק לכלל המדינה, ולכן זה לא יכול להיות.

ליזה רובין: אנחנו מנסים לראות לגבי שירות של להתאים שלגבי אלרגנים מסויימים אחדים שלפחות לא ישתמשו בהם.

ליזה רובין: הם לא ישתמשו ברכיבים האלה.

ליזה רובין: זה לא אומר שזה כשר לילד, זה אומר שתהיה פחות אפשרות של חשיפה בהתחשב במה שקורה במעונות, בצהרונים עם ילדים שמשתפים אחד עם השני.

ליזה רובין: אנחנו מנסים ללכת לכיוון הזה.

ליזה רובין: לגבי ההתמודדות עם החשיפה אז יש סוגיות שלא לגמרי פתורות.

ליזה רובין: משרד הבריאות ממליץ שיהיה אפיפן אבל עד שיעבור חוק האפיפן אז אין כרגע מימון לזה.

ליזה רובין: אז זה דבר ש- - -

יפעת שאשא ביטון: למה צריך לחכות לחוק?

יפעת שאשא ביטון: בשביל המימון?

יפעת שאשא ביטון: הרי ישבנו פה עוד לפני.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל לשמחתנו זה דיי מתקדם אבל סיכמנו שיכנס אפיפן לכל המעונות בלי קשר לחקיקה.

יפעת שאשא ביטון: אגב, זה הדבר הראשון שהתחלתם בו, שאנחנו נחלק מזרקים.

יפעת שאשא ביטון: אמרנו, אבל רגע, אנחנו לא רוצים רק לטפל זוכרים?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים למנוע גם.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אם אנחנו נצליח למנוע אז פחות נזדקק לאפיפן.

יפעת שאשא ביטון: אז איך פתאום האפיפן הפך להיות משהו שהוא בהמתנה?

ליזה רובין: משרד הבריאות לא מספק את האפיפן.

ליזה רובין: החוק מסדיר את הנושא של המימון במסגרות בו יחוייב.

יפעת שאשא ביטון: באיזה סטטוס נמצא החוק?

ליזה רובין: יש מחר דיון על זה.

יפעת שאשא ביטון: מחר זה הדיון על אפיפן?

יפעת שאשא ביטון: בבוקר נכון?

יפעת שאשא ביטון: ב-11.

ליזה רובין: משרד הבריאות ארגן ומארגן את האפשרות לספק אפיפן ללא מרשם רפואי או ללא מרשם לפרט.

ליזה רובין: אבל לא רוצה שזה יחולק חינם לכל, זה לא יהיה over the counter, שזה חופשי לכל אדם אבל שתהיה דרך להסדיר את החלוקה של זה.

ליזה רובין: זה החלק שכבר נעשה אבל החלק של העברת החוק יש דיון מחר לגבי זה.

יפעת שאשא ביטון: טוב, אני מודה שאני לא מאוד מרוצה גם מהאמירה כי הסיפור פה שאנחנו לוקחים רגע מוסדות לגילאי לידה עד שלוש ורוצים להסדיר אותם, רוצים להתאים אותם לילדים אלרגים.

יפעת שאשא ביטון: עם חוק או בלי חוק.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אנחנו מנסים לתת פה מענה שהוא אמיתי.

יפעת שאשא ביטון: אז מצד אחד שזה לא יהפוך להיות משהו שהוא נחלת הכלל, אני בהחלט מקבלת, אבל שזה יהיה חלק מתיק רפואה, עזרה ראשונה שנמצא בכל מעון אני לא מצליחה להבין את המניעה.

יפעת שאשא ביטון: עוד לפני החוק, רק בגלל הסיפור התקציבי?

ליזה רובין: אני לא יכולה להתייחס לחלק התקציבי אני צריכה לתת - - - לגבי הילד הפרט - -

יפעת שאשא ביטון: הילד הפרט הבנו, הם יכולים להביא את זה מהבית.

ליזה רובין: - - הם יכולים להביא מהבית.

ליזה רובין: לגבי המעון אז המסגרות - - -

נעמה קציר שמואלי: השאלה אם החוק - - - הוא חל על מעונות כי הוא מדבר על מוסדות חינוך אז השאלה אם הוא בכלל מדבר על מעונות.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע לומר עוד לפני כן.

יפעת שאשא ביטון: התחושה היא שאנחנו נפגשים כאן מדיי חודש ואנחנו ניפגש עוד חודש ומדברים על שינוי התפיסה ועל הערכות שהיא אחרת.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו מנהלים פה איזשהו שיח שמנסה לקחת לכיוונים אחרים ואנחנו פתאום עדיין, לפחות באפיפן, מוצאים את עצמנו מדברים על הילדים שכבר אלרגים שאנחנו אמרנו מלכתחילה שהרעיון הוא לבוא ולתת מענה כולל גם לילדים שפתאום הפעם הראשונה שהם יפתחו אלרגיה תהיה במעון לצורך העניין.

יפעת שאשא ביטון: מה אנחנו עושים איתם?

יפעת שאשא ביטון: להם אין מזרק מהבית.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, או שאנחנו אומרים כמערכת אנחנו לוקחים אחריות ומתאימים את עצמנו או שאנחנו איפה שמתאים אנחנו רגע עושים את ההתאמה ואיפה שלא אנחנו משאירים את זה לצרתם של אותם אלה שכבר נמצאים בתוך המעגל הזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים פה בשני קולות.

יפעת שאשא ביטון: השאלה אם אי אפשר דרך משרד הבריאות יחד עם משרד הרווחה.

יפעת שאשא ביטון: צריך גם לאמוד את זה תקציבית.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אני שאלתי גם בדיון הקודם מה העלות של הכנסת אפיפן לכל מעונות היום לתוך תיק עזרה ראשונה.

יפעת שאשא ביטון: תשובה קיבלנו?

יפעת שאשא ביטון: מישהו ישב בוועדה וניסה לאמוד את זה?

חגי פורגס: אנחנו חושבים שכשיש את החוק הזה כרגע ברקע והוא מדבר גם על שעלו - - -

קריאה: לא כתוב שהוא חל על מעונות.

חגי פורגס: כן כן הוא חל, תסתכלי בהצעת החוק כתוב שם חוק והוא מרחיב את זה גם על מעונות פרטיים אבל זה נושא אחר לגמרי.

חגי פורגס: החוק כן חל על מעונות יום ושם נידונה המסגרת התקציבים ונידונים שם כל הפרטים והתנאים כדי להכניס לשם את המזרקים.

חגי פורגס: אנחנו לא יכולים לעשות את זה במנותק מהחוק כשיש הצעות חוק שעוסקות בנושא אז אני לא יכול להתעלם ולנתק את זה ולהכניס מזרקים במערך שלנו כשבצד משרדי הממשלה - - -

יפעת שאשא ביטון: א' אנחנו יכולים, ב' החוק רק בא ומחייב.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אנחנו רואים שמרצון טוב זה לא קורה אז מביאים חוק כדי לחייב שזה יקרה.

יפעת שאשא ביטון: והשולחן הזה לא יושב פה מתוקף חוק, השולחן הזה יושב פה מתוך איזשהי מחוייבות ערכית, חברתית, מוסרית כלפי הילדים שלנו לייצר עבורם סביבה בטוחה גם בגילאי לידה עד שלוש.

יפעת שאשא ביטון: זו הסיבה, אף אחד לא יושב כאן מתוקף חוק.

יפעת שאשא ביטון: והשאלה אם בתוך המערך הזה אנחנו אומרים, זה בסדר גמור שירוץ החוק וכשהוא יעבור אז הוא גם אולי יתן את התמיכה התקציבית.

יפעת שאשא ביטון: אבל עד שהוא יעבור אנחנו נמצאים כאן כי לנו חשוב להסדיר את הסיפור הזה.

יפעת שאשא ביטון: אין לנו say?

חגי פורגס: אנחנו מסדירים בכל מה שנוגע למה שפתחתי.

חגי פורגס: בהיבט של המזרקים יש כרגע את החוק על הפרק, אנחנו לא יכולים להתעלם ממנו ולעשות משהו ולהשקיע משאבים שהחוק יתקצב אולי.

חגי פורגס: אני לא יודע, אם נראה שהחוק ילך - - -

יפעת שאשא ביטון: לא אבל אני רק אגיד עוד פעם שאנחנו יכולים.

חגי פורגס: אם נהיה במקום שהחוק לא עובר או לא מיושם בהתאם נראה.

יפעת שאשא ביטון: הוא בהכנה לקריאה ראשונה מחר.

יפעת שאשא ביטון: אז זה אומר שאנחנו נמצאים - - - לפי מה שזה אומר עד סוף השנה אין לנו מענה של מזרקי אפיפן בתוך מוסדות חינוך.

קריאה: לא כתוב - - -

יפעת שאשא ביטון: עוד יותר גרוע, אם זה לא כתוב סימן שזה עוד דיון של - - - זאת אומרת אין פה איזה אמירה לגבי חקיקה או משהו.

יפעת שאשא ביטון: אני אדרוש שהוועדה כן תתייחס לסוגייה הזו ואם יש פה עניין של סוגיות תקציביות ואנחנו נצטרך לשבת ולהלחם עליהם אז אנחנו נעשה את המאמץ אבל אנחנו צריכים להבין בכמה כסף מדובר.

יפעת שאשא ביטון: שתהיה איזשהי הערכה, שנבין על איזה תקציב אנחנו מדברים ומה אנחנו צריכים לבקש עד שיהיה חוק.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו לא באים עכשיו ותולים את הכל על החוק וכשהוא יקרה אז זה יקרה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לקחת אחריות עוד לפני כן, אם אנחנו באמת הולכים למהלך רציני ואנחנו גם רוצים שיאמינו לנו שאנחנו הולכים למהלך רציני.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי תודה רבה ליזה ותודה רבה חגי.

ליזה רובין: אפשר להוסיף משהו?

יפעת שאשא ביטון: כן, בוודאי.

ליזה רובין: אני מסתכלת על כל האמור לגבי הנושא של ההדרכה והערכות וכו' חייבים להגיד משהו ואני מצאתי, אין לי את הפורמולה, אבל הטיפול בילדים האלה, התוספת, הדרישות הטיפוליות של הילדים האלה, יש דרישות נוספות טיפוליות וצריכים לקחת את זה בחשבון - - -

יפעת שאשא ביטון: כמו?

ליזה רובין: זה לוקח שעות, זה שעות טיפול והיינו בקשר עם מקומות ובשיחות ארוכות עם מפעילי מעונות איפה שאין בכלל אפילו, אין כמעט סייעות לטפל בילדים הללו, הם מדברים על בין אם זה מה זה גורם ללחץ על המטפלות, הייתה שיחה קודם לגבי זה ובין אם זה גם כן כמה טיפול אפשר - - - זה דורש טיפול, זה דורש שעות טיפוליות - - -

יפעת שאשא ביטון: ההדרכה דורשת טיפול?

יפעת שאשא ביטון: הרי לא צריך לטפל בילד אלרגי, צריך פשוט לראות איך אנחנו יוצרים מצב של מניעה.

ליזה רובין: - - - שהוא אוכל אולי לבד או שאני מכינה לו אוכל מסויים, כל הדברים האלה לוקחים משאבי טיפול.

יפעת שאשא ביטון: הם משנים את ההערכות.

יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת עד כמה הם - - -

ליזה רובין: אני באה מהבריאות אז אני לא יכולה להגיד כמה שעות זה דורש בכדי להכין ארוחות נפרדות ולדאוג לכך שהוא יושב במקום נפרד וכו'.

ליזה רובין: אבל הנושא של הסייעות - - -

יפעת שאשא ביטון: לדאוג שהוא יישב במקום נפרד זה לא יום לימודים ארוך.

יפעת שאשא ביטון: הרבה פעמים מושיבים מסיבות אחרות ילדים במקום נפרד, לא שאני בעד, כן, יש לי הרבה הסתייגויות הרבה פעמים אבל - - -

ליזה רובין: צריכים למצוא את - - - אנחנו לא רוצים שהם יישבו בנפרד אבל צריכים למצוא להם מקום ומבוגר צריך לשבת לידם.

ליזה רובין: אז מבוגר שיושב לידם לא יושב ליד הילדים האחרים, צריכים להבין את זה.

ליזה רובין: בתקינה הקיימת היום זה מעמיס מאוד וצריכים להכיר בזה.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: זאת הערכות שהיא אחרת לגמרי וככל שהיא חדשה אז מן הסתם גם בהתחלה היא תהיה מורכבת יותר אבל כמו כל דבר חדש גם הוא מעורר הרבה מאוד חששות והרבה מאוד לחץ וזה טבעי ולגיטמי שיהיה, אבל אנחנו יודעים שגם ככל שאנחנו לומדים ויש לנו יותר כלים ואנחנו כבר נכנסים לאיזשהי שגרה של התנהלות שהיא נכונה אז מן הסתם גם כל הפרמטרים האלה יכולים לקבל חזרה את הפרופורציות שלהם אבל אין שאלה שבשלבים הראשונים באמת אנחנו נידרש קצת ליותר מ- - -

חגי פורגס: אני יכול שנייה משפט קטן.

חגי פורגס: נושא התקינה הוא נושא, את מכירה אותו, הוא נושא כבד ומשמעותי שצריך לטפל בו מהרבה חזיתות אחרות.

חגי פורגס: ההיבט של האלרגיה הוא היבט קטן של איך מטפלים בנושא התקינה ולכן פה אנחנו - - -

יפעת שאשא ביטון: הזדמנות לומר שוב, חוק הפיקוח על מעונות היום שבהחלט יכול להביא את השינוי ואת המענה גם בזה.

יפעת שאשא ביטון: שימו לב שכל דיון שאנחנו נמצאים בנושא הגיל הרך אנחנו מבינים שאין מנוס מלקדם את הסוגייה הזו ואתה צודק.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חגי.

יפעת שאשא ביטון: נעמ"ת, קודם כל לומר לכם תודה רבה על העקביות ועל ההתמדה בדיונים, אתם מגיעים לכל דיון וזה מאוד חשוב, עוזר לנו קצת ללמוד את הפרספקטיבה של השטח וגם להעביר מסרים חזרה לשטח אז אני אשמח לשמוע את ההתייחסות שלכם.

ריקי רוזמרין: אז אני רוצה לומר תודה לד"ר ליזה שהעלתה באמת גם את הצד שלנו כי בסופו של דבר את התוצאה אנחנו נושאים ואנחנו באמת צריכים להתמודד עם מה שקורה בשטח.

ריקי רוזמרין: אני בישיבות האחרונות סקרתי ככה באופן כללי את מה שאנחנו עושים בשטח, אם זה הדרכות, את זה שהיום יש לנו 14,500 ילדים, תינוקות ופעוטות שנמצאים אצלנו ומתוכם יש לנו רק 8 סייעות שמטפלות בילדים אלרגיים שבאמת זה מבחינתנו מאמץ מאוד מאוד גדול.

ריקי רוזמרין: אבל אין מאה אחוז.

ריקי רוזמרין: זאת אומרת, מבחינת חשיפה אנחנו לא יכולים תמיד להתחייב למאה אחוז וזה משהו שצריך להבין אותו.

ריקי רוזמרין: וחשוב מאוד שהוועדה תבין אותה כאן עוד לפני שהתקבלו ההחלטות.

ריקי רוזמרין: ראשית, העניין של זמן להכין אוכל שהוא אוכל אחר.

ריקי רוזמרין: למשל ילדים שהם אלרגים לדגים או חלבון אחר, אנחנו מתחייבים וחייבים להכין באותו יום חלבון אחר לילד כי לא יתכן שהוא לא יקבל חלבון.

ריקי רוזמרין: אנחנו לא יכולים לחמם אוכל מיום אתמול כי אסור לנו.

ריקי רוזמרין: זאת אומרת יש לנו הרבה מאוד כללים שאנחנו צריכים ועומדים בתנאים האלה.

ריקי רוזמרין: אבל זה מחייב אותנו באמת גם לחשיבה וגם להערכות וגם להקצאה של זמן.

ריקי רוזמרין: הקושי היותר גדול זה באמת מה קורה בתוך הכיתות.

ריקי רוזמרין: אני אמרתי באחת הישיבות הראשונות, תארו לכם שוב תינוק שנמצא והוא אלרגי לחלב והוא נמצא בכיתה - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, האלרגיות לחלב אנחנו יודעים שזה סיפור שצריך לקבל מענה ייחודי בתוך הוועדה.

ריקי רוזמרין: אי אפשר לא להתייחס אליו.

ריקי רוזמרין: כי בסופו של דבר יש לנו מטפלת לששה תינוקות ומטפלת לשישה תינוקות שגם ככה זה בלתי אפשרי בלי קשר לאלרגיות אם אנחנו מדברים, חגי, על תקינה.

ריקי רוזמרין: זה פשוט מצב ממש בלתי אפשרי.

ריקי רוזמרין: לזה עוד צריכים להכניס את הלחץ, את החשש מפני חשיפה וסיכון של תינוק - - -

יפעת שאשא ביטון: כן אבל בואי נודה על האמת, ריקי, הסייעת של שעתיים לא באמת נותנת לכם מענה.

ריקי רוזמרין: ממש לא.

יפעת שאשא ביטון: אז אתן אולי רגועות שעתיים אבל אחר כך - - -

ריקי רוזמרין: הסייעת בכיתת התינוקות לשעתיים לא נותנת מענה, זה משהו שאני מסכימה איתך - - -

יפעת שאשא ביטון: גם לא בבוגרים.

ריקי רוזמרין: בבוגרים יש איזשהו מענה מאוד חלקי - - -

יפעת שאשא ביטון: שעתיים, מה קורה אחר כך בשש שעות האחרות?

ריקי רוזמרין: אני אתייחס.

ריקי רוזמרין: כי בפעוטות ובבוגרים כשיש לנו בעצם ארוחות שהן מאוד ממוסגרות בזמן ויודעים שבבוקר אוכלים מוצרי חלב ובצהריים אוכלים חלבון אחר וכו' וכו' אז כן הסייעת שנמצאת נצמדת לילד האלרגי.

ריקי רוזמרין: גם אנחנו, הדבר האחרון שאנחנו רוצים זה להרחיק את הילד מהשולחן, זה הדבר האחרון שאנחנו רוצים לעשות.

ריקי רוזמרין: חינוכית, רגשית, מכל הבחינות זה זו ההחלטה הגרועה ביותר.

ריקי רוזמרין: ברגע שיש לנו סייעת היא יושבת עם הילד סביב אותו שולחן אבל היא צמודה אליו ואז מטפלת שאחראית על 9 ילדים או על 11 ילדים, ובכיתת בוגרים מטפלת אחראית על 11 ילדים מגילאים שנתיים-שלוש, זה פשוט בלתי נתפס הדבר הזה, היא צריכה גם לראות שהילד הזה לא לקח בדיוק ביס או לא הכניס את האצבע לגבינה של הילד לידו.

ריקי רוזמרין: זאת אומרת, צריכים פה להבין באיזה תנאים אנחנו עובדים.

ריקי רוזמרין: כשיש סייעת לשעתיים, ששוב, אני לא בעד כי יש בעיות אחרות, קשה מאוד להביא סייעת לשעתיים ובכיתת התינוקות, כמו שאמרנו, זה לא נותן מענה.

ריקי רוזמרין: בפעוטות ובבוגרים זה נותן לפחות את המענה הזה שבזמן הארוחה יש מישהו שאחראי.

ריקי רוזמרין: יש מישהו שאחראי לכך - - -

יפעת שאשא ביטון: בזמן אחת הארוחות.

ריקי רוזמרין: שעה בבוקר, שעה בצהריים.

יפעת שאשא ביטון: בואו נגיד את האמת, כמה באים לשעה בבוקר, שעה בצהריים, בואו נגיד את האמת.

יפעת שאשא ביטון: לא קורה.

ריקי רוזמרין: אז בואו אני אספר לכם שהאחריות בעצם דיי נופלת על המעונות ובעיקר על מנהלת המעון כי מה שמנהלת עושה, היא עושה שמיניות באוויר.

ריקי רוזמרין: היא לוקחת עובדת שהיא צריכה אותה לשעתיים והיא מכניסה אותה בין השעה 9 בבוקר לשעה 12 ועושים קומבינות, לא תמיד זה אפשרי, אבל אנחנו פשוט כל כך לא רוצים להגיד לא לילד וכל כך מבינים את הצורך ורוצים שהילדים האלה יהיו איתנו שאנחנו עושים שמיניות באוויר.

ריקי רוזמרין: בחלק מהפעמים זה עובד ובחלק מהפעמים זה עובד פחות, אבל בשעות שזה עובד, כן, אז יש לנו סייעת שצמודה ושומרת על הילד ושומרת שהסביבה שלו תהיה נקייה ועדיין הוא יושב עם כלל הילדים ולא שמים אותו באיזשהו שולחן בצד, שזה כמובן משהו שאנחנו לא יכולים להסכים איתו בשום אופן.

ריקי רוזמרין: אז זאת אומרת שזה מאוד מורכב ואני באמת חושבת שרק מי שנמצא בתוך המעונות מבין את המורכבות של מה שאנחנו עוברים מדיי יום, בוודאי ובוודאי כשמתווסף לזה ילד עם אלרגיות, לא לדבר על ילד עם מולטי אלרגיות וכו'.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול שאלה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מאמינה שאני שואלת את זה, העלינו את זה פה ושם אבל לא עד הסוף זרמנו עם הרעיון, אני פשוט קראתי כל מיני מסמכים חדשים במהלך החודש האחרון, גם מכאן וגם ממקומות אחרים.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת כל מי שפוגש את הנושא של האלרגיה, הפכתי להיות כתובת, ואני מברכת על זה אבל זה מרחיב את היריעה של לנסות לרכז, לא לפתוח גנים לילדים אלרגיים כי זה נשמע נורא, כבר דיברנו על זה, אבל אם יש לנו 4-5 ילדים אלרגיים ביישוב, את מדברת על 8 סייעות סך הכל?

קריאה: בארץ לא ביישוב.

יפעת שאשא ביטון: לא, רגע, בנעמ"ת מתוך 14 אלף - - -

ריקי רוזמרין: מתוך 14.5 אלף ילדים יש לנו 8 סייעות אבל אני יכולה לומר ש- - -

יפעת שאשא ביטון: שיש יותר ילדים אלרגיים.

ריקי רוזמרין: יש הרבה יותר.

ריקי רוזמרין: יש לנו 34 ילדים שנמצאים עם מזרק אפיפן.

ריקי רוזמרין: לגבי תינוקות לא תמיד אנחנו יודעים - - -

יפעת שאשא ביטון: ואתם כן מצליחים להתמודד ולמנוע, כי זה רמות אחרות של אלרגיה.

ריקי רוזמרין: לא תמיד, לא תמיד.

ריקי רוזמרין: זאת אומרת, הרבה פעמים זה פשוט תלוי באישור שקיבלנו מהרופא.

יפעת שאשא ביטון: מישהו יודע לומר לי כמה פינויים היו ממעונות על התקף אלרגיה, מישהו מדד את זה?

ליזה רובין: יש לנו בבתי ספר אז אין ממעונות.

ריקי רוזמרין: לנו היו בנעמ"ת שנה שעברה אני חושבת ש-12 מקרים, אני לא בטוחה.

ריקי רוזמרין: אני בדקתי את זה אבל יכול להיות שאני טועה במספר אז אני לא רוצה לומר נתון שהוא לא מדוייק.

ריקי רוזמרין: אבל יש לנו.

ריקי רוזמרין: זאת אומרת, אלו דברים שקורים.

ריקי רוזמרין: ואני אומרת שוב, שערו בנפשכם, בכיתה שיש בה 33 ילדים בגילאי שנתיים-שלוש ויש שם שלוש מטפלות ואחד הילדים נחשף.

ריקי רוזמרין: ואז מה קורה?

ריקי רוזמרין: הפאניקה, הלחץ, מטפלת שחייבת להתייחס לילד שכרגע נחשף, שתי מטפלות נשארות עם 30 ומשהו ילדים - - - המצב הוא קשה - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל צריך לאמוד את התופעה של החשיפה והחירום וכמה זה קורה כדי שיהיה לנו פחות או יותר איזשהו אומדן שנוכל להתייחס אליו גם בהערכות המקצועית.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני רוצה רגע לחזור לעניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש מודל, אנחנו נדבר עליו בדיון הבא, לפחות באחד היישובים, בצהרונים, שפשוט לקחו, אם יש 4-5 ילדים ביישוב ואם יש קצת יותר אז לוקחים ושמים אותם במעון אחד או בשני מעונות כדי לא ליצור לחץ מאוד גדול.

יפעת שאשא ביטון: ואז בעצם המעון עצמו הרבה יותר קל להנגיש אותו ואפשר גם להכניס לצורך העניין כוח עזר נוסף לכל היום, מה שהופך את זה לאפקטיבי.

יפעת שאשא ביטון: מצד שני זה לא ארבע סייעות לשעתיים אלא משהו שהוא באמת אמיתי, שווה ערך למה שנותנים היום, יכול אפילו לעלות פחות אבל ההתארגנות היא הרבה יותר מקצועית.

יפעת שאשא ביטון: השאלה אם הוועדה הולכת גם לכיוון הזה של לנסות, במיוחד במעונות היום, שזה לא אזורי רישום ואין לזה את כל הלוגיסטיקה והפרוצדורה שיש במוסדות רשמיים של משרד החינוך, להחליט שיש מעונות בכל רשת שאנחנו מפנים את הילדים ואנחנו יודעים ששם הילדים יקבלו מענה מותאם.

יפעת שאשא ביטון: עלה?

חגי פורגס: זה עלה אצלנו בדיונים, זה בהחלט כיוון שחושבים עליו.

חגי פורגס: הישימות שלו מבחינתנו קצת בעייתית אבל זה לגמרי - - -

יפעת שאשא ביטון: למה?

חגי פורגס: גם כי יש יישובים שזה באמת יהיה פרקטי, היישובים הגדולים בעיקר, אבל ביישובים בהם יש מעון אחד, יישובים גדולים שיש בהם מעון אחד אז לא עשינו בזה הרבה.

יפעת שאשא ביטון: להיפך, אז המעון מראש יהיה מותאם.

חגי פורגס: בסוף זה גם עניין של תשומות, של כסף.

חגי פורגס: כשאנחנו מייעדים מעון לילדים עם אלרגיות אז אנחנו גם נשקיע בו יותר כסף לכוח אדם.

חגי פורגס: אז אם אנחנו - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל סביר להניח שיש מעון אחד ביישוב אז גם מספר הילדים הוא קטן יותר ואז גם הסיכוי או הפוטנציאל של ילד עם אלרגיה הולך וקטן אז יכול להיות שיש שם ילד, אולי הגזמתי, שניים ואז לא בעיה להתאים את זה.

חגי פורגס: זה עלה, זה נידון, אנחנו מסתכלים על המספרים, לא בטוח שזה יתן את המענה.

חגי פורגס: שוב, יכול להיות שיש בפריסה ארצית הסטטיסטיקה, אם מדברים על ממוצעים, זה הכל טוב ויפה, אבל ברגע שפורטים את זה למעונות ויש אישור שלפי הסטטיסטיקה לא אמור להיות מעון מותאם אבל יש שם רק מעון אחד ויש שם ילד אחד בכל היישוב עם אלרגיה אז זה משנה את כל המספרים כי אני לא יודע כל כך - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, אני עדיין אומרת, אם יש לי יישוב אחד עם מעון אחד וילד אחד שהוא אלרגי אז גם קל יותר להתאים את המעון, אנחנו יודעים שמדובר על משהו שהוא מאוד ממוקד, גם לא צריך את כל התשומות והערכות עכשיו של כוח אדם נוסף והכל.

יפעת שאשא ביטון: אבל אם יש לי 4-5 מעונות בתוך יישוב שיש בו יותר מעונות ובכל אחד יש ילד או שניים אז במקום לחלק את ה"נטל", אני לא רוצה להגיד נטל זה נשמע לי מזעזע, אבל את ההתארגנות בין 5 מעונות אנחנו יודעים שאנחנו שמים את כל הכוח במעון אחד או שניים יחד עם כל התשומות - - -

קריאה: - - - הבית של הילד.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, צריך בהתאמה.

חגי פורגס: אין אצלנו אזורי רישום.

יפעת שאשא ביטון: אין 100%, אתם יודעים.

חגי פורגס: באמת ביישובים גדולים זה נותן מענה אבל זה לגמרי על השולחן, הדבר הזה.

ליזה רובין: אחת מהסוגיות שלא מצאו את פתרונן והן עיקר הקושי זה הילדים המאוד קטנים עם אלרגיה לחלב, עם רגישות לחלב אבל הילדים המולטי אלרגיים.

ליזה רובין: הילדים המולטי אלרגיים זה אומר שאנחנו מוציאים, אם אנחנו מנסים להגיד שהמעון נקי מ-א', ב', ג', ד', זה לא משנה אם זה ילד אחד שצריך לא להיות חשוף ל-א', ב', ג', ד' או שיש ארבעה ילדים וכל אחד מהם זה משהו אחר.

ליזה רובין: ולכן, זה אותו קושי אז לרכז את זה לא אומר שזה דווקא יותר קל.

ליזה רובין: מפני שאם מערב עם מגוון - - -

נעמה קציר שמואלי: כן, ואם כבר לרכז אז אולי אפשר לקחת - - - במקום לקחת כמו שליזה אמרה עכשיו, לקחת את כל הילדים ולרכז אותם במעון אחד או שניים אז אולי דווקא יותר נכון יהיה למשל לעשות מעון אחד שהוא מותאם לחלב ומעון אחד לשומשום ומעון אחד, למשל, כי בסופו של דבר, אגוזים, בוטנים וקשיו, גם אם זה מולטי זה לא התייחסות שונה.

נעמה קציר שמואלי: אגוזים, בוטנים וקשיו זה לא הבעיה שלנו.

נעמה קציר שמואלי: הבעיה שלנו בגילאים האלה היא בדרך כלל חלב, שומשום וביצים.

נעמה קציר שמואלי: אלה הדברים המרכזיים שהם מאוד בעייתיים במעונות היום.

נעמה קציר שמואלי: ולכן אם כבר חושבים על עניין כזה כן הייתי עושה מעונות שהם מותאמים.

נעמה קציר שמואלי: ועדיין זה עדיין לא פתר לנו את הבעיה של - - -

יפעת שאשא ביטון: זה עדיין לא נותן - - - נכון, אין 100%, אבל אנחנו מנסים לראות איך אנחנו יוצרים את המקסימום בתוך מקום שהיום אין בו גם את המינימום.

יפעת שאשא ביטון: כי גם הסייעת זה המינימום.

נעמה קציר שמואלי: אבל לדעתי הרבה יותר פשוט למעון להוציא אלרגן אחד, מניחה שזה - - - של כולם, מאשר להוציא 4 או 5 אלרגנים.

נעמה קציר שמואלי: אבל אם כבר לקחתי את רשות הדיבור אני יכולה להמשיך אותה?

יפעת שאשא ביטון: שלך.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך זאב נציג ההורים.

נעמה קציר שמואלי: אז אני אגיד כמה דברים.

נעמה קציר שמואלי: דבר ראשון שמעתי פה את נעמ"ת ובאמת נעמ"ת זה מקום למודל שמאוד מצליח בשנים האחרונות וזו הזדמנות גם להגיד שהנה, יש מקומות שזה אפשרי, על אף הקושי, ואני גאה בזה שעד היום כששואלים אותי לאיזה מעון לשלוח את הילד אני אומרת נעמ"ת, חד משמעית.

נעמה קציר שמואלי: וזו המלצת העמותה תמיד.

נעמה קציר שמואלי: עם נעמ"ת עשינו תהליך טוב והוא עובד בשטח והוא מצויין.

יפעת שאשא ביטון: והם כאן כל הזמן.

יפעת שאשא ביטון: מילא אנחנו מטרטרים את משרדי הממשלה ואין להם ברירה אבל באמת.

נעמה קציר שמואלי: כי הם לקחו את זה בשתי ידיים ובאמת זה מדהים ותודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: כל הכבוד.

נעמה קציר שמואלי: גם הזדמנות להודות לכל חברי הוועדה ולכל מי שעשה את העבודה הנפלאה שהם עשו ובאמת יש תחושה של התקדמות ויש תחושה שבאמת רוצים להגיע למקום נכון וטוב.

נעמה קציר שמואלי: יחד עם זאת אני לא יכולה להשתחרר מהתחושות הכבדות שיש לי כאן לגבי החששות כי אנחנו חודש לפני שעת השין.

נעמה קציר שמואלי: אני אומרת כאילו את המובן מאליו, חודש לפני שעת השין, את המענה לילדים שמבחינתו הם הכי קריטיים שזה הילדים האלרגיים לחלב והמולטי במעונות, אין מענה נכון לרגע זה.

נעמה קציר שמואלי: אגב, אני לא יודעת אם מישהו עשה את הבדיקה הזאת אבל למשל כמה מהסייעות היום הן סייעות של ילדים אלרגים לחלב ומולטי.

נעמה קציר שמואלי: אם תשאלו אותי זאת סתם הערכה שלי בלי שיש לי את המספרים מול העיניים- - -

ורד כרמון: יש לי כל הזמן את הנתונים.

ורד כרמון: אני מוכרחה לומר שבשנה שעברה כשהתחלנו את הדיונים עמדנו על קרוב ל-400 ילדים שקיבלו סייעות שזה היה באמת קצה ככה והשנה אחרי שהמשרד אמר שהוא יתן את המענה עד סוף דצמבר אנחנו עומדים על פחות מ-200.

ורד כרמון: זאת אומרת היו כל מיני - - - פחות משפחות הגישו את הפנייה שאני לא יודעת להסביר את זה בדיוק.

ורד כרמון: אמנם זה הגיע קצת אחרי תחית שנת הלימודים - - -

יפעת שאשא ביטון: אני אומר לך למה.

יפעת שאשא ביטון: כי בהתחלה השיח היה שמי שצריך סייעת לא יוכל להתקבל ומי שלא צריך סייעת יוכל להתקבל אז הרבה מאלה, אגב, שלא באמת היו צריכים גם בשנים קודמות הלכו לרופא, שינו שלא צריך סייעת.

יפעת שאשא ביטון: אמרתי, חלק מההמסחרות, בסופו של דבר, זה פוגע רק בילדים שבאמת באמת זקוקים לזה.

ורד כרמון: נכון, אנחנו דנו בזה באמת בדיו המעקב הקודם.

ורד כרמון: אני חושבת שפחות מ-200 ילדים וגם אם אני שומעת שנעמ"ת, שאני חושבת שהוא אחד הארגונים הגדולים ביותר גם במספר המושמים וגם בפעוטות בסיכון שאתם יודעים שזה פחות מ-10%, אני חושבת שזה מעיד שיש דרכים להתמודד.

ורד כרמון: אני לא מתעלמת חלילה ומאוד רואה את עניין העומס והתשומות המאוד מרכזיות שנדרשות.

ורד כרמון: רק שוב, אתם יודעים, שהמענה של סייעת הוא באמת לא מענה - - -

יפעת שאשא ביטון: הוא לא מענה.

יפעת שאשא ביטון: כמה אחוזים מכל אלה שהיו הם לחלב?

ורד כרמון: תקשיבו, כל הילדים שקיבלו, גם ה-400 זה רק המולטי וחלב.

נעמה קציר שמואלי: - - - רציתי לומר.

נעמה קציר שמואלי: כל הבעיה מלכתחילה הייתה רק על הילדים האלה.

נעמה קציר שמואלי: הרי הם היחידים מלכתחילה - - -

ורד כרמון: ה-400 זה רק אלה אבל יש הרבה יותר רק לא כולם ניגשו.

נעמה קציר שמואלי: משהו שאת לא יודעת, אני מכירה גם כמה ילדים במעונות שהם אלרגים לבוטנים שהם גם לא מקבלים סייעות אבל הם באמת בודדים שבבודדים.

נעמה קציר שמואלי: הרוב המוחלט הם ילדים שהם אלרגיים לחלב ומולטי.

נעמה קציר שמואלי: ממילא כל התהליך המדהים שמתרחש כאן כרגע ישאיר אותם, זה גם מה שאמרתי בדיון הקודם, על אותו מספר סייעות לפחות.

יפעת שאשא ביטון: לא, אני אומרת לך את האמת, ואני יודעת שזה אולי לא פופוליסטי לומר את זה.

יפעת שאשא ביטון: הסייעות הן פיקציה.

יפעת שאשא ביטון: אין לנו מה להשאיר אותן בכלל.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו לא מסוגלים לתת מענה אמיתי הסייעות זה פיקציה.

יפעת שאשא ביטון: אז צריך לחשוב יצירתית.

נעמה קציר שמואלי: אני אחזור שנייה צעד אחד אחורה ואני אגיד, מערכת ההכשרה וההדרכה שנבנית כאן בצורה טובה ונכונה, וחשוב מאוד שזה ייעשה עם סייעות ובלי סייעות, זה לא חשוב, טוב שזה קורה, היא לא באמת יכולה לתת מענה למטפלות של נעמ"ת, לא נותנת את המענה לשטח שהם יצטרכו לטפל עם הילדים האלרגיים לחלב, ולכן צריך לחשוב על עוד דרך.

נעמה קציר שמואלי: זה דבר אחד שרציתי לומר.

נעמה קציר שמואלי: הדבר השני שרציתי לומר זה נציגי מד"א אני לא רואה אותם כאן מולנו, ויש לי כבוד והערכה רבים גם אליהם.

נעמה קציר שמואלי: אני מכירה את מערך השיעור, את המערכים שנבנו, אנחנו שותפים וקיבלנו וראינו, ואני מודה שאני קצת חוששת מהיכולת של מתנדב מד"א או איש מד"א מוכשר ככל שיהיה, אין לי מושג, אגב, מי האנשים שעושים את ההדרכות.

נעמה קציר שמואלי: זאת אומרת, האם מדובר על אנשי מד"א או אנשים ש- - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נזמן אותם לדיון הבא, אנחנו נדרוש שהם יגיעו כדי להסביר לנו בדיוק מי עתיד לתת את ההכשרות האלה.

נעמה קציר שמואלי: ובהקשר הזה, אם יותר לי, שבדיון הבא גם נדון על העניין הזה שאנחנו נורא רוצים כעמותה ואנחנו עושים את זה כאמור בהתנדבות להיות חלק מהתהליך שעוברים המדריכים להכשיר את המכשירים.

נעמה קציר שמואלי: כי אני לא חושבת שמי שזה לא יהיה ממד"א יכול להסביר למטפלת במעון מה עושים עם מוצץ של הילד.

נעמה קציר שמואלי: זאת אומרת, זה צריך להגיע בסוף לרמות האלה, ולכן אנחנו מציעים את עצמנו גם לעניין הזה, להיות חלק מהכשרת המכשירים.

קריאה: וזה נאמר גם למד"א.

נעמה קציר שמואלי: מעולה.

נעמה קציר שמואלי: רציתי לדעת עוד משהו שאני חושבת שלא ניתנה לו כאן תשובה.

נעמה קציר שמואלי: דיבר פה קודם הנציג של משרד הרווחה על השלב הראשון של המעונות שבהם יש ילדים אלרגיים אז השאלה אם אנחנו יודעים כמה מעונות צריכים לקבל הכשרה באופן מיידי בחודש הזה.

נעמה קציר שמואלי: כי אני לא יודעת, עד עכשיו לא ראינו שום - - -

קריאה: מד"א ערוכים לכל צורך - - -

נעמה קציר שמואלי: לא, אבל הוא אמר שעד הראשון יהיו את אלה ש- - -

יפעת שאשא ביטון: סביר להניח שאלה המקומות שבהם יש סייעות ששם זה באופן מובהק את יודעת שיש ילדים אלרגיים.

נעמה קציר שמואלי: 200 מעונות באופן מיידי אם אני מבינה נכון.

קריאה: מיידי.

נעמה קציר שמואלי: אוקיי.

נעמה קציר שמואלי: אני רוצה להגיד עוד משהו אחד ואני אומרת אותו כאמירה כדי שתדעו שאמרתי ואפשר לדון עליו בישיבה הבאה.

נעמה קציר שמואלי: אני חושבת שלאור מה שריקי אמרה פה בכנות רבה מאוד וגם מה שליזה אמרה קודם וזה מתקשר, המצוקה בשטח היא מאוד קשה.

נעמה קציר שמואלי: ואנחנו שנמצאים בשטח היום ועושות את ההכשרות היום יודעות עד כמה זה מורכב לצוותים בשטח ההתמודדות הזאת.

נעמה קציר שמואלי: לפעמים באובר היסטריה, לפעמים בצדק, לפעמים פחות בצדק, אבל המצוקה שלהם היא מצוקה אמיתית, היא אובייקטיבית שלהם.

נעמה קציר שמואלי: מה שאנחנו רואים, ההשלכות של זה, אנחנו רואים איך זה בסופו של דבר מגיע לילדים בהיבט הזה שלא תמיד הם מתקבלים למעונות האלה כי לא רוצים להתמודד עם זה גם אחרי ההכשרות ה- - - האלה.

נעמה קציר שמואלי: אני מספרת לכם פה עוד סוד, אנחנו חד משמעית אומרים להורים להוציא את - - - עד שלא מתקבלים למעון, יומיים לפני תחילת שנת הלימודים לא להודיע לאף אחד מהצוות שיש לכם ילד אלרגי.

יפעת שאשא ביטון: למרות שעל פי חוק הם לא יכולים לקבל אותם.

נעמה קציר שמואלי: חוק זה דבר יפה - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים, טיפלנו בכמה מקרים כאלה ובסופו של דבר - - -

נעמה קציר שמואלי: ואנחנו נמשיך לטפל בהם יום יום.

נעמה קציר שמואלי: אז אני רוצה לומר רק שהחשש הבאמת גדול שלי ואני חושבת שאני מייצגת את חששם של כל ההורים לילדים האלרגיים זה שגם אחרי כל - - - היום הסייעות נתנו לנו, אולי לשטח יותר, איזשהו ביטחון, אמרו טוב לא נורא, נקבל אותו, אבל לפחות תהיה פה סייעת לשמור עליו.

נעמה קציר שמואלי: והתחושה שלנו - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל אין סייעת שתשמור עליו, חייבים לצאת מהתפיסה הזאת, אנחנו משקרים לעצמנו.

נעמה קציר שמואלי: את צודקת אבל לפעמים זה אפילו ברמת הנראות והתחושה שלנו היום שהמצב כמו שהוא כרגע הוא מחמיר בהיבט הזה שלא מקבלים ילדים אלרגיים.

נעמה קציר שמואלי: גם בהיבט שלא מקבלים ילדים אלרגיים וגם בהיבט של מסמכים שאותם הורים לילדים נדרשים לחתום עליהם וזאת ההנחיה שאנחנו נותנים להורים.

יפעת שאשא ביטון: אבל בואי, נעמה, נודה גם על האמת שהרבה פעמים הגיעו הורים לילדים אלרגיים, אלרגיה מאוד מאוד קלה, הם לא צריכים סייעת וגם לא כתוב להם במסמך שהם צריכים משהו רק שאם ו- - -

נעמה קציר שמואלי: חשוב להגיד רק שעמדת העמותה היא שמה שקורה כאן הוא התהליך הנכון.

נעמה קציר שמואלי: לא - - -

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת, מי כמוני יודע כן, כמה מסמכים שלכם שקראתי.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני אומרת, כמה התמסחרות הייתה גם מצד המעונות שכמו שאת אמרת, מאוד נוח שיש פה עוד זוג עיניים, לא משנה, גם אם זה שעתיים וגם אם זה לא רק לילד האלרגי שהם היו מחזירים אותם לרופא כדי שיכתוב להם שיש סייעת ואחר כך הם ילכו לרווחה.

יפעת שאשא ביטון: אז אני שמחה שקודם כל צמצמנו את התופעה הזו בחצי וזה אומר שבמרבית המערכת אנחנו כן נהיה מסוגלים לתת מענה דרך הפעולה הזו.

יפעת שאשא ביטון: אבל בתוך זה, כמובן, כתבתי גם לפניי, אנחנו נצטרך להתייחס לאותם מקרים ייחודיים.

נעמה קציר שמואלי: אני רק אומרת שאנחנו חותמים בתוך 48 שעות מהיום, את מכירה את המסמך שהוצאנו אתמול - - -

יפעת שאשא ביטון: ראיתי, יחד עם הקליניקה באוניברסיטת חיפה.

נעמה קציר שמואלי: נכון, להגיש את העתירה שלנו לבג"ץ להשאיר את הסייעות עד לסוף שנת הלימודים הנוכחית - - -

יפעת שאשא ביטון: או עד שיינתן מענה, מה שהארוך מביניהם.

יפעת שאשא ביטון: אני לא בנאדם של אולטימטומים אז לא הרשים אותי - - -

נעמה קציר שמואלי: אבל זה לא היה אלייך.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת, בכל מקרה לא הרשים אותי.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שצריך פה לעבוד ולעשות את כל מה שצריך אבל לעשות את זה באופן אמיתי ולהפסיק רגע לחפש רק את ה- - -

נעמה קציר שמואלי: אני קצת - - - מהלחץ הזה, טוב יש לנו חודש, יאללה - - -

יפעת שאשא ביטון: אין מה לעשות, הטבע האנושי, אנשים עובדים בלחץ, אז אם זה מה שיעזור להם להביא את הפתרון אנחנו נהייה שם.

יפעת שאשא ביטון: זאב בבקשה, בכמה מילים, ואחר כך תשלים עדי אם היא תרצה להתייחס.

זאב גולדבלט: אנחנו כפורום ועדי ההורים היישוביים שוב קוראים להעברת האחריות של החינוך הילדים מהלידה עד שלוש למשרד החינוך.

זאב גולדבלט: אנחנו חושבים שברגע שיכניסו את כל הילדים תחת אותה מעטפת, אותה מטרייה, גם הטיפול בנושא של ילדים אלרגיים יהיה יעיל יותר ומקצועי יותר.

זאב גולדבלט: אנחנו חושבים שיש לאכוף את ההנחיות, אם זה של משרד החינוך ומשרד הרווחה ואם זה של משרד החינוך למרות שהוא עדיין לא אחראי על הנושא הזה וגם לבדוק את זה.

זאב גולדבלט: זאת אומרת, לא רק להגיד תעשו אלא גם לבוא ולבדוק את המעונות ולראות באמת שמיישמים את ההנחיות אחת לאחת.

זאב גולדבלט: משהו שלא עלה כאן ואני כן רוצה להעלות אותו.

זאב גולדבלט: אני חושב שיש לשתף את ועדי ההורים הישוביים.

זאב גולדבלט: כל יישוב שיש בו פעוטונים או מעונות עם ילדים אלרגיים, לשתף אותם בזה בניסיון להגברת המודעות של כלל ההורים לעצם העובדה שיש בגן ילדים אלרגים כדי שילד, מכוון שיש סכנה שאורבת במזון אבל לא רק במזון עצמו אלא גם בשרידי מזון, מה לעשות ילדים כשאוכלים במבה באוטו בדרך לפעוטון יכול להיות שרידים על הבגד וזה עלול לגרום לתופעה מאוד מאוד קשה וחייבים לדעתנו להביא את זה ולעודד את המודעות של כלל ההורים לתופעות השונות.

זאב גולדבלט: זהו, בכל השאר נגעו כאן, מי שיושב כאן הרבה יותר מקצועי ממני בנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה זאב.

יפעת שאשא ביטון: נקודה חשובה באמת, דיברנו עליה גם בדיונים הקודמים, הנושא של הדרכת הורים.

יפעת שאשא ביטון: הדרכה במובן של הורים כחלק מקהילה של מעון, לדבר איתם מה מכניסים, מה לא, שיהיו מודעים לכך שיש ילד אלרגי או ילדים אלרגים בתוך המעון.

יפעת שאשא ביטון: זה גם חלק מההתייחסות של עבודת הוועדה?

ליזה רובין: אנחנו הזכרנו את זה אבל אין לנו כלים מלבד הלומדה שאפשר לעשות.

ליזה רובין: אין לנו כלים נוספים - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל אם זה יהיה חלק מההנחיות, לצורך העניין, שצוות המעון יודע שמתכנסים, אסיפת הורים, פתיחת שנה, מודיעים.

יפעת שאשא ביטון: אגב, ראיתי בבתי ספר שזה קורה.

יפעת שאשא ביטון: מודיעים שיש ילד אלרגי, מבקשים לא להכניס מזונות כאלה ואחרים.

ליזה רובין: כן.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

מירי אסף: אני אשמח להגיד משהו.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך המועצה לשלום הילד ואחר כך ליהי.

מירי אסף: שמי מירי אסף אני מארגון נשי חירות, יש לנו גם מעונות יום.

יפעת שאשא ביטון: אז מגיעה גם לכם הברכה שהגעתם.

מירי אסף: תודה.

מירי אסף: אני רציתי רק להתייחס לכמה דברים שנאמרו פה ולהגיד שבפועל, בסופו של דבר, ילד אלרגי צריך שמישהו ישמור עליו.

מירי אסף: לא משנה סייעת או לא סייעת.

מירי אסף: לא יודעת אם זה פיקציה, אני יכולה להגיד שאני רואה במעונות את הסייעות ואני רואה שהסייעות פיזית יושבות ושומרות על הילד - - -

יפעת שאשא ביטון: יופי, שעתיים, ומה קורה אחר כך בשש שעות?

מירי אסף: רקע, אבל, ולכן מה שאני מנסה להגיד זה שבסופו של דבר זה מתגלגל לפתחנו.

מירי אסף: זאת אומרת מנהלת המעון שיושבת היא זאת שצריכה לתת את המענה לגייס את הסייעת, להביא אותה בשעות, לג'נגל, להחליט מי נכנסת איפה וכו'.

מירי אסף: ולכן אולי צריך לחשוב על זה שהפתרון יהיה מתוך המעון.

מירי אסף: בהנתן שיתנו לנו תקציבים לזה כמובן.

מירי אסף: כי אמנם זה נראה לכם מעט אז מה אם - - -

יפעת שאשא ביטון: תקציב למה, אם זה ניתן בתוך המעון?

מירי אסף: אם זה ניתן בתוך המעון אז היא יכולה להשתמש בכוח אדם, להוסיף שעות ולתת אפשרות למטפלת שנגיד אמורה לעבוד 5 שעות לתת לה לעבוד 10 או 9 שעות ולהשתמש בכוח אדם הזה לאורך כל היום.

מירי אסף: זאת אומרת אם זה נמצא אצל - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל מה זה משנה לי אם באה סייעת מבחוץ או סייעת - - - כשאני מדברת על מענה in house זה אומר שהמערכת כ-build in יודעת להתמודד עם המציאות הזו בתוך הגן.

יפעת שאשא ביטון: שיש לה את הכלים, ההכשרה, האביזרים שצריך דוגמת האפיפן או כל דבר אחר.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא אחר, את אומרת, תנו לי את השעות, אני אסדר אותן.

יפעת שאשא ביטון: אל תגידו לי סייעת מבחוץ - - -

מירי אסף: בדיוק - - -

יפעת שאשא ביטון: אגב את יכולה לעשות את זה גם היום.

מירי אסף: אני לא יכולה.

יפעת שאשא ביטון: את כן.

מירי אסף: יש לי תקינה שאני מחוייבת לה, אני חייבת לעמוד בזה ואחרת - - -

יפעת שאשא ביטון: אם יש לך עובדת שעובדת רק חלקיות משרה ואת צריכה רק שעתיים ביום וכשאת מוסיפה לה את השעתיים זה לא יותר מזה, אז מבחינת המשרד זה לא מעניין אותו מי באה כסייעת, מעניין אותו שהיא תתאים לילד - - -

מירי אסף: לא, לא, אז משרד הרווחה נותן לי תקציב עבור שעות מסויימות.

מירי אסף: זאת אומרת, אם זה מטפלת אחת ל-11 זה מה שהוא נותן לי.

מירי אסף: אם אני - - -

יפעת שאשא ביטון: לא אני לא מדברת על זה.

יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה הקצה סייעת לילד.

יפעת שאשא ביטון: שעתיים.

יפעת שאשא ביטון: יש תקציב לשעתיים האלה.

יפעת שאשא ביטון: תביאי אותם מהיכן שאת רוצה.

יפעת שאשא ביטון: ברגע שאת אומרת, יש לי עובדת בגן שהיא יכולה להיות הסייעת כי היא ממילא עובדת בחלקיות משרה מה זה משנה על מי הם נותנים את השעות האלה.

מירי אסף: בגלל שברגע שהיא עובדת שלנו לרוב היא לא תעשה את זה.

מירי אסף: אנחנו חייבים לעשות את ההפרדה.

מירי אסף: אנחנו מביאים בנאדם במיוחד.

מירי אסף: אבל אם יהיה לנו את התקציב הזה אצלנו ואנחנו נוכל לסדר אנחנו נסדר את זה שהילד יהיה בהשגחה כל הזמן.

מירי אסף: וגם עוד דבר שריקי התייחסה אליו זה העניין של ההתארגנות שהיא לא של מה בכך.

מירי אסף: לנו יש ילד שדיברתי עליו פעם שעברה שהוא אלרגי לבוטנים ויש לו סייעת כי האלרגיה שלו מסכנת חיים ואני רוצה להגיד לכם שאנחנו מכינים לו כל יום אוכל מיוחד וזה עוד חצי שעה, ארבעים דקות, לא יודעת כמה זמן זה לוקח למבשלת להתארגן ולהכין לו בנפרד אוכל.

מירי אסף: עזבו את זה שיש עכשיו גם את הטבעונות וזה עוד אוכל בנפרד.

מירי אסף: זאת אומרת יש פה עוד דברים, עוד מרכיבים - - -

יפעת שאשא ביטון: רגע, יש לכם ילדים טבעוניים שהם לא מתוקף חוק, אז אם אתם מכינים להם במיוחד אז מה הבעיה להכין גם לילד אלרגי.

מירי אסף: אצלנו קיימת גם תביעה של הטבעונות.

מירי אסף: נכון שאנחנו לא אמורים לתת לזה מענה אבל אנחנו מאוד משתדלים ללכת כלפי ההורים כי בצפון זה קצת יותר חזק, אני מגיעה מהצפון פשוט - - -

יפעת שאשא ביטון: כן אנחנו יותר טבעוניים?

מירי אסף: יותר טבעוניים - -

יפעת שאשא ביטון: אצלי בבית זה לא עובד ככה.

מירי אסף: - - אבל זה לוקח משאבים ובסופו של דבר זה נופל עלינו בארגון ומשם הגיע שלא מקבלים.

מירי אסף: ואני לא מסכימה, אני חושבת שזה לא בסדר שאתם אומרים להורים לא להגיד כי אני יודעת שאצלנו בארגון אין דבר כזה שלא מקבלים ילד שהוא אלרגי אבל אני חושבת שכשהורה מתקבל למעון שלי וחמש דקות אחרי שהוא מתקבל את באה אליי ומספרת לי שהילד שלך אלרגי זה קצת בעייתי ועדיף לי לדעת את זה ואני יכולה להגיד לך שאצלנו בוודאות, מאה אחוז, לא קורה שלא מתקבלים.

נעמה קציר שמואלי: אני מאמינה לך אבל ב-90% מהמעונות זה לא ככה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, המועצה לשלום הילד.

רחלי הכהן: קודם כל אנחנו מברכים על התהליך המהיר ועל כיווני המחשבה שבאמת מעמיקים ונראה שנעשית עבודה מאוד מאוד טובה.

רחלי הכהן: ולמרות זאת אני שוב מביעה את החששות שלנו כי סד הזמן הוא קצר ודוחק, בתוך חודש, אם יש המלצות תוך שבועיים אז קשה לי מאוד להבין איך תוך שבועיים אחרי זה עד לסוף החודש יצליחו ליישם - - - ובהקשר הזה אני שוב אומרת, אנחנו חוששים מהואקום שאמור להווצר וכן חושבים שראוי גם לבחון פתרון ביניים כמו שהצעתי בפעם הקודמת ולפחות במתווה הזמן הזה כדי שלא יווצר ואקום.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: ליהי.

ליהי שלפין: לגבי ההערה שאמרו, בגנון אצלנו זה פותר את הבעיה, הילד שלי אלרגי לחלב, פותר את הבעיה הסייעת במקרה הזה כי המעון הוא בשרי, אנחנו משלמים עוד 100 ₪ בחודש והמעון בשרי מהצהריים.

ליהי שלפין: כך שאני לא צריכה בצהריים לפחות את ה- - -

יפעת שאשא ביטון: יש לך את המענה של הבוקר ואז אין בעיה אחר כך.

ליהי שלפין: נכון.

ליהי שלפין: ולגבי מה שאמרת על ילדים שאושפזו ראיתי שהמועצה לשלום הילד פרסמה שב-2015 אושפזו כ-1000 ילדים בגילאי 0 עד שנתיים בבתי חולים בעקבות תגובה אלרגית או - - -

רחלי הכהן: נתונים שהצגנו לדעתי באחד הדיונים הראשונים.

יפעת שאשא ביטון: כן אבל זה בכלל זה לא רק לדעתי.

יפעת שאשא ביטון: זה היה כולל ואנחנו לא ידענו לפלח את זה ויש יותר נתונים דווקא אצל הילדים הגדולים יותר.

אלינור למפל: אלינור, אמא לילדה אלרגית לחלב במעון נעמ"ת.

אלינור למפל: אני חייבת לציין שבאמת אנחנו התחלנו באיזשהו משהו חדש שהילדה שלי יושבת עם עוד ארבעה ילדים כל בוקר כאשר החתמתי את כל ההורים שאישרו לי מתוך הכיתת גן שפעם בשבוע הם פשוט לא צורכים חלב.

אלינור למפל: מה שמקל על הילדה שלי כי היא כן הייתה בבידוד עד עכשיו, מתחילה שנה שנייה, הייתה בבידוד עם הסייעת שלה.

אלינור למפל: אני מבינה את הלחץ של המעון, המעון כרגע כמו שהוא אמר לי בכל מקרה בסוף דצמבר אם אין סייעת היא לא תוכל להגיע, לא תוכל להכנס למעון.

יפעת שאשא ביטון: באיזה מעון, של מי?

אלינור למפל: נעמ"ת.

אלינור למפל: היא לא תוכל להכנס.

אלינור למפל: כרגע באמת בזכות ההנהלה המדהימה שיש שם גייסנו את צוות ההורים שבאמת כל בוקר הילדה שלי יושבת ואוכלת ארוחה שהיא לא חלבית.

אלינור למפל: בנוסף אין שום תחליפים לחלב, זה פשוט מה שיש שם.

אלינור למפל: אם הטבחית בא לה להשקיע באותו בוקר אז היא משקיעה אבל אם אין זמן אז אין זמן ומה שיש יש.

ריקי רוזמרין: אנחנו כן מחייבים - -

אלינור למפל: בדרך כלל כן, אני אומרת - - -

ריקי רוזמרין: - - לתת תחליף - - - אנחנו מחוייבים לתת תחליף.

אלינור למפל: כמו שציינתי גם בוועדה הקודמת, אני אם יחידנית, באמת אני אומרת את זה, אני לא יכולה להמתין, אני באה לוועדה אחרי ועדה אחרי ועדה, אני יושבת בצד ושותקת ומקשיבה, אני לא יכולה להמתין לסוף דצמבר.

אלינור למפל: זה פשוט מורט עצבים, אני צריכה לדעת מה קורה עם הילדה שלי.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, שני דברים, ריקי איך קורה שיש אולטימטום לילדה בנעמ"ת אחרי שדיברנו על זה שרק 8 ילדים יש להם סייעות, כל היתר מתקבלים למרות שאנחנו יודעים שהם עם אלרגיות ואומרים לה אם היא אלרגית לחלב אחרי דצמבר אין סייעת, הילדה שלך בחוץ- -

ריקי רוזמרין: אני לא מכירה את המקרה הספציפי - - -

יפעת שאשא ביטון: - - וגם אין התאמה שם לאוכל.

ריקי רוזמרין: זה משהו שאחר כך - - - למי שצריך.

ריקי רוזמרין: אבל באופן כללי, וזה אמרתי גם בדיונים הקודמים, כשאנחנו מקבלים אישור מרופא שבו כתוב, אני מניחה שזה המקרה, שבו כתוב שהילד יכול לשהות במעון רק בליווי סייעת אנחנו לא נוכל לעשות אחרת.

ריקי רוזמרין: זה משהו שאני אומרת כל דיון.

ריקי רוזמרין: זה האישור שאנחנו חייבים להתייחס אליו.

ריקי רוזמרין: לא יתכן שהרופא שומר על עצמו ואנחנו מתנערים מהאישור שהרופא נותן.

אלינור למפל: ואם כתוב שהילד זקוק להשגחה בזמן הארוחה?

ריקי רוזמרין: אז אנחנו, שוב, תלוי - - -

יפעת שאשא ביטון: אלינור, בואו נסכם שקודם כל את מדברת עם ריקי גם על המעון הספציפי הזה כי את מדברת על כך שאין תחליפים ונאמר כאן שיש.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לסכם את הדיון הזה ולומר, אולי חידדנו פה את הדברים, אולי שמנו את האצבע על המקומות הבעייתיים שאנחנו עוד צריכים להתייחס אליהם ולא לוותר, אבל בתחושה שלי לא ממש התקדמנו.

יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת איך בנקודת זמן הזו אם אנחנו מדברים על סוף דצמבר והתכנית עוד לא מוכנה והפרוצדורה עם מד"א עוד לא הסתיימה למרות שהיא ממש עוד רגע מסתיימת, איך אנחנו באמת נוכל לעמוד בסד הזמנים של תחילת ינואר.

יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה רגע להקריא כמה מהנקודות שחשוב שהוועדה מתוקף עבודתה תתייחס אליהם ולהתחיל קודם כל בדרישה כלפי משרד הרווחה.

יפעת שאשא ביטון: אין מנוס, כנראה, מלהאריך את זה בחודש נוסף.

יפעת שאשא ביטון: אני לא רואה איך אנחנו מתארגנים גם לא באופן מיידים, גם לא בתוך ה-200 גנים שבהם יש סייעות לתאריך של דצמבר.

יפעת שאשא ביטון: אם אתם יודעים לעשות את זה ותפתיעו אז אנחנו איתכם.

יפעת שאשא ביטון: אבל כרגע לא נראה לי שזה הולך לשם וכדאי כבר עכשיו להתחיל לראות איך אנחנו נותנים מענה בחודש ינואר.

יפעת שאשא ביטון: בוא נודה על האמת, אף אחד מאתנו לא רוצה לראות הורים כמו אלינור בסוף דצמבר לוקחים את הילדים שלהם ומוציאים החוצה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא פייר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כמדינה לא יכולים להרשות את זה שילד יוצא בגלל שהוא אלרגי, לא יכולים להרשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: גם ככה אנחנו בדפיצית עם כל מה שקורה בלידה עד שלוש מבחינת מערך המסגרות שיש אז עוד לחשוב שהוא כבר נמצא בתוך מסגרת והוא כבר מצא לו את המקום והוא יוצא רק על הרקע הזה אני חושבת שאנחנו באמת לא יכולים להרשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: אז דיברנו על הארכה לינואר.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שהוועדה תדון בכל הנושא של מתן מענה למקרים המורכבים, ברחל בתך הקטנה, שאנחנו נשב פה ב-20 בדצמבר, זה 10 ימים לפני תום המועד שהקצבנו לעצמנו ונראה לא רק איפה אנחנו נמצאים אלא נדע להגיד בדיוק מה קורה עם ילדים שהם מולטי אלרגיים, מה קורה עם כל האלרגיות של חלב, איזה מענים אנחנו נותנים ולאיזה כיוונים אנחנו הולכים.

יפעת שאשא ביטון: אם אתם מסיימים כמובן את כל הפרוצדורה מול מד"א ויכולים לצאת לדרך תוך שבוע רוצו על זה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקבל את הסטטוס ב-20.12 ואנחנו נראה שאולי אנחנו מתקרבים ליעד.

יפעת שאשא ביטון: אל תחכו לדיון של הוועדה, הוועדה תתכנס רק כדי להבין באיזה מצב אנחנו נמצאים.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור של מזרקי אפיפן.

יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה לקרוא כחלק מהקריאה של הוועדה לא לחכות לחוק.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו יודעים להתארגן אז להתארגן כבר עכשיו ובכל מקרה שהוועדה תעשה אומדן תקציבי של מה העלות שנדרשת כדי להכניס מזרקי אפיפן כדי שאם אנחנו נצטרך לעשות איזשהו מתווה ביניים נדע מה אנחנו צריכים לדרוש כדי שזה יעבור.

יפעת שאשא ביטון: לזמן את מד"א לדיון הבא כדי שהם יוכלו לספר מה התכנית, מי מעביר אותה וכמובן על שיתוף הפעולה יחד עם עמותת יה"ל.

יפעת שאשא ביטון: שהוועדה תדע לומר גם מי יערוך את הבקרה.

יפעת שאשא ביטון: ברגע שיצאנו עם תכנית, הכשרנו צוותים, זה מתחיל לעבוד בשטח.

יפעת שאשא ביטון: מי מגיע ורואה שאכן הדברים קורים הלכה למעשה וזה לא רק משהו שאנחנו השארנו ברמת הרעיון היפה אלא אנחנו באמת שומרים על הילדים שלנו שם.

יפעת שאשא ביטון: ולהכניס את הנושא של הדרכת ההורים וגיוס ההורים דרך הצוותים החינוכיים בתוך מוסדות החינוך כי בסוף בסוף זה עניין של קהילה.

יפעת שאשא ביטון: לא רק של הילד או של מי שמטפל בו אלא של כל מי ששותף במוסד החינוכי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולכם, 20 בדצמבר אני מקווה שאנחנו נצא מחוייכים כשאנחנו יודעים מה קורה.