ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 474, 2017-09-11 12:30

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום 11 בספטמבר 2017, כ' באלול התשע"ז.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום הוא פתיחת שנת הלימודים בחינוך המיוחד – סקירה של משרד החינוך ודיווח.

יעקב מרגי: נשמע גם התייחסויות של חברי הכנסת, ארגונים, הורים, ככל שיותיר הזמן.

יעקב מרגי: אני מודיע מראש, לא כולם ידברו, אז אל תרגישו נפגעים.

יעקב מרגי: אנחנו יוצאים מתוך הנחה שהבעיות הכלליות אמורות להקיף פחות או יותר את חלק מן הבעיות הפרטניות, אז אני מתנצל מראש.

יעקב מרגי: אני קובע גם, מאחר ואני רואה כאן ילדים, שלפי סעיף 120 לתקנון הכנסת ימחקו מן הפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים וכן חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול, ככל שהדבר נדרש לבקשת מי שהשתתף בישיבה, כדי להגן על עניינם של קטינים.

יעקב מרגי: רובכם מכירים את האולם הזה.

יעקב מרגי: בעיקרון דיוני ועדות הכנסת משודרים, אם לא בטלוויזיה בערוץ הכנסת אזי באינטרנט.

יעקב מרגי: חשוב שתדעו את זה.

יעקב מרגי: נפתח עם הסקירה של משרד החינוך.

יעקב מרגי: גברת רחלי אברמזון, בבקשה.

<רחל אברמזון: אני מנהלת האגף לחינוך מיוחד.

<רחל אברמזון: אני רוצה לשתף בעקרונות מודל העבודה לפיו נערכנו לקראת פתיחת שנת הלימודים הזו.

<רחל אברמזון: כבר במהלך ספטמבר-דצמבר ישבנו לערוך את המיפוי ואת תכנון הצפי לשנת הלימודים הנוכחית והעברנו בחודש פברואר את כל המשאבים למחוזות, כולל גידול טבעי לפתיחת מסגרות, גנים, כיתות, בתי-ספר וגם תקציבים ראשונים של צפי למסגרות שילוב.

<רחל אברמזון: לאור שיח שהיה לנו עם משרד הבריאות הארכנו את מועד הגשת הבקשות לוועדת השמה לתלמידים שנמצאו עדיין בשלבים של אבחון במכון להתפתחות הילד ואפשרנו את סגירת הוועדות ב-10 באוגוסט.

<רחל אברמזון: אני רוצה לומר שמצד אחד זה השג וזה טוב.

<רחל אברמזון: יחד עם זה, זה אולי קצת מקשה ואנחנו נצטרך לשבת שוב עם השותפים שלנו, לראות את מועדי הוועדה, כי לסיים ועדה ב-10 באוגוסט קצת מקשה על שיבוצים.

<רחל אברמזון: אבל עשינו את זה והצלחנו לצעוד ביחד איתם, על אף שהגשת הבקשה או המסמך יצאה קצת באיחור.

<רחל אברמזון: הבטחנו שהשנה הוא ייצא בזמן ויוכלו הורים לדעת שיש להם זכאות לבקש לפתוח את הדיון בעניין ילדם.

<רחל אברמזון: סיום ועדות השיבוץ – השתדלנו מאוד שזה יהיה באוגוסט.

<רחל אברמזון: לא הכול צלח.

<רחל אברמזון: רוב השיבוצים הסתיימו ב-3 באוגוסט.

<רחל אברמזון: תיכף אציג את השלבים, איך התקדמנו.

יוסף ג'בארין: מה זה רוב?

יוסף ג'בארין: כמה באחוזים?

<רחל אברמזון: תיכף אגיד.

<רחל אברמזון: הגענו למצב שבו היו כ-90% מהילדים כבר משובצים.

<רחל אברמזון: מדובר על יותר מ-200,000 תלמידים.

<רחל אברמזון: תיכף אפרוש את זה ואגיד לכם בדיוק מה היה.

<רחל אברמזון: סיימנו את שנת הלימודים הנוכחית עם מספר המסגרות הזה שאתם רואים ועם 233,000 תלמידים.

<רחל אברמזון: אני רוצה להראות לכם ולהציג את המסגרות החדשות שפתחנו.

<רחל אברמזון: פתחנו מסגרות בגני ילדים – 184 גנים חדשים בשנת הלימודים הנוכחית.

<רחל אברמזון: פתחנו כיתות בתוך בתי-ספר רגילים – 265 כיתות.

<רחל אברמזון: אתם יכולים לראות גם את אפיון המוגבלות ולפי האפיון מה נפתח יותר במוגבלות כזו או אחרת.

<רחל אברמזון: מספר כיתות בתוך בתי-ספר לחינוך מיוחד – נפתחו 119 כיתות, ובחטיבות העליונות פתחנו 52 כיתות.

<רחל אברמזון: צפי תלמידים במערכת החינוך הכללית לשנת הלימודים תשע"ח עומד על כ-2,263,686 תלמידים.

קארין אלהרר: אפשר לשאול שאלה לגבי הנתון הקודם?

קארין אלהרר: כמה תלמידים משולבים בכיתות העליונות?

קארין אלהרר: המספר שציינת לגבי פתיחת הכיתות בגילאים המבוגרים יותר יכול להעיד על מצוינות, ומצד שני יכול להעיד גם על בעיה, שבעצם כולם נמצאים בלאו הכי בחינוך המיוחד.

קארין אלהרר: השאלה כמה יש.

<רחל אברמזון: לא בהכרח.

<רחל אברמזון: אציג את הנתון.

<רחל אברמזון: בכיתות הרגילות משולבים בעל-יסודי 13,643 תלמידים.

<רויטל לן כהן: משולבים עם סייעת או משולבים 1.8?

<רחל אברמזון: משולבים בתוך הכיתות במסלול 0.7 שהוא בעצם משלב את התלמידים.

<רויטל לן כהן: זה לא שילוב.

יעקב מרגי: עוד התפרצות אחת שלך ותצאי החוצה.

יעקב מרגי: עכשיו תחליטי מה את רוצה.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אנחנו מזמינים לפה את משרד החינוך לסקירה.

יעקב מרגי: את לא חברת כנסת.

יעקב מרגי: חברי הכנסת יכולים לשאול, ואת לא.

קארין אלהרר: אני שואלת עכשיו לא על מסלול 0.7 אלא על שילוב יחידני.

<רחל אברמזון: תיכף אראה לכם.

<רחל אברמזון: זכאי שירותי חינוך מיוחד מתוך כלל התלמידים, אנחנו מדברים על 11%.

<רחל אברמזון: הצפי לשנת הלימודים הנוכחית, עלינו כנראה במספר התלמידים ב-8,000 תלמידים נוספים שנכנסו אל תוך המערכת.

<רחל אברמזון: אנחנו מגיעים היום ל-242,645 תלמידים.

יעקב מרגי: הגידול הוא 8%?

<רחל אברמזון: סך התלמידים בחינוך המיוחד מהווים 11% מכלל אוכלוסיית התלמידים.

<רחל אברמזון: עלינו ב-8,000 תלמידים בסך הכול, פחות או יותר.

יעקב מרגי: יש עלייה במספר הכולל, בהתייחס למי שיצאו כבר מן המערכת והחדשים שנכנסו.

<רחל אברמזון: שימו לב, צבעתי בכוונה:

<רחל אברמזון: הצבע הכחול הוא תשע"ז והתוספת באדום היא תשע"ח.

<רחל אברמזון: תלמידים בכיתות חינוך מיוחד בבתי-ספר רגילים – אנחנו מצרפים אל תוך המערכת 2,811 תלמידים.

<רחל אברמזון: במסגרות החינוך המיוחד, בגנים ובבתי-הספר – 2,117 תלמידים נוספים.

<רחל אברמזון: בשילוב, במוגבלות בשכיחות הנמוכה – חברת הכנסת קארין אלהרר, שאלת על הילדים – בחטיבה העליונה יש כ-3,000 תלמידים שנמצאים בשילוב בכל דרגות הרצף, מחטיבת הביניים ועד החטיבה העליונה.

קארין אלהרר: זה לא ממש מעט?

<רחל אברמזון: אני מציגה נתונים, אני לא מפרשת אותם ברגע זה.

<רחל אברמזון: כל הנתונים נמצאים פה.

<רחל אברמזון: אנחנו רואים ב-116,000 תלמידים התייחסות לאותם תלמידים בשכיחות הגבוהה.

<רחל אברמזון: עכשיו אני מגיעה אל 18,935 תלמידים.

<רחל אברמזון: התוספת לשנת הלימודים תשע"ח היא של 2,325 תלמידים.

<רחל אברמזון: זאת התוספת של אותם תלמידים בשכיחות נמוכה.

<רחל אברמזון: אם נשאלה שאלה, אז כן, אותם תלמידים עם אוטיזם נכללים בתוך סך התלמידים שנמצאים, אבל יש כמובן עוד מוגבלויות נוספות.

יעקב מרגי: הם מפוזרים על פני כל הקטגוריות?

<רחל אברמזון: כן.

<רחל אברמזון: אני רוצה לומר, כי שאלו קודם לגבי נושא הסייעת המלווה וכולי.

<רחל אברמזון: מתוך 18,000 תלמידים נמצאים זכאים לתמיכה מסוג סייעת כ-13,000 תלמידים.

<רחל אברמזון: הפילוח הוא: רמה א', ב', ג', ד', כאשר רמה ד' היא רמה מורכבת ביותר.

<רחל אברמזון: ניתן לראות שהרמה הזאת צובעת כ-70% מהתלמידים שיושבים בתוך מערכת החינוך הרגילה ונמצאים עם רמת תפקוד ד', זאת אומרת ילדים עם מורכבות ועם צרכים, שזה אומר שאנחנו נדרשים לתת להם יותר שעות.

<רחל אברמזון: סך השעות ברמה ד' הוא מ-24 ומעלה.

<רחל אברמזון: אנחנו מגיעים אל נושא ההנגשה הפדגוגית.

<רחל אברמזון: לגבי ההנגשה הפיזית וההסעות ארצה שתמיר בן משה יציג את הסוגיה.

<רחל אברמזון: לגבי ההנגשה הפדגוגית אני רוצה לומר שבשנה שעברה ניצלנו את כל 32 מיליון השקלים שנתנו לנו.

<רחל אברמזון: כ-4,000 תלמידים קיבלו הנגשות פדגוגיות.

<רחל אברמזון: מעבר לסכום הזה נמצאים עדיין עוד כ-2,000-2,500 תלמידים שגם קיבלו כל מיני התאמות אחרות, לא רק שנזקקו לספרי לימוד מסוימים אלא להנגשות אחרות.

יוסף ג'בארין: מה זה המספר 4,000 תלמידים?

יוסף ג'בארין: זה תלמידים באותם בתי-ספר שקיבלו הנגשה?

<רחל אברמזון: זה לא הנגשה פיזית.

<רחל אברמזון: זה הנגשה פדגוגית.

<רחל אברמזון: זה ערכות טכנולוגיות, ספרי לימוד, התאמות, מקרנים להגדלה לילדים עם לקויות ראייה.

יוסף ג'בארין: כלומר פעילות אינדיבידואלית מולם.

<רחל אברמזון: כן, על-פי הצרכים.

<רחל אברמזון: בדרך כלל התקציב עובר לרשויות המקומיות.

<רחל אברמזון: הרשויות המקומיות עובדות מול מרכזי התמיכה שלנו והם מגישים את הבקשות.

קארין אלהרר: כמה בקשות הגישו?

קארין אלהרר: יש פה נתון על כמה ילדים מקבלים סיוע.

קארין אלהרר: כמה ילדים הגישו בקשה להנגשה?

<רחל אברמזון: זה לא ילדים.

<רחל אברמזון: אני לא מקבלת את הבקשות של הילדים.

<רחל אברמזון: אני מקבלת בקשות מהרשויות המקומיות.

קארין אלהרר: אנסח את זה אחרת.

קארין אלהרר: יש ילדים שהגישו בשמם בקשה להנגשה ובקשתם סורבה?

<רחל אברמזון: אני לא יודעת אבל אני מוכנה לבדוק את זה.

<רחל אברמזון: יכול מאוד להיות- - -

יעקב מרגי: הזכאות להנגשה פר תלמיד נקבעת בוועדה, נכון?

יעקב מרגי: הנגשה פדגוגית.

<קריאה: לא.

<קריאה: בדרך של "קול קורא".

<רחל אברמזון: יש ילדים עם לקויות שמיעה, עם לקויות ראייה, עם כבדות בראייה.

<אביבית ברקאי: יש ילדים שהרשויות המקומיות לא ביצעו את ההנגשה עבורם.

<רחל אברמזון: יכול להיות שהרשות המקומית לא הגישה.

<אביבית ברקאי: היא הגישה אבל היא לא רכשה את הערכה.

יעקב מרגי: אני שמח שיש רבים שרוצים לענות על השאלה שלי אבל אני פונה רק לרחל אברמזון.

יעקב מרגי: תלמיד שמקבל הנגשה פדגוגית זה לא פר החלטה של מורה או מנהל.

יעקב מרגי: זה החלטה של הרשות המקומית.

יעקב מרגי: זה נתון שצריך לבדוק.

יעקב מרגי: יכול להיות שיש הורים שביקשו מהרשות המקומית וזה לא הגיע לכלל אישור או אליכם.

<רחל אברמזון: זה יכול לקרות.

<אילן שי: אני מן הלשכה המשפטית של משרד החינוך.

<אילן שי: ועדת ההקצבות בוועדת החינוך מבצעת פילוח, גם על סמך נתונים שמגיעים מהשטח, גם מהמתי"אות, גם מבתי-הספר, של תלמידים שגם לפי הנתונים שלנו אנחנו יודעים שזקוקים להנגשה.

יעקב מרגי: איך אתם יודעים?

<אילן שי: על סמך מידע שקיים גם באגף.

יעקב מרגי: איזה מידע?

יעקב מרגי: יש ראש אמ"ן במשרד החינוך?

<אילן שי: רשימות של תלמידים.

יעקב מרגי: איך הרשימות הללו מתגבשות?

יעקב מרגי: זו השאלה.

<אילן שי: יש תהליך שבו הגורמים באגף לחינוך מיוחד, לגבי ההנגשה הפדגוגית באמצעות עזרים, מבצעים פילוח של הנתונים שיש אצלנו של התלמידים שזקוקים.

<אילן שי: לפי זה קובעים את גובה התקציב לתלמיד ואז יוצרים את הטבלאות של כסף שאמור לעבור לרשויות המקומיות ולבעלויות במוכר שאינו רשמי שבהן יש תלמידים שאנחנו יודעים שצריכים את זה.

<אילן שי: לפי זה יש את ההקצאה התקציבית.

<אילן שי: אבל אחר-כך הביצוע הוא של אותן רשויות מקומיות ובעלויות.

קארין אלהרר: אני רוצה לחדד את השאלה.

קארין אלהרר: הרי בעיקרון מגיעים ילד או ילדה לתוך המערכת ועם הגעתם מגיעה גם המלצה למשהו.

קארין אלהרר: זה יכול להיות טבלט או כל עזר טכנולוגי אחר.

קארין אלהרר: פעמים רבות הילד לא מקבל את זה בסופו של דבר בשל כל מיני סיבות.

קארין אלהרר: זה יכול להיות כי משרד החינוך מעביר את ההרשאה אבל הרשות המקומית לא רוכשת את זה.

קארין אלהרר: האם אתם במעקב אחר הדבר הזה?

קארין אלהרר: כפי שאתם אמורים להיות לדעתי גם על נושא הנגישות וזה לא קורה.

<רחל אברמזון: זה כן קורה.

<רחל אברמזון: יחד עם זה, יכול להיות שיש מספר ילדים בודדים שעדיין לא הספיקו הרשויות- - -

קארין אלהרר: לא אני אמרתי את זה.

יעקב מרגי: תני לה להשיב.

יעקב מרגי: היא עוד לא השיבה.

קארין אלהרר: לא אני אמרתי את זה.

קארין אלהרר: מבקר המדינה אמר את זה.

קארין אלהרר: בסופו של דבר יש ילדים שלא מקבלים את ההנגשות הללו.

<רחל אברמזון: בתוך האגף נמצאות שלוש דמויות מרכזיות, של שתי מפקחות ועוד מדריכה, שמלוות את ההנגשה.

<רחל אברמזון: את שולמית כהן אתם מכירים, את רויטל בר אתם מכירים ואת נאוה ריינר שמלווה את הנושא הזה.

יעקב מרגי: יש הנחיות?

יעקב מרגי: יש נוהל איך מאשרים?

<רחל אברמזון: כן, יש נוהל שיצא כבר לרשויות המקומיות, יצא לכל המפקחים, יצא לכל המחוזות.

<רחל אברמזון: אם במקרה יש מקרים כאלה או אחרים שעדיין לא קיבלו- - -

יעקב מרגי: אין לי ספק מה תאמרי, אנחנו מכירים את הגישה שלך בעניין הזה, אבל אנחנו רוצים לוודא, וזו הסיבה שאנחנו מחדדים, שאכן כל ילד שזכאי להנגשה פדגוגית יקבל אותה.

יעקב מרגי: שנית, שאתם במשרד ומי שממונה על כל התחום הזה יידע.

יעקב מרגי: אם אני תלוי במפקחת ואני תלוי במנהל בית-ספר או ברשות מקומית – זה פתח למשהו כמו העלמה, יש מקומות שהעין והשמש לא שוזפת אותם, ואותם תלמידים יהיו שקופים במערכת.

יעקב מרגי: המצב האידיאלי הוא שיהיה מסלול כלשהו, שתהיה כתובת, שהמידע הזה יהיה ידוע לכל אחד.

<רחל אברמזון: יש מסלול ויש כתובת.

<רחל אברמזון: המתי"אות נמצאות שם, במרכזי התמיכה היישוביים יש את הפרטים, יש מידע על כל תלמיד ותלמיד.

<רחל אברמזון: אל תשכחו שאנחנו מתקדמים בהנגשה הפדגוגית לאורך 5 שנים.

<רחל אברמזון: אנחנו מקווים מאוד, אם בקצב הזה אנחנו מגיעים לבין 4,000-5,000 תלמידים- - -

יעקב מרגי: את אומרת שיש נוהל עבודה.

<רחל אברמזון: יש, בוודאי.

<רחל אברמזון: אם צריך, נעביר לכם אותו באופן מסודר.

<עמוס שפירא: למה זה לא- - -

יעקב מרגי: סלח לי, יזמתי את הדיון הזה כדי לשמוע סקירה.

יעקב מרגי: אם אתם רוצים לפרוק תסכולים – נזמין אתכם לישיבה מיוחדת כדי לפרוק תסכולים.

יעקב מרגי: אנחנו עכשיו בשלב הסקירה.

יעקב מרגי: אני מבקש שלא יהיו התפרצויות.

יעקב מרגי: אל תענה לי, אל תשיב לי ואל תתפרץ עוד פעם בדיון.

יעקב מרגי: כרגע אנחנו בשלב הסקירה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת יכולים לשאול.

קארין אלהרר: אני מבקשת לוודא איך ההיזון החוזר הזה מתבצע בין הרשויות המקומיות לבין משרד החינוך.

קארין אלהרר: בסוף ההרשאה היא שלכם והביצוע הוא של השלטון המקומי.

קארין אלהרר: גם אתם הצפתם קשיים שמתעוררים בעבודה המשותפת עם השלטון המקומי.

קארין אלהרר: אנחנו פה לא כדי לחפש אשם.

קארין אלהרר: אנחנו פה כדי להבין איך מטפלים בזה בצורה הטובה ביותר.

קארין אלהרר: לכן אני מבקשת לדעת איך אתם בסופו של דבר מיישמים את זה הלכה למעשה ומוודאים שמה שהוא באחריות שלכם, לתת חינוך לילדים, בא לכדי ביצוע גם באמצעות העזרים הטכנולוגיים.

קארין אלהרר: זה כל מה שביקשתי לדעת.

<רחל אברמזון: אני רוצה לומר שוב שיש בכל מתי"א מי שאחראי על הנושא הזה מול הרשויות המקומיות.

<רחל אברמזון: יש בידם את רשימות התלמידים והם בודקים.

<רחל אברמזון: אחר-כך כשהרשויות המקומיות מגישות לנו את פירוט הביצוע בפועל כל קבלה וכל דבר נבדקים אל מול כל ילד.

קארין אלהרר: וכאשר זה לא קורה?

<רחל אברמזון: כאשר זה לא קורה נחזור לרשות המקומית ונעיר, נסב את תשומת לבה.

קארין אלהרר: איך תדעו?

<רחל אברמזון: בשנה שעברה זיהינו למשל שני ילדים במחוז מסוים שלא קיבלו את ההנגשה שהם היו אמורים לקבל.

<רחל אברמזון: אמרה הרשות המקומית: "לא הצלחתי, לא הספקתי, לא עלה בידי".

<רחל אברמזון: את השמות לקחנו אלינו.

<רחל אברמזון: בהנגשה הנוכחית הכסף כמובן לא עבר אליהם, הכסף חזר לתקציב ההנגשה.

<רחל אברמזון: השנה הילדים האלה אמורים לקבל את ההנגשה במסלול של "קול קורא" חדש שיוצא כבר בסוף חודש ספטמבר והם הראשונים שאמורים לקבל את הזכאות.

יעקב מרגי: אני רוצה לסכם את הנקודה הזו כי נצטרך תיכף להסדרה ברורה יותר.

יעקב מרגי: הגדרת שדרכי הפעולה הן "קול קורא" של הרשויות המקומיות.

יעקב מרגי: מאותו רגע נכנסים אצלי מנגנוני האזהרה לעבוד.

יעקב מרגי: אסביר.

יעקב מרגי: מה לעשות, זה טבעה של האנושות, לא כל בני האדם זהים וכנראה גם לא כל ראשי הרשויות המקומיות זהים ולא כל סדרי העדיפויות זהים.

יעקב מרגי: אני לא חושש בעיריית תל-אביב, גבעתיים ורמת גן אלא ברשויות חלשות, שראשי הרשויות בהן לא נבחרים בוועדת מינויים, בוועדת איתור, אלא נבחרים על-ידי הציבור, ולפעמים הקריטריון – אני לא רוצה לומר שהוא דופק לב ותעודת זהות, אבל יש גם כאלה, והחינוך המיוחד לא בראש סדר העדיפויות שלהם.

יוסף ג'בארין: לפעמים מסתבר שהם גם מושחתים.

יעקב מרגי: גם זה קורה.

יעקב מרגי: כשאנחנו מדברים על ילד עם צרכים שנדרש להנגשה פדגוגית, ולא משנה ההגדרה והסמנטיקה- - -

<רויטל לן כהן: זה לא סמנטיקה.

יעקב מרגי: זה עזרים חיוניים.

<רויטל לן כהן: אבל הם לא מגיעים לילד.

יעקב מרגי: אלה עזרים פדגוגיים.

יעקב מרגי: הילד הזה בלי העזרים הללו הוא כאילו לא במערכת החינוך כי בלעדיהם הוא כלום.

יעקב מרגי: אלה עזרים חיוניים.

יעקב מרגי: אם הם לא חיוניים אז אל תתני לו.

יעקב מרגי: אני חושב שהשיטה כאן לא נכונה.

יעקב מרגי: אדרוש את זה בסיכום.

יעקב מרגי: אני חושב שמעבר ל"קול קורא" צריכה להיות לכם נורת אזהרה, אצל המפקחים הייעודיים הפרושים בכל רחבי הארץ.

יעקב מרגי: כל התפיסה הזאת של המפקחים – אני כופר בה מזה זמן רב.

יעקב מרגי: מעמיסים עליהם הכול.

יעקב מרגי: המפקחים הייעודיים – בכל הנוגע לחינוך המיוחד זה עוד יותר מצומצם, יותר ממוקד.

יעקב מרגי: כן, שתהיה לכם אמירה לגבי רשויות מקומיות שלא הגישו את ה"קול קורא", רשויות שלא מיישמות.

יעקב מרגי: שתהיה לכם עין פקוחה על כך.

קארין אלהרר: אני רוצה להציג לך את התסריט, איך זה עובד דה פקטו.

קארין אלהרר: יש ילד שקיבל רשות לקבל הנגשה.

קארין אלהרר: פנה למשרד החינוך.

קארין אלהרר: משרד החינוך אומר: "כן, צריך לתת לו".

קארין אלהרר: מעביר את הטופס, את הפתק, את הצעטאלע לרשות המקומית.

קארין אלהרר: הרשות המקומית יכולה להתייחס ויכולה לא להתייחס.

קארין אלהרר: בא ההורה לרשות המקומית ואומר: "מה קורה?

קארין אלהרר: " אומרים לו: "לא, זה לא אנחנו, זה משרד החינוך".

קארין אלהרר: בא ההורה למשרד החינוך, ובצדק אומר לו משרד החינוך: "זה לא אנחנו, זה הרשות המקומית".

קארין אלהרר: זה סיפור החיים של ההורים.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, גם אחרי הרשות המקומית יש להם עוד כל מיני סיבוכים.

יעקב מרגי: ההורים, תבינו, אנחנו מדברים בשמכם.

יעקב מרגי: אנחנו מציפים את הבעיות.

יעקב מרגי: אני מתעקש שהדיון יהיה באמת בהקשבה מלאה ולא בהתפרצויות כדי לברר את הנקודות, ואנחנו לא נקיף הכול היום.

יוסף ג'בארין: מה שמחדד אולי את החשש הזה, אני מסתכל על השקף ורואה שלגבי הנגשה פדגוגית יש צפי לגבי סוף ספטמבר, שזה ממש עכשיו, ל-4,000 נוספים.

יוסף ג'בארין: זה כאילו את אומרת לנו שכיום ההערכה היא שיש כ-4,000 תלמידים שבעצם אין להם הנגשה.

<רויטל לן כהן: יש יותר, אדוני.

יוסף ג'בארין: זה מה שאומר הנתון הזה, לפחות 4,000 תלמידים היום, להערכת המשרד, לא מקבלים הנגשה.

<רויטל לן כהן: זה לא הצפי.

<רויטל לן כהן: זה הסכום המוקצב.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת מרגי, אני מתנצלת שלא הגעתי לדיון פתיחת השנה אבל אני מעריכה מאוד את הדיון הזה כי הוא בעיניי דיון חשוב מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: יושבים כאן אנשים שזקוקים ליד המושטת שלנו והם חייבים אותנו.

איילת נחמיאס ורבין: יושב כאן נ' שהוא ילד שאני מטפלת בו מאז ערב פתיחת שנת הלימודים, יושבים פה אנשים רבים מאוד שהילדים שלהם בבית.

איילת נחמיאס ורבין: אני פוגשת כאן את רחלי אברמזון לעתים מזומנות.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לכוון לעובדה שלא יעזור כלום, חבר הכנסת מרגי, אנחנו מגיעים כל פעם, אגב גם במהלך השנה, גם כשאנחנו דנים בנושאים כמו "קדימה מדע" שמטפל בילדים שבביתם, אנחנו מגיעים לאותה מסקנה.

איילת נחמיאס ורבין: משרד החינוך לא ערוך מבחינת המשאבים ומבחינת ההיתכנות לכמות הילדים שזקוקים להנגשה פיזית או להנגשה פדגוגית.

יעקב מרגי: הגעת למסקנה לפני סוף הדיון.

קארין אלהרר: זה מסקנה שחוזרת על עצמה.

איילת נחמיאס ורבין: אני במצוקה בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לך באמת, חבר הכנסת מרגי.

איילת נחמיאס ורבין: מדוע?

איילת נחמיאס ורבין: משום שאם אני מטפלת בילד שבמקום לקבל 6 שעות סייעת מקבל רק שעתיים סייעת, או ילדה בת 9 שלא נותנים לה יותר סייעת בכלל והיא עם אלרגיה מסכנת חיים, ועוד מיליון מקרים שגם אתה נתקל בהם ונערמים על שולחנך, גם אם לא תספר לי אני יודעת שזה המצב – זה אומר שיש פה בעיה מערכתית הרבה יותר קשה מאשר נדמה לנו.

איילת נחמיאס ורבין: אתה ואני כל פעם מגיעים, גם באמצע שנת הלימודים, לאותם דיונים.

איילת נחמיאס ורבין: הרי כשאתה ואני שואלים למשל את "קדימה מדע" כמה ילדים בשנה זקוקים לשירותים של "קדימה מדע" אתה ואני לא מצליחים בשום פנים ואופן אף פעם לקבל תשובה מדויקת, לא ממשרד החינוך ולא מ"קדימה מדע".

איילת נחמיאס ורבין: רחל אברמזון, זה לא נגדך.

יעקב מרגי: שרונה נמר, תתאפקי.

יעקב מרגי: את יודעת כמה דברים אני שומע שבא לי לקפוץ?

איילת נחמיאס ורבין: שרונה נמר, אני לא צריכה עזרה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מסיימת בזה.

איילת נחמיאס ורבין: רחל אברמזון, בשורה התחתונה, אם אני מבקשת לדעת למשל כמה ילדים זקוקים לסייעות בישראל היום, ולא משנה כמה שעות ביום, אני לא מצליחה לקבל תשובה.

<רחל אברמזון: הראיתי לך.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו הראית.

איילת נחמיאס ורבין: רחלי אברמזון, תקשיבי, המספר עולה בכל שנה ואנחנו לא מצליחים להבין.

איילת נחמיאס ורבין: זאת הנקודה.

איילת נחמיאס ורבין: לכן ההיערכות צריכה להשתנות כי קורים פה דברים שלדעתי המערכת לא הייתה מוכנה אליהם.

יעקב מרגי: אתייחס לזה.

יעקב מרגי: רחלי אברמזון, אתן לך לסיים את הסקירה.

יעקב מרגי: אף אחד לא אומר שעבודה לא נעשית.

יעקב מרגי: אין ספק שהיא נעשית, ועדיין יש בעיות.

קארין אלהרר: אם יש מישהו שעובד זה רחלי אברמזון.

יעקב מרגי: ועדיין יש דברים פתוחים.

יעקב מרגי: הנה אני אומר להורים, גם להורים שנמצאים פה ונקווה שלא יהיו גם בעתיד הורים שיצטרכו את ההתייחסות המיוחדת הזו, שאף פעם שום נוהל, שום היערכות ושום תוכנית לא יכסו מאה אחוז.

יעקב מרגי: אבל זה לא פוטר אותנו מלהיערך נכון.

יעקב מרגי: הבטחתי את זה בדיון הקודם וכבר התחלתי לשבת ולשרטט לי.

יעקב מרגי: אני מתכנן לקיים "שולחן עגול" בסוגיה הזו כבר בתחילת מושב החורף, עם כמה פונקציות חשובות שעוסקות בתחום הזה, כולל נציגי ההורים, רשויות מקומיות, צמרת משרד החינוך, כפי שאתם עושים ב"שולחנות עגולים" אחרים.

יעקב מרגי: יש לנו זמן לתכנן את כל התהליך.

יעקב מרגי: יכול להיות שכאשר כולם יושבים סביב "שולחן עגול" אחד, גם ההורים, גם הרשויות המקומיות, גם משרד החינוך, גם ישמעו את המצוקות של המשרד, את הקשיים האובייקטיביים וכולנו ביחד ננסה לצאת עם מסלול עבודה, מסלול היערכות, מסלול שיהיה מתוכנן מראש.

יעקב מרגי: אני כבר אומר לכם, לא נכסה מאה אחוז.

יעקב מרגי: רחלי אברמזון, פה את תשמעי הרבה הערות.

יעקב מרגי: זה לא אישי, בוודאי לא כלפיך ולא כלפי המשרד.

יעקב מרגי: אנחנו באמת רוצים לשמוע, לקבל סקירה, לראות איך נערכתם, ללמוד מזה ולהסיק מסקנות.

יעקב מרגי: לכן נאפשר לך לסיים את הסקירה.

יעקב מרגי: אפשרתי שאלות ראשונות של חברי הכנסת כדי לחדד, אבל אני רוצה להתעקש לאפשר את הסקירה במלואה ולסכם אותה, ולאחר מכן נפתח דיון ונאפשר שאלות.

יעקב מרגי: מי שיש לו שאלה ספציפית, גם אם היא לגבי מקרה פרטני, אנא תרשמי לפניכם.

יעקב מרגי: נשתדל להגיע לזה.

יעקב מרגי: הזמן מוגבל.

<רחל אברמזון: אני כן רוצה להתייחס לדברים שאמרה חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

<רחל אברמזון: אני חושבת שיש כאן תפיסה שגויה בבסיס.

<רחל אברמזון: קודם כול אגיד שאנחנו מעולם לא הסתרנו נתונים.

<רחל אברמזון: באנו עם נתונים גם כשהיו דיונים על "קדימה מדע" וראיתם בדיוק מה קורה.

<רחל אברמזון: אבל המספרים עפים באוויר באופן מיתולוגי.

<רחל אברמזון: ערב פתיחת שנת הלימודים אני שומעת שיש לנו 5,000 ילדים חולים.

איילת נחמיאס ורבין: לא ממני, אגב.

<רחל אברמזון: אני רוצה להסביר.

<רחל אברמזון: אין 5,000 ילדים חולים בביתם.

<רחל אברמזון: ערב פתיחת שנת הלימודים יש כ-1,000 ילדים חולים בביתם, כאשר סיימנו עם 1,240 את יולי-אוגוסט.

<רחל אברמזון: המספר מדויק מאוד.

<רחל אברמזון: במצטבר זה המספר בספטמבר אך נוספים בדצמבר, נוספים ונוספים, כך מגיעים ל-3,000-3,500 תלמידים.

<רחל אברמזון: אומרים לי ש-5,000 ילדים הולכים לשבת בבית.

<רחל אברמזון: בספטמבר לא היו 5,000 ילדים חולים בבית.

<רחל אברמזון: זה דבר אחד.

<רחל אברמזון: אני רוצה לדבר על הסייעות.

<רחל אברמזון: אני לא יודעת על מה אתם מדברים, על כך שלא נערכנו או כן נערכנו, כביכול בכל שנה זה מפתיע אותנו.

<רחל אברמזון: זה לא מפתיע אותנו.

<רחל אברמזון: הדבר הבעייתי, המקום שבו יש צוותים פדגוגיים, שאת זה אף אחד לא לוקח בחשבון, יש צוות מוסמך שיודע מה הוא אומר, שאומר: "אני רוצה לתת הזדמנות להתחיל את שנת הלימודים עם X שעות".

<רחל אברמזון: לא, באים ההורים ודורשים הרבה מעבר לזה.

איילת נחמיאס ורבין: כי הילד יכול להיפגע.

איילת נחמיאס ורבין: יש ילדים שיכולים למות בינתיים.

<רויטל לן כהן: - - -

יעקב מרגי: רויטל לן כהן, אני מבקש שתצאי ל-10 דקות להירגע.

<רחל אברמזון: אני רוצה להתייחס.

יעקב מרגי: רחלי אברמזון, לא רציתי לחתוך את דבריך ואפשרתי לך לסיים את הסקירה.

יעקב מרגי: את התעקשת לענות תשובות.

יעקב מרגי: תקשיבי היטב, הוויכוח הזה – לא יעזור כלום, חברי הכנסת, הכי קל להיות בצד הזה ולהחליט שצריך 8 שעות סייעת מלווה.

קארין אלהרר: זה לא אני.

יעקב מרגי: תנו לי, אני מדבר עכשיו.

יעקב מרגי: הכי קל לומר שצריך מלווה עד גיל 18 או חינוך ביתי עד גיל 23, עד בלי די, כדי לא לעבור לרווחה, והכי קל לומר שלילדים עם אלרגיות צריך סייעת עד גיל 14 או 15.

יעקב מרגי: מישהו צריך למתוח קו ולומר איפה הקו המקצועי.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, נכון, ההורים ליבם יוצא, וליבנו יוצא אליהם, ובסוף הם מתמודדים.

קארין אלהרר: במה זה קשור?

יעקב מרגי: תנו לי לדבר.

יעקב מרגי: לא התייחסתי למה שאמרת.

קארין אלהרר: זה לא קשור למה שאני אמרתי.

קארין אלהרר: זה לא העניין.

קארין אלהרר: אני לא עושה להורים האלה טובה.

קארין אלהרר: זה לא מין חסד.

קארין אלהרר: זה זכות.

יעקב מרגי: אני לא עושה טובה.

יעקב מרגי: במדינה יש גופים מקצועיים שבסוף יחליטו עד מתי ילד אלרגי מקבל סייעת.

איילת נחמיאס ורבין: ילד בן 15- - -

יעקב מרגי: את לוקחת מקרה ספציפי ושמה עליו את כל הדיון.

יעקב מרגי: זה לא נכון ולא הוגן.

יעקב מרגי: בסוף תמיד יהיה ויכוח בין המדינה להורים על אורך השירות.

<עמוס שפירא: גם את מה שהמדינה החליטה לא מממשים.

יעקב מרגי: כשהרופא קובע וזה לא מתאים להורים – רבותי, אני לא רוצה לענות לה, אל תגררו אותי לדיון.

יעקב מרגי: אני לא נגדכם, אני אתכם.

יעקב מרגי: כאשר ארצה לתת רשות דיבור להורים אתן לך.

יעקב מרגי: את לא היחידה, יש פה הרבה הורים.

יעקב מרגי: הכי קל להיות נחמדים בדיונים, ללטף את כולם ולפזר פה אמפתיה וסימפתיה שאין לה כיסוי.

יעקב מרגי: תפקידי כיושב-ראש הוועדה לוודא שהמשרד עושה את עבודתו נאמנה, יודע לעבוד עם המשאבים שיש לו.

<קריאה: אבל הם לא עושים את זה.

יעקב מרגי: סליחה, תודה רבה לך.

יעקב מרגי: קצת צניעות ואחריות כאשר רוצים לקבוע קביעה כזאת.

יעקב מרגי: זה משרד שמטפל ביותר מ-200,000 ילדים עם צרכים מיוחדים.

יעקב מרגי: את יכולה להגיד שלא עושים מספיק, שלא עושים נכון, שלא עושים כפי שצריך, אבל סליחה, קצת בצניעות, ולא להפריע לי יותר.

יעקב מרגי: בדיון הזה אם מישהו חשב שפתחנו היום לשכת פניות ציבור – הוא טועה.

יעקב מרגי: אני בא לשמוע סקירה ממשרד החינוך כדי לגבש מסקנה בסוף הדיון אם נערכו נכון או לא נערכו נכון, אם יש מה לשפר או אין מה לשפר.

קארין אלהרר: אני רוצה להתייחס לעיקרון.

קארין אלהרר: היא אמרה משהו על העיקרון.

יעקב מרגי: מחקתי לה מהפרוטוקול את מה שהיא אמרה עכשיו כי היא צריכה להיצמד לסקירה, לא להתייחסויות.

יעקב מרגי: תנו לה להתקדם בסקירה.

ג'מעה אזברגה: בסקירה היא התייחסה לפתיחת שנת הלימודים גם בחברה הערבית?

יעקב מרגי: עוד לא הגענו, עוד לא אפשרנו לה.

יעקב מרגי: החינוך המיוחד הוא אחד ויחיד.

יעקב מרגי: אנא תמשיכי בסקירה.

<רחל אברמזון: לא עשינו הפרדה.

יעקב מרגי: רחלי אברמזון, לא אגן עליך אם תסטי מן הסקירה.

<רחל אברמזון: אני מגיעה להנגשה פיזית.

<תמיר בן משה: אני סמנכ"ל פיתוח במשרד החינוך.

<תמיר בן משה: אציין את תמונת המצב בנושא ההנגשה הפיזית.

<תמיר בן משה: יש בידי נתונים עדכניים יותר.

<תמיר בן משה: הנתונים שמוצגים כאן נכונים לתחילת אוגוסט.

<תמיר בן משה: בנושא של הנגשת כיתות אקוסטיות תקצבנו 1,350 כיתות אקוסטיות בעלות של יותר מ-40 מיליון שקלים, והנגשות פיזיות ב-25 מיליון שקלים.

<תמיר בן משה: כלומר, בהנגשה פיזית תקצבנו בסך הכול 65 מיליון שקלים, שזה כ-80% מהתקציב השנתי.

<תמיר בן משה: אני מזכיר שבהנגשה פיזית התקציב השנתי שלנו הוא 85 מיליון שקלים, אבל פה אנחנו מטפלים פר בקשה.

<תמיר בן משה: עד סוף השנה אנחנו כמובן נמצה את כל התקציב וננצל אותו מבחינת הוצאת הרשאות.

קארין אלהרר: אילו בקשות להנגשה יכולות לצוץ באמצע השנה כשהילדים כבר משובצים?

<תמיר בן משה: כל בקשה שהיא.

<תמיר בן משה: ילד שמגיע עם לקות מסוימת והרשות לא נערכה מבעוד מועד.

קארין אלהרר: זה בדיוק העניין, שהיא לא נערכה.

קארין אלהרר: למה לא הייתה היערכות בתחילת השנה?

<תמיר בן משה: אנחנו מקבלים את הבקשות מן הרשויות המקומיות ועל-פיהן אנחנו מגישים.

קארין אלהרר: בנושא כיתות אקוסטיות, לדוגמה, ילד עם לקות שמיעה שצריך כיתה אקוסטית יודעים את זה לפני שהוא נכנס לכיתה.

קארין אלהרר: לא צריך להביא אותו לכיתה, לתת לו לחוש תסכול רב כי הוא לא מבין מה קורה בכיתה, לחוש כמו באקווריום, ורק באמצע השנה להנגיש לו את הכיתה הנגשה אקוסטית.

קארין אלהרר: או לדוגמה ילד שצריך הנגשה פיזית, פיר מעלית, כיתה נגישה וכולי.

קארין אלהרר: כל הדברים האלה ידועים מראש.

קארין אלהרר: אנחנו לא יודעים עליהם רק באמצע השנה.

<תמיר בן משה: אני מציע שהטענה הזאת תופנה בעיקר לשלטון המקומי.

קארין אלהרר: איפה השלטון המקומי?

יעקב מרגי: קארין אלהרר, אני מתפלא עליך.

יעקב מרגי: את יושבת-ראש ועדה.

יעקב מרגי: חזרתי על הדברים ואני אומר, קודם כול בואו נשמע קודם את הסקירה, מה עשה משרד החינוך.

יעקב מרגי: אתם לא מאפשרים אותה.

יעקב מרגי: אחר-כך נצלול לפרטים ונראה מה, מו, מי.

יעקב מרגי: תאפשרו לו קודם כול לתת סקירה, איך הם נערכו בהנגשה הפיזית.

יעקב מרגי: הוא עוד לא התחיל לומר ואנחנו כבר מפציצים אותו בשאלות.

יעקב מרגי: ואחר-כך נעבור להנגשה חזותית ולהנגשה של ניידות.

יעקב מרגי: בואו ניתן לו להציג את הדברים.

יעקב מרגי: אם אלה שאלות כדי להבין את ההצגה שלו, אני מוכן.

יעקב מרגי: כאשר נפתח את הדיון אעביר את רשות הדיבור לחברי הכנסת ולאורחים ונוכל להיכנס לפרטים.

יעקב מרגי: אני לא מצליח לתפוס כך מה הוא אומר.

<תמיר בן משה: אני רוצה לציין פה, לשאלתך, שאנחנו במינהל הפיתוח ובכלל במשרד החינוך פועלים לרכז נתונים, שיהיה לנו data base על ילדים, על מנת שכמשרד נוכל להיערך.

יעקב מרגי: אשאל את מה ששאלו חברי הכנסת.

יעקב מרגי: לפני שאשאל מה השלטון המקומי עשה, האם אתם נותנים כלים לשלטון המקומי להיערך מבעוד מועד?

יעקב מרגי: אתם יודעים לחלק תקציבי שיפוץ לקיץ.

יעקב מרגי: על המשקל הזה, האם מסגירת הליך הרישום – צריך להבין, גם מבחינה אובייקטיבית לא תמיד הרישום נסגר מבעוד מועד לילדים עם צרכים מיוחדים.

יעקב מרגי: אבל בואו נאמר שזה הולך לפי רישום אזורי ויש את עונת הרישום, תאריכים קצובים וידועים.

יעקב מרגי: האם אתם מאפשרים לרשויות המקומיות לפנות אליכם ולהיערך במועד?

יעקב מרגי: בכל זאת, התאמות פיזיות נעשות לא בלחיצת כפתור ו"הנה יש לי כיתה מונגשת".

<תמיר בן משה: קודם כול, התקצוב שלנו הוא לאורך כל השנה, הוא לא מוגבל בזמן.

<תמיר בן משה: דבר שני, בבנייה חדשה, באופן רציף כל הכיתות החדשות שנבנות, כל בתי-הספר החדשים שנבנים שליש מהכיתות מראש הן כבר אקוסטיות.

יעקב מרגי: עזוב, אני מדבר על התאמות.

<תמיר בן משה: בכל השנה זה קורה.

<תמיר בן משה: בסוף כל שנה אנחנו מגיעים לכ-1,400 כיתות שמונגשות פיזית מבחינת אקוסטיקה.

<תמיר בן משה: אלה המספרים באופן רציף, זה קורה.

<תמיר בן משה: אם הרשות המקומית לא מגישה בקשה אני לא יודע על ילד שיש לו את הלקות ואיפה צריך לתקצב אותו.

<תמיר בן משה: הכול בנוי על הגשת בקשות, כמו גם בחידוש מבנים.

<תמיר בן משה: זה לא אוטומטי.

<תמיר בן משה: אנחנו מגיבים לבקשות.

<תמיר בן משה: בקשה שמגיעה – תוך שבועיים עד חודש ימים יוצאת הרשאה וזה מטופל.

<עמוס שפירא: כאן הבעיה.

יעקב מרגי: תמשיך את הסקירה.

יוסף ג'בארין: אתם יודעים למה אנחנו מחדדים את הנקודה הזאת.

יוסף ג'בארין: גם בדיון הקודם עלו טענות קשות מאוד על תלמידים רבים שנמצאים במערכת ובית-הספר לא מונגש כבר כמה חודשים, ועכשיו אולי כבר שנה שנייה ברציפות.

<תמיר בן משה: נכון, יש מקרים כאלה ואנחנו מטפלים בהם ברמה הנקודתית.

<תמיר בן משה: ברמה העקרונית, הדברים האלה מתקיימים באופן שוטף במשך כל השנה.

<תמיר בן משה: גם יש תהליך מצד ההורים להגיש את הבקשה ואת הטפסים ואת כל האישורים הנדרשים.

קארין אלהרר: די, נו, באמת.

איילת נחמיאס ורבין: הורים הגישו בזמן- - -

<אילן שי: פרסמנו נוהל שמאפשר רישום מוקדם לתלמידים עם מוגבלות שנזקקים להנגשה.

<אילן שי: הם יכולים להירשם לבית-הספר לפני מועד הרישום כדי שאפשר יהיה להתחיל את ההנגשה, במיוחד ההנגשה הפיזית, במועד מוקדם יותר.

<אילן שי: פרסמנו את זה באתרי האינטרנט.

יעקב מרגי: אתה מכיר רשות מקומית אחת שהתחילה את הרישום לילדים עם צרכים מיוחדים לפני מועד הרישום הרשמי?

<אילן שי: את זה אני צריך לבדוק אבל ההורים בוודאי יכולים ליזום את זה.

קארין אלהרר: אבל מי יודע על זה?

<קריאה: מי מרשה להם בכלל?

<קריאה: הרשות המקומית אומרת לך: "אנחנו לא מכירים אותך".

יעקב מרגי: זה בדיוק המטרה של הדיון, זה בדיוק המטרה של "השולחן העגול".

יעקב מרגי: בסוף הדברים האלה יצטרכו להיכתב ולהיכנס למסלול הסדרה.

יעקב מרגי: מה לעשות, יש דינמיקה.

יעקב מרגי: ככל שאנחנו קשובים יותר ופתוחים יותר ומבינים יותר כך אנחנו צריכים להיערך יותר, זה הפרדוקס.

יעקב מרגי: לעתים אני שומע: היום הפער בעשייה לעומת לפני 5 שנים הוא אדיר, ועדיין התסכול גדול יותר כי אנחנו יותר קשובים, וטוב שכך, אנחנו מבינים יותר, וטוב שכך, ומכירים את הצרכים, וטוב שכך.

יעקב מרגי: אני לא מתוסכל מכך שיש טענות.

איילת נחמיאס ורבין: ולצערי יש גם יותר ילדים שזקוקים לעזרה.

יעקב מרגי: צריך לומר ביושר, זה תחום שתמיד נצטרך לעשות בו התאמות.

<רויטל לן כהן: לא נכון, אתם מתעלמים מן הדברים, זה לא צריך להיות כך.

קארין אלהרר: אני מסכימה אתך שכנראה תמיד יהיו פערים.

קארין אלהרר: אני רק אומרת שבהידברות בין-משרדית, בהידברות נכונה יותר בין כל הגורמים שאמורים להיות מחוברים בעניין הזה אני מאמינה שיותר מ-80% אפשר לפתור.

<עמוס שפירא: אם נמשיך ככה שום דבר לא ייפתר.

<עמוס שפירא: זה לא בעיה של הידברות.

<עמוס שפירא: זה בעיה של ניהול תהליך כפי שצריך, וזה תהליך שלא מנוהל.

<עמוס שפירא: אני אומר לך את זה באחריות.

יעקב מרגי: אני שמח שאמרת את זה פעם שביעית.

יעקב מרגי: אני אחסוך מעצמי להעיר לו שהוא מתפרץ פעם שביעית.

איילת נחמיאס ורבין: אתה צודק, אבל תעשה לו פרוטקציה בקטע הזה.

יעקב מרגי: אין לי את הפריבילגיה לתת פרוטקציות.

יעקב מרגי: אצה לי הדרך לטפל בבעיות, מה לעשות.

יעקב מרגי: הסקירה של משרד החינוך הסתיימה או יש עוד?

יעקב מרגי: שמעון אבני.

קארין אלהרר: הוא יודע למה הוא מסתתר.

יעקב מרגי: אני יודע למה שמעון אבני מסתתר, כי שמעון אבני רגיש.

<רויטל לן כהן: גם הילדים שהשאירו ברחוב רגישים.

יעקב מרגי: באמת, האמירות האומללות שלך.

יעקב מרגי: אמירה אומללה לעומת מה שעכשיו אנחנו מתייחסים אליו.

יעקב מרגי: אל תנסי לשים מילים בפי.

יעקב מרגי: בסדר?

יעקב מרגי: האמירה שלך בהקשר הזה אומללה.

יעקב מרגי: אמרתי לך שאני לא מצפה ממך להגיד שהמדינה עשתה משהו, אפילו לא אחוז אחד, היא לא עשתה אף פעם כלום.

יעקב מרגי: .. בבקשה, שמעון אבני.

<שמעון אבני: אני מנהל אגף הסעות במשרד החינוך.

<שמעון אבני: עשינו הכנה גדולה מאוד לקראת פתיחת שנת הלימודים.

<שמעון אבני: הכוונה להכנה ביחד עם השלטון המקומי והרשויות המקומיות.

<שמעון אבני: פרסמנו מכרז חדש מעודכן להסעות ילדים, שהוא מכרז מעודכן, שהוכנסו בו כל ההערות והבקשות.

יעקב מרגי: ברוח הדברים שהיו בדיונים על התקנות?

<שמעון אבני: הוצאנו מכרז ברוח הדברים שהיו בדיונים על התקנות.

יעקב מרגי: שמעון אבני, תדבר בבקשה אליי ולא אליה.

יעקב מרגי: היא בדיוק רוצה את זה אז אל תספק את זה.

קארין אלהרר: תגידו, מה נסגר?

קארין אלהרר: אפשר לקבל תשובות?

<שמעון אבני: הוצאנו מכרז ברוח התקנות, הוצאנו הנחיות.

<שמעון אבני: עברנו רשות-רשות, עשינו כנסים מחוזיים עם הרשויות המקומיות והעברנו את ההנחיות.

<שמעון אבני: בדקנו שהמכרזים יוצאים.

<שמעון אבני: הופצו מכרזים על-ידי הרשויות המקומיות.

<שמעון אבני: יש רשויות מקומיות, שאני מניח שלזה מתכוונת רויטל לן כהן, יש לפחות שתיים שאני יודע בוודאות, שבהן היה קריסה של מערך ההסעות, ביניהן בני ברק למשל, ששם הקבלן שזכה במכרז לא הצליח לממש את ההסעות שהוא התחייב אליהן.

<שמעון אבני: זה דבר שאי אפשר לצפות אותו מראש.

<רויטל לן כהן: בוודאי אפשר.

יעקב מרגי: רויטל לן כהן, הבטחת לי שלא תתפרצי.

יעקב מרגי: צאי החוצה בבקשה.

יעקב מרגי: סדרן, בבקשה תוציא אותה.

<קריאה: חבל, היו לי כמה דברים להגיד.

יעקב מרגי: תתאפקי בבקשה.

יעקב מרגי: אנרכיסטים לא חסרים, אפשר לקחת אותם להפגין היכן שרוצים.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לתקן, אבל יש גם אנרכיסטים.

יעקב מרגי: אני לא אומר את זה על אף אחד כאן, אבל מי שלא רואה שום דבר חיובי, שרואה רק שחור, שחור, שחור, הוא אנרכיסט מבחינתי.

יעקב מרגי: תגידי שנסחפתי, בסדר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

<שמעון אבני: בפתח תקווה למשל התקשרו עם חברה שנקראת "גט טקסי".

<שמעון אבני: בכל המקומות האלה הפסקנו את המכרזים והוצאנו מכרזים חדשים כי זה בניגוד להנחיות שלנו באופן חד-משמעי.

<שמעון אבני: הם יוצאים עכשיו למכרזים חדשים ולאט-לאט, או יותר ויותר אנחנו רואים פחות ופחות תקלות בהסעות, למרות שתמיד יהיו בעיות.

<שמעון אבני: זה נושא מורכב מאוד, עם היקפים אדירים של ילדים שמוסעים.

יעקב מרגי: תשתדלו, ב-19 בחודש נסכם את הדיון בנושא הזה.

<שמעון אבני: רק עוד דבר אחד בנושא ההסעות.

<שמעון אבני: קיימנו שלוש ועדות חריגים, ובין ועדות החריגים אנחנו מקיימים ועדות לאישור ילדים שמשובצים מאוחר, שמערערים.

<שמעון אבני: אנחנו מטפלים בילדים האלה.

<שמעון אבני: הוועדה הבאה היא ב-17 בספטמבר.

<שמעון אבני: אגב, אישרנו חלק מן הילדים ואנחנו מטפלים בהם.

<שמעון אבני: אנחנו מקיימים גם ועדות חריגים וילדים עולים אליהן.

<שמעון אבני: אנחנו מטפלים בזה מול הרשויות המקומיות.

<שמעון אבני: עדיין יש בעיות, אני לא מנסה לצייר את זה בצורה ורודה, יש הרבה בעיות, אבל אנחנו מטפלים ילד-ילד.

<שמעון אבני: אנחנו בודקים ומאשרים חלק גדול מן ההסעות האלה.

<שמעון אבני: אני מניח שייקח עוד כמה ימים עד שהדבר הזה יתייצב, כי בכל יום שעובר זה מתייצב, המכרזים מוכרים, הנהגים מכירים את הבתים, הילדים מתרגלים להסעות החדשות.

<שמעון אבני: זו מערכת קשה לשליטה ולאיפוס ולוקח זמן.

יעקב מרגי: אתה רוצה להתייחס לנתונים?

<שמעון אבני: הייתה עלייה כללית גדולה מאוד, כ-8%, במספר הילדים המוסעים, בסדר גודל של 100,000 ילדים, כלומר כ-7,000 ילדים נוספו להסעות השנה.

<שמעון אבני: נערכנו לזה גם עם מלווים.

<שמעון אבני: יש בעיה קשה מאוד עם ליווי.

<שמעון אבני: אני סבור, ואמרתי לך את זה אז בוועדת החינוך כשדנו על התקנות, הדבר הבא שצריך לטפל בו בכנסת הוא מלווים.

<שמעון אבני: אנחנו חייבים להסדיר את סוגיית המלווים.

<שמעון אבני: ייפתרו הרבה בעיות כאשר נסדיר את סוגיית המלווים.

איילת נחמיאס ורבין: וגם בעיית הנהגים, אבל הבעיה הזאת היא לא רק בחצר שלך.

יעקב מרגי: רחלי אברמזון, סיימנו את הסקירה?

קארין אלהרר: אני מבקשת להתייחס לדברים שאמר שמעון אבני.

קארין אלהרר: אני חייבת לציין שהשנה רואים שנעשתה עבודה בעניין הזה כי באמת כמות הפניות הצטמצמה למינימום.

קארין אלהרר: הדבר היחיד שנותר, שבעיניי הוא דבר שצריך לדעת לפתור אותו, הוא בעיה של הורים גרושים עם משמורת משותפת.

<שמעון אבני: דיברנו על זה גם בוועדה בראשותך.

<שמעון אבני: הצעתי בזמנו פתרון.

<שמעון אבני: זה בחצר של השלטון המקומי.

<שמעון אבני: ביקשת מהם התייחסות.

יעקב מרגי: הם לא התנדבו.

יעקב מרגי: אם כבר העלית את זה, כל הכבוד לך.

<שמעון אבני: עד היום לא השיבו על זה.

<שמעון אבני: היא צודקת, יש בזה בעיה.

יעקב מרגי: יש משהו שקארין אלהרר אומרת והיא לא צודקת?

יעקב מרגי: היא הציפה את הנושא הזה, והוא גם על שולחני.

יעקב מרגי: אני מודה לה שהיא כיתבה אותי בנושא.

יעקב מרגי: זה צריך להגיע לכלל הסדרה.

יעקב מרגי: אין ספק, הרשויות המקומיות לא יתנדבו לעשות את זה בעצמן, להכריע.

יעקב מרגי: מה שבית-הדין הרבני לקח לו 8 שנים ובית-המשפט לענייני משפחה לקח לו עוד 4 שנים, בטח הרשויות המקומיות לא יתנדבו להכריע בו.

יעקב מרגי: הסוגיה הזאת צריכה להיכתב בדין או בתקנה או בהוראות חוזר מנכ"ל או אפילו בחוק, אם צריך.

יעקב מרגי: ברגע שהמדינה מאפשרת בחוק את המשמורת המשותפת, ואני לא נכנס לניואנסים המשפטיים כי אני לא בקי בהם, היא צריכה לתת את דעתה גם לעניין ההסעות.

יעקב מרגי: אי אפשר לזרוק את זה באוויר ולהשאיר את הסוגיה הזו פתוחה.

יעקב מרגי: אני מבין שזה עדיין פתוח ולכן אני לא יכול לבוא בטענות.

יעקב מרגי: אני יכול רק לפנות לפנים משורת הדין לרשות כזו או אחרת.

יעקב מרגי: אבל זה על שולחננו.

יעקב מרגי: תכינו שיעורי בית כי בסוף נדרוש מכם לקבוע מסמרות בעניין הזה, שעל-פיהן ילכו.

<רחל אברמזון: הצגתי את סטטוס הטיפול בפניות.

<רחל אברמזון: בפעם הקודמת היינו כאן ב-15 באוגוסט והצגנו את הפניות.

<רחל אברמזון: אני מדברת על מה שנמצא בטיפול שלנו בתוך האגף.

<רחל אברמזון: היום יש לנו 10 מקרים, מתוכם ל-3 ילדים אנחנו מחפשים עדיין שיבוץ מתאים בגלל מעבר מאוחר מאוד.

<רחל אברמזון: באחד מהם ההורים עברו מקום מגורים ממש בחודש האחרון לקראת פתיחת שנת לימודים, ועוד שניים שצריך למצוא להם התאמה למסגרת חינוכית.

<רחל אברמזון: מעבר לזה, כל 7 הפניות האחרות הן עניין של שיח שלנו עם ההורים לגבי אי שביעות רצון.

יעקב מרגי: זה בסוגיית השיבוצים.

<רחל אברמזון: לגבי סייעות, בתחילת שנת הלימודים היו לנו 78 שיבוצים שהיו פתוחים אבל סגרנו אותם, ו-22 בקשות לסייעת.

<רחל אברמזון: אני רוצה להדגיש ולומר שאם הצוות החינוכי מבקש בקשה להשלמת השעות, השעות מגיעות, ואם יש משא ומתן או דין ודברים בין הורים שמבקשים וצוות שאומר: "אנחנו לא בטוחים, אנחנו מבקשים לפתוח את שנת הלימודים, לא מכירים עדיין את הצרכים של הילד, אנחנו רוצים לבחון את זה" – יש היום בערך 22 פניות כאלה.

קארין אלהרר: זה כל הפער?

קארין אלהרר: אין פער במקום שבו גם אתם מבינים שצריך עוד שעות אבל הן לא ניתנות?

<רחל אברמזון: לא.

איילת נחמיאס ורבין: אתם מדברים על ילד שמקבל סייעת עד שעתיים, הלך לגן- - -

יעקב מרגי: איילת נחמיאס ורבין, אף אחד לא שמע אותך, לא הבנו כלום.

קארין אלהרר: יש הרבה מאוד מקרים שאתם אומרים- - -

יעקב מרגי: לא הבנתי את השאלה שלך.

יעקב מרגי: תחדדי אותה.

יעקב מרגי: אבל אל תקומו ותקפצו כולם.

קארין אלהרר: חשבתי שהבנו אחת את השנייה.

יעקב מרגי: אני לא הבנתי.

יעקב מרגי: יש מי שיודעים הכול.

יעקב מרגי: אני לא מבין, אני כל החיים שלי לומד.

קארין אלהרר: אני ממש לא יודעת הכול, אני רחוקה מזה שנות אור.

קארין אלהרר: יש ילדים שגם ההמלצה של הצוותים החינוכיים הפדגוגיים היא שהם צריכים שעות סייעת במקסימום.

קארין אלהרר: בגלל שהיה לכם מחסור – אמרתם את זה בוועדה לענייני ביקורת המדינה, ודרך אגב אמרתם את זה גם בוועדת החינוך, התרבות והספורט באירוע החגיגי לפתיחת שנת הלימודים, אמר השר שאין תקציב.

קארין אלהרר: עדיין, מתוך התלמידים הללו- - -

יעקב מרגי: הוא אמר: "הקצינו 250 מיליון שקלים אלא שלא הערכנו נכון בתוך הסעיפים.

יעקב מרגי: שגינו במינון בכל סעיף".

קארין אלהרר: זה לא מה שהוא אמר.

יעקב מרגי: הוא אמר: "טעינו במינון".

קארין אלהרר: הוא אמר: "לקחתי מן הילדים ללא מוגבלות, כי זה בדמי ובנפשי".

קארין אלהרר: יש לי את זה בראש.

קארין אלהרר: ישבתי פה על-ידו.

יעקב מרגי: זה לא סותר את מה שאני אמרתי.

קארין אלהרר: הוא אמר שהיה להם מחסור תקציבי.

קארין אלהרר: הוא אמר: "לקחתי מהילדים ללא מוגבלות".

קארין אלהרר: עכשיו אני שואלת, אחרי שהעבירו 63 מיליון שקל, יש לכם את כל המשאבים?

קארין אלהרר: חולקו שעות הסיוע המלאות לכולם?

<רחל אברמזון: לא.

קארין אלהרר: למה לא?

<רחל אברמזון: עדיין לא כי יש עוד פעימה נוספת באוקטובר-נובמבר לגבי אותם ילדים חדשים שהוועדות נערכו מאוחר יותר.

<רחל אברמזון: כל התלמידים שעברו את הוועדות בזמן וקיבלו את הזכאות קיבלו את השעות, כולל מה שהבטיח השר כדי להשלים למי שהיינו צריכים להשלים בעבר.

קארין אלהרר: מה זה "מאוחר יותר"?

<רחל אברמזון: אלה שעשו להם כל מיני ועדות אחרי 31 במאי.

איילת נחמיאס ורבין: זה ועדות ערר?

<רחל אברמזון: לא, זה לא ועדות ערר.

<רחל אברמזון: ועדות ערר לא מתנהלות על שילוב.

<רחל אברמזון: הסייעת היא בדרך כלל לשילוב תלמידים בתוך המערכת הרגילה.

<רחל אברמזון: הסייעת רק במקרים חריגים מאוד מאוד מלווה באופן צמוד בתוך מסגרת של חינוך מיוחד, אבל לא באופן אוטומטי לכל תלמיד.

<רחל אברמזון: אלה הילדים שלגביהם זה נשאר עדיין פתוח.

<רחל אברמזון: וגם שם, ואמרנו את זה גם בדיון הקודם, כדי לא להשאיר ילדים בלי תמיכה בכלל אז גם אותם ילדים שהגיעו מאוחר קיבלו באופן חלקי.

<רחל אברמזון: בפעימה של אוקטובר-נובמבר זה יושלם.

יעקב מרגי: תעצרי פה לרגע.

יעקב מרגי: קיבלתי התחייבות, יש רציפות שלטונית, הייתה פה מנכ"לית משרד החינוך הקודמת, גברת מיכל כהן, שאמרה: "בסוגיות האלה אין סעיף תקציבי.

יעקב מרגי: לא יהיה מקרה של דחייה בגלל היעדר תקציב".

יעקב מרגי: אני מבין את הרציונל ואת הצורך שלכם להיערך לשריין גם לוועדות שיאשרו לכם.

יעקב מרגי: צריך לפרוע את ההחלטות האלה.

יעקב מרגי: זה קורה לגבי נסיעות, זה קורה לגבי דברים רבים שאתם משאירים עוד שארית לעוד חודש-חודשיים עד שהמערכת מתייצבת, "עד אחרי החגים", כפי שאומרים.

יעקב מרגי: בתחומים רבים זה קיים.

יעקב מרגי: אבל אני רוצה להיות בטוח שגם אחרי אוקטובר, לוּ יצויר שכלל ההחלטות אין להן כיסוי תקציבי, המשרד יודע לעשות העברה.

יעקב מרגי: יש סעיפים שאין להם תקרה תקציבית.

יעקב מרגי: נכון שפרוצדורלית נקבע לצדם מספר אבל נאמר לי במפורש: "בסעיפים האלה לא ייתכן שילד שצריך לא יקבל בגלל מגבלת תקציב".

יעקב מרגי: דודי מזרחי, אתה לא אוהב את האמירות האלה כי אתה אמון על הכסף, אבל לא יעזור כלום, בקטע הזה יש רצף שלטוני, יש התחייבות של המשרד שבדברים האלה אין מגבלה.

<דודי מזרחי: זה מעבר לנושא של רצף שלטוני.

<דודי מזרחי: נושא החינוך המיוחד והמענה הוא מדיניות של השר וכמובן של המנכ"ל.

יעקב מרגי: הבעת הפנים שלך הייתה שונה ממה שאמרת.

<דודי מזרחי: אני רוצה לדייק.

<דודי מזרחי: נושא החינוך המיוחד והמענה לאוכלוסיות עם צרכים מיוחדים נמצא בראש סדר העדיפויות.

<עמוס שפירא: לא נכון.

יעקב מרגי: אדוני, כבר הזהרתי אותך.

יעקב מרגי: פעם הבאה תעשה טובה לעצמך ותצא.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לפגוע בך.

יעקב מרגי: אתה לא מכבד את עצמך כפי שאני מכבד אותך.

יוסף ג'בארין: זה לא מה שהם חשים.

יוסף ג'בארין: צריך שהציבור יחוש את זה.

יעקב מרגי: אתה מכיר את האמרה, שאני לא כל-כך אוהב: "כל אחד בוכה מאיפה שכואב לו".

יעקב מרגי: לא נתחיל להיכנס כל אחד לענייני הציבור שהוא משרת כי אז תראה איזו מלחמה פורצת פה בין כולם.

יעקב מרגי: תפסיקו, אל תספרו לי על זה.

יעקב מרגי: בינתיים אני משקיע פה.

איילת נחמיאס ורבין: אף אחד לא מערער על כך.

יעקב מרגי: תרדי לכוונה מאחורי מה שאמרתי.

יעקב מרגי: אם הייתי משחרר פה את הרסן באחד מן הסעיפים היית רואה איזה קרקס היה נוצר כאן.

יעקב מרגי: בבקשה, דודי מזרחי, תתמקד בשאלה ששאלתי.

<דודי מזרחי: זה חלק מסדר העדיפויות של משרד החינוך וזה בא לידי ביטוי – אני מנהל אגף התקציבים של משרד החינוך – בתקציב ורואים בהלימה מוחלטת את הדברים שאמרתי, את הגידול בהשקעה של משרד החינוך עבור החינוך המיוחד.

<דודי מזרחי: רק בשנתיים האחרונות, בתקציב 2017-2018, היקף התקציב שנוסף לחינוך המיוחד- - -

יעקב מרגי: על שינוייו.

יעקב מרגי: הוא גדול יותר ממה שתוקצב מלכתחילה.

<דודי מזרחי: הוא חסר תקדים בהשוואה למה שהיה בשנים עברו.

<דודי מזרחי: יחד עם זאת, לוּ יצויר שתקציב החינוך המיוחד היה גדול פי שלוש, היקף המענים שהיינו יכולים לתת לתלמידים היה טוב יותר.

יעקב מרגי: בזה אין ספק.

<דודי מזרחי: מה לעשות, כמו בכל מסגרת – ואני יכול לומר לכם שאין כמעט דבר שהאגף לחינוך מיוחד ביקש ולא קיבל מבחינת המענה התקציבי – כמו בכל ארגון וכמו בכל אופרציה בסדר הגודל הזה יש את המסגרת התקציבית.

יעקב מרגי: יהיה לי פשוט יותר להחזיק ממה שאתה אומר, אולי אתה יודע לומר לי, אם יש לך את הנתונים, כי לא ארצה לקבל נתונים לא נכונים, בתקציב 2016 מה היה בעת אישור התקציב ואיך הסתיימה השנה?

יעקב מרגי: נראה את הפערים.

<דודי מזרחי: נשלח לכם את הפירוט עד לסוף היום ואז תראה גידול של עשרות אחוזים.

קארין אלהרר: זה צריך להיות בהלימה עם הגידול באוכלוסייה.

יעקב מרגי: אבל זה לא בהלימה עם כלל הגידול בתקציב משרד החינוך.

יעקב מרגי: קארין אלהרר, בואו נהיה הוגנים.

קארין אלהרר: מה לעשות?

יעקב מרגי: כאנשי מספרים גם את וגם אני יכולים להבין ולראות מגמות.

<דודי מזרחי: היקף הגידול של התקציב שנועד לחינוך המיוחד משמעותי מאוד.

<דודי מזרחי: יחד עם זאת, כמו בכל מסגרת צריך לתעדף.

<דודי מזרחי: מטבע הדברים, בראש ובראשונה נותנים מענה לאוכלוסיות שזקוקות למענה המשמעותי ביותר, עושים סוג של תיעדוף.

<דודי מזרחי: לכן אני אומר שני דברים.

<דודי מזרחי: ראשית, כל המלצה מקצועית של האגף לחינוך מיוחד תקבל מענה, זה בראש סדר העדיפויות שלנו.

<דודי מזרחי: שנית, גם האגף לחינוך מיוחד שמנהל מדיניות שנותנת מענה למאות אלפי ילדים- - -

יעקב מרגי: נועה היימן ממשרד האוצר, הדברים שאומר דודי מזרחי מגובים?

יעקב מרגי: לא שאני לא סומך עליו, אני מאמין לכל מילה שהוא אומר אבל אני רוצה לקבל עוד חותמת של משרד האוצר.

יעקב מרגי: לא תפריעו למשרד החינוך לעשות שינויים פנימיים כדי לתת מענה לחינוך המיוחד?

<נועה היימן: אין שום בעיה.

יעקב מרגי: נועה היימן, גשי לשולחן.

יעקב מרגי: את לא משנית לדיון הזה, את ציר מרכזי.

<נועה היימן: אני רכזת חינוך באגף התקציבים במשרד האוצר.

<נועה היימן: אין שום מניעה לעשות הסטות פנימיות, הסטה מסעיף לסעיף בתוך משרד החינוך.

יעקב מרגי: גם כשהיא חורגת מגובה מגמה מסוימת סבירה?

<נועה היימן: אני לא יודעת מה זה אומר "מגמה".

<נועה היימן: החינוך המיוחד פועל מתוקף חוק.

<נועה היימן: יש שיטת תקצוב מסוימת שקובעת על-פי קריטריונים מה התקציב עבור כל ילד.

<נועה היימן: כמובן שכמו כל דבר אחר בחינוך – ואנחנו פה בדיונים על תקציב החינוך המיוחד, על תקציבי תחומי לימוד מסוימים, על תקציב המגזר הערבי – כמו בכל תחום תמיד אפשר יותר.

<נועה היימן: אם השאלה היא האם אפשר לתקצב יותר את החינוך המיוחד ולהעלות את הקריטריונים – תמיד אפשר, ואין לזה גם סוף.

<נועה היימן: אם השאלה היא האם כל ילד מקבל מענה תקציבי בהתאם לקריטריונים הקיימים – התשובה היא כן.

קארין אלהרר: איך את אומרת את זה?

קארין אלהרר: היא מסתכלת על השורה התקציבית.

קארין אלהרר: היא לא יודעת מה נותנים לו או לא.

יעקב מרגי: לכן היא התפתלה ואמרה את התשובה.

יעקב מרגי: היא יוצאת מתוך הנחה.

קארין אלהרר: אבל הטענה לא צריכה לבוא אליה.

יעקב מרגי: אני שאלתי.

יעקב מרגי: אני חוזר לדודי מזרחי.

יעקב מרגי: רציתי לשמוע גם את נועה היימן.

יעקב מרגי: בדרך כלל כשאנשי משרד החינוך מפזרים הבטחות נועה היימן קופצת כאשר אין לזה כיסוי.

יעקב מרגי: פה היא הייתה שלווה.

יעקב מרגי: בסדר, זה מה שרציתי לדעת.

<דודי מזרחי: נתנו תוספת חסרת תקדים לחינוך המיוחד.

קארין אלהרר: כמה כסף?

<נועה היימן: 210 מיליון שקלים תוספת ב-2017 ועוד 210 מיליון שקלים מעבר לזה ב-2018.

קארין אלהרר: איך הם מחולקים?

<נועה היימן: אנחנו אומרים במקרו.

<נועה היימן: אני לא יודעת להגיד את הפרטים.

<דודי מזרחי: זה לא כולל סייעות רפואיות ולא כולל ילדים חולים.

יעקב מרגי: האם ה-250 מיליון שקלים שהשר הצהיר עליהם- - -

<נועה היימן: בתקציב לשנת 2018 זה 420 מיליון ש"ח.

<נועה היימן: זה לא כולל את הארכת חופשות הלימודים בחינוך המיוחד בבסיס התקציב, שיהיו בהיקף של 30 מיליון ש"ח, אם אני זוכרת נכון.

קארין אלהרר: כמה זה יוצא בסך הכול?

<נועה היימן: 450 מיליון שקל.

<נועה היימן: זה ללא הסייעות הרפואיות.

קארין אלהרר: לשנתיים.

<נועה היימן: ב-2018 450 מיליון ש"ח.

קארין אלהרר: כמה מזה הוא הגידול הטבעי?

קארין אלהרר: אני מבקשת שתענו לי.

<דודי מזרחי: אני רוצה לענות אבל תני לי לעזור לך, ברשותך.

קארין אלהרר: אני לא צריכה עזרה.

קארין אלהרר: אני צריכה שתענה לי.

קארין אלהרר: אני שואלת שאלה פשוטה.

יעקב מרגי: הוא יענה לך.

יעקב מרגי: הוא עוד לא ענה אז מאין את יודעת שהוא לא יענה לך?

קארין אלהרר: כי אתה לא נותן לו לענות.

קארין אלהרר: ..

<דודי מזרחי: היקף הגידול הטבעי במערכת כפי שבא לידי ביטוי בשנת תשע"ח, והצגנו את זה, חברת הכנסת אלהרר, גם בוועדה בראשותך לפני כשבועיים, אם אני זוכר נכון- -

יעקב מרגי: למה אתם כל פעם מזכירים לי את הדיון בוועדה בראשותה?

יעקב מרגי: אני מרגיש שמישהו רוצה להיות יושב-ראש ועדת החינוך.

יעקב מרגי: אני מוכן לעשות הצרחה...

<דודי מזרחי: - -היה גבוה יותר מהתחזיות, וגם גבוה יותר מהתקציב שקיבלנו מאגף התקציבים במסגרת דיוני התקציב לשנים 2017-2018.

<דודי מזרחי: לכך התייחס שר החינוך, שעשינו הסטה פנימית בכדי לתת מענה ובכדי לוודא שלא יישארו ילדים שאין להם מענה.

<דודי מזרחי: נתונים מדויקים ניתן ברחל בתך הקטנה, על השקל.

יעקב מרגי: קארין אלהרר, אני אומר לך מה יקרה, הזמן יסתיים ואז ההורים יפרקו את התסכולים שלהם, שהם עוד פעם לא קיבלו רשות דיבור.

יעקב מרגי: אני רוצה לעצור כאן.

קארין אלהרר: לא יהיה כלום.

יעקב מרגי: בדרך כלל מי עושה "פיליבסטר"?

יעקב מרגי: מי שרוצה את העניין ולא שם לב איך הוא עושה "פיליבסטר".

יעקב מרגי: 3 דקות על רויטל לן כהן, 4 דקות על כבודו, ועוד 20 דקות פה ושם והסתיים הזמן.

יעקב מרגי: רחלי אברמזון, אם אפשר רק לדווח מה הסטטוסים, בצורה טלגרפית.

<רחל אברמזון: בוועדות נשארו עוד שני דיונים שאנחנו צריכים לערוך.

יעקב מרגי: על אילו ועדות את מדברת?

יעקב מרגי: ועדות ערר?

<רחל אברמזון: יש כבר החלטה של ועדת ערר.

<רחל אברמזון: מכיוון שאחרי ועדת ערר אין בעצם חזרה לאחור אז עכשיו זה נתון להחלטה, אם זה הולך מבחינת ההורים לעתירה מנהלית או לא.

<רחל אברמזון: אלה שתי בקשות שפתוחות עדיין בפנינו.

<רחל אברמזון: בנושא ההנגשה הגיעו אליי 3 פניות.

<רחל אברמזון: הבוקר קיבלתי את הפנייה השלישית מגן ילדים שצריך עוד לבדוק את ההנגשה שלו.

<רחל אברמזון: מבני גן – שניים, אחד בחדרה והשני בפתח תקווה, גם כן נמצאים בטיפול.

<קריאה: יש עוד גן אחד בתל-אביב.

<רויטל לן כהן: היום נכנס עוד מקרה מקריית גת, ילדים שפינו אותם מהגן.

<רחל אברמזון: מה שאני אומרת הוא נכון ל-10 בספטמבר.

<רחל אברמזון: נושא הסעות – שמעון אבני מטפלים כל אימת שנכנסת פנייה, היא מטופלת און-ליין ואנחנו מתקדמים.

יוסף ג'בארין: בינתיים זה רק מתרבה.

יעקב מרגי: יהיו עוד, בוודאי.

יעקב מרגי: הכול עניין של פרופורציות.

<רחל אברמזון: בעניין ההסעות, זה עלה יותר וצף כאשר נפתחה שנת הלימודים.

<רחל אברמזון: שימו לב שהפניות לגבי הסעה לפני פתיחת שנת הלימודים לא היו רבות.

<רחל אברמזון: הבעיה היא באמת כפי ששמעון אבני אמר.

<רחל אברמזון: וילדים חולים בביתם – אנחנו מטפלים עכשיו ב-7 פניות.

יעקב מרגי: ידברו כעת לסירוגין חברי כנסת ואורחים.

יעקב מרגי: אני אומר לכם כבר, לא יותר מ-2 דקות לכל דובר.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: שתי הערות מרכזיות.

יוסף ג'בארין: קודם כול, לגבי הנגשה פדגוגית אמרתי את שלי.

יוסף ג'בארין: הנתונים חושפים – כך אומר משרד החינוך – שאלפי תלמידים היום לא מקבלים את ההנגשה הפדגוגית.

יוסף ג'בארין: היה "קול קורא" ואחר-כך יהיה משהו אחר.

יוסף ג'בארין: אני לא יודע כמה זמן זה יימשך.

יוסף ג'בארין: זה לדעתי אחד הדברים המרכזיים שצריכים לעלות בהמלצות של הוועדה.

יוסף ג'בארין: הצפי שרחלי אברמזון הציגה הוא של 4,000 תלמידים שלא יקבלו מענה.

יעקב מרגי: או שלא הסברתם נכון.

יעקב מרגי: אתה יכול להסביר את זה?

<דודי מזרחי: אני מתחיל מן הפריזמה התקציבית.

<דודי מזרחי: קודם כול, אין מגבלה תקציבית.

<דודי מזרחי: דבר שני, באופן מובנה זה תהליך הדרגתי, גם היישום.

<אילן שי: כאשר טיוטה של תקנות הנגישות הוגשה לכנסת הן תוקצבו – עוד לפני שהתקנות עברו, רק בעצם הגשתן לכנסת – בהיקף של 135 מיליון שקל לשנה למשך 7 שנים.

<אילן שי: עם הגשת התקנות לכנסת התחיל תהליך התקצוב.

<אילן שי: לכן בעצם כבר לפני 2016 היה תקציב.

יעקב מרגי: חבל להתעכב על זה.

יעקב מרגי: קיבלנו תשובה.

יוסף ג'בארין: התשובה מתקשרת לנקודה השנייה שלי.

יוסף ג'בארין: כנראה זה לא רק סוגיה של תקצוב אלא המערכת כאן לא מתפקדת כדי לתת תשובות מידיות לנושאים הללו.

יוסף ג'בארין: אותו דבר לגבי ההנגשה הפיזית.

יוסף ג'בארין: אתם אומרים: "אנחנו מתוקצבים, מקבלים בקשות ועונים עליהן", אבל בשטח אנחנו רואים שנפתחת שנת הלימודים ובינתיים ההנגשות לא מיושמות ועד שהן ייושמו כנראה יחלוף זמן רב.

יוסף ג'בארין: שמענו הורים שמדברים על שנים, לא על חודשים.

יוסף ג'בארין: אז אמנם יש נהלים.

יוסף ג'בארין: אני לא יודע איפה הם מפורסמים, איך הם מיושמים.

יוסף ג'בארין: הנוהל שאומר שאפשר שתהיה הרשמה מוקדמת ואז יש מספיק זמן כדי לעשות את ההתאמה הפיזית הנדרשת – כנראה זה לא עובד.

יוסף ג'בארין: כך שמעתי בדיון האחרון שהיה לנו על ההיערכות לקראת פתיחת שנת הלימודים הנוכחית.

יוסף ג'בארין: כנראה התלונות ממשיכות להגיע עד היום.

יוסף ג'בארין: עכשיו אנחנו במבחן היישום, וזה לא קורה.

יוסף ג'בארין: אני לא מדבר כאן על תקציבים.

יוסף ג'בארין: צריך לחדד את העבודה הזאת ולא להשאיר את הכדור אצל ההורים או אצל הרשויות המקומיות.

<אמיתי שוחט: אני מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים.

<אמיתי שוחט: קודם כול אדבר על השילוב ואחר-כך אגע בנגישות, קצת נסגור פינות.

<אמיתי שוחט: דבר ראשון, נראה שמשרד החינוך עדיין לא החליט אם הוא רוצה שילוב או לא רוצה שילוב.

<אמיתי שוחט: אגיד לפני כן, זה ש-240,000 ילדים בחינוך המיוחד שובצו, רובם בהצלחה, זה דבר טוב שעושה משרד החינוך.

<אמיתי שוחט: אפתח בדבר טוב.

<אמיתי שוחט: לגבי השילוב, דיברנו כאן על החינוך המיוחד ותקציבים לחינוך המיוחד.

<אמיתי שוחט: המשרד עדיין לא החליט אם הוא רוצה שילוב או לא רוצה שילוב.

<אמיתי שוחט: אחוזי השילוב עומדים, אם אני מבין נכון, על 55% ילדים משולבים, שזה פחות משנה שעברה.

<אמיתי שוחט: המשרד אמור לצאת עם עקרונות ברורים לפחות.

<אמיתי שוחט: הוא החליט שהוא הופך למשהו אחר, לבתי-ספר מכילים.

<אמיתי שוחט: נשמח לדעת לאן המשרד הולך.

יעקב מרגי: עד שסוגיית השילוב לא תוכרע בחוק מחייב תמיד נהיה כאן עם טפטופים.

יעקב מרגי: המשרד עובד על-פי חוק החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: אם רוצים משהו אחר – זה כבר מדיניות, זה תקצוב.

יעקב מרגי: לא יישמו את זה.

<רויטל לן כהן: אבל זה כן בחוק, זה פרק בחוק החינוך המיוחד.

<אמיתי שוחט: לפחות יישרנו קו בתמונת המצב.

<אמיתי שוחט: לגבי נושא הנגישות, קודם כול נושא הנגישות הפרטנית – המשרד עושה עבודה טובה יחסית בהנגשה הפדגוגית.

<אמיתי שוחט: לפי דעתי רוב הילדים מקבלים את ההנגשה הפדגוגית.

<אמיתי שוחט: הבעיה העיקרית היא ההנגשה הפיזית, שיש כאן גם בעיה של בירוקרטיה במשרד וגם הרבה בעיה של ניצול- - -

יעקב מרגי: מכובדי – אני קורא לך שר המשפטים כי אתה יושב במשרד המשפטים.

יעקב מרגי: אני לא יודע למה אתם יושבים שם, זה מלכתחילה קצת משובש.

קארין אלהרר: זה לא עניין של רווחה אלא של סמכויות.

יעקב מרגי: היא רשות עצמאית והיא לא צריכה לשבת שם.

יעקב מרגי: אני חושב שאתם צריכים להפעיל את הסמכות שלכם, לדפוק על השולחן, להאיץ את תהליך הטמעת התקנות, לדרוש תקצוב להטמעת התקנות ולרוץ קדימה.

יעקב מרגי: אל תהיו סלחניים.

יעקב מרגי: אתם יותר מדי נדיבים.

יעקב מרגי: אחזור על ההערה ועל הביקורת שלי.

<אמיתי שוחט: באשר לנגישות פרטנית יש בעיה קשה מאוד.

<אמיתי שוחט: משרד החינוך נותן תקציב לרשויות אך הרשויות המקומיות נמצאות בשיעורי ניצול נמוכים מאוד.

<אמיתי שוחט: חבל שאין כאן מישהו מהשלטון המקומי שיוכל לענות על זה.

<אמיתי שוחט: יש בעיה באשר להנגשה הכללית, שבתי-הספר לא נגישים בהנגשה כללית עד 2019.

<אמיתי שוחט: משרד החינוך הכריז שזה יהיה עד 2022.

<אמיתי שוחט: אני לא יודע על בסיס מה הוא הכריז.

יעקב מרגי: ואתם הסכמתם?

<אמיתי שוחט: לא הסכמנו לשום דבר.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: קודם כול, אני רוצה להתנצל על כך שהתפרצתי הרבה בדיון הזה.

יעקב מרגי: לך מותר.

קארין אלהרר: זה בלתי נסבל.

קארין אלהרר: אני רוצה לומר שלושה דברים.

קארין אלהרר: ראשית, אני רוצה להודות על העבודה שנעשית במשרד החינוך.

קארין אלהרר: נכון שאנחנו נמצאים כאן בכנסת כדי לדווח על מה שלא בסדר ולפתור את מה שבעייתי, אבל חייבים להודות שגם נעשים דברים.

קארין אלהרר: הייתי רוצה, ואני בטוחה שגם החברים במשרד החינוך היו רוצים שנמעיט בוויכוחים ונרבה בשיתופי הפעולה.

יעקב מרגי: זה יהיה.

יעקב מרגי: את תהיי חברה ב"שולחן העגול".

קארין אלהרר: משם הדברים יוצאים.

קארין אלהרר: לא, חלילה, כהתנגחות, אלא ממקום של שיפור פני הדברים.

קארין אלהרר: אני רוצה לדבר על שלושה עניינים חשובים.

קארין אלהרר: האחד הוא נושא ההנגשה, שאני עדיין מאמינה שהמשימה לא נופלת רק לפתחו של משרד החינוך.

קארין אלהרר: נכון שמשרד החינוך אחראי למתן חינוך לילדי ישראל, אבל בסופו של דבר כדי שהחינוך הזה ייצא אל הפועל אנחנו צריכים שהוא יהיה נגיש, בין בהנגשה הפדגוגית ובין בהנגשה הפיזית.

קארין אלהרר: כל עוד הנגישות הזאת נמצאת בשתי זרועות נפרדות, שלא יודעות כרגע – אני אומרת את זה בצער – לשתף פעולה ביניהן, האזרחים תמיד יפלו בין הכיסאות.

קארין אלהרר: זה דבר אחד.

קארין אלהרר: דבר שני, לגבי שיבוצים במסגרות, בין אם במסגרת השילוב ובין אם במסגרות חינוך מיוחד.

קארין אלהרר: לא בכדִי אנחנו נמצאים תמיד, מאז שאני זוכרת, מ-2006 כשהתחלתי להתעסק בנושא הזה, לא בכדִי בכל שנה יש את אותו "מופע נודד" שאנחנו נמצאים בו, של ילדים שההורים אומרים "זה מסגרת לא מתאימה", והמשרד, פעמים רבות מתוך מצוקה, אומר: "זה המקום שאני יודע לתת".

קארין אלהרר: מדובר במשרד ענקי עם המון מסגרות והמון צרכים של כולם.

קארין אלהרר: בסוף המטרה היא לתת את החינוך הטוב ביותר לילד הספציפי.

קארין אלהרר: לכן אני כן חושבת שנכון שיש בזה קושי, אבל הפלוס הגדול, בהידברות עם משרד הבריאות, עם המכונים להתפתחות הילד ועם השלטון המקומי בעניין הזה, הוא להקדים את הזמן הזה.

קארין אלהרר: זה ייתן פשוט עוד זמן להיערכות לפני פתיחת שנת הלימודים.

קארין אלהרר: הדבר השלישי הוא עניין התקצוב.

קארין אלהרר: אין ספק שאם נמדוד את התקצוב השנה ביחס לשנים קודמות, התקצוב גדל, אבל אם נמדוד את הגידול שהיה במספר תלמידי החינוך המיוחד ביחס לשנים קודמות, הוא גדל פי כמה וכמה מעל המצופה.

קארין אלהרר: אמר את זה אריאל לוי בשני דיונים שאני נכחתי בהם.

קארין אלהרר: אז it goes without saying שהתקציב יגדל.

קארין אלהרר: אני אומרת שהתקציב לא גדל בהלימה.

קארין אלהרר: נכון שאגף התקציבים עושה את המוטל עליו.

קארין אלהרר: הוא מנהל משא ומתן עם משרד החינוך, מגיעים לאיזו תוצאה, איזה מספר, ומשרד החינוך צריך לדעת להסתדר אתו, או לא אם הוא מנהל עוד משא ומתן באמצע תקופת התקציב.

קארין אלהרר: העניין הוא שבסופו של דבר, בין אם משרד החינוך יאמר את זה בריש גלי ובין אם הוא יגיד את זה מאחורי הקלעים, בסופו של דבר אם אתם אומרים שזה התקציב שיש לנו ואתו נדע להסתדר דעו לכם שזה אומר פגיעה בילדים.

יעקב מרגי: היֹה לא יהיה.

קארין אלהרר: אבל זה מה שקורה.

יעקב מרגי: אנחנו נהפוך את המשוואה: אלה הצרכים ואיתם צריך להסתדר, ולא להיפך.

קארין אלהרר: אבל זה לא עובד כך.

יעקב מרגי: זה יעבוד כך.

קארין אלהרר: יופי, אבל זה לא עובד כך כרגע.

קארין אלהרר: אם נמשיך באותה שיטה זה גם לא יכול לעבוד.

יעקב מרגי: באווירונאוטיקה אנחנו יושבים למעלה.

יעקב מרגי: בינתיים הזנב כבר התרגל לעניין הזה.

יעקב מרגי: אני אומרת לך, כך זה בכל שנה.

יעקב מרגי: את מנסה לגרום לכך שלא אהיה אופטימי?

יעקב מרגי: אני מתעקש להיות אופטימי ואנחנו נצליח.

קארין אלהרר: אל תתחרה אתי באופטימיות.

קארין אלהרר: אני אומרת לך, זה לא בשל חוסר באופטימיות, זה מתוך הכרת המציאות.

קארין אלהרר: הכרת המציאות אומרת שאם יש לי תקציב X שאני צריכה לדעת להסתדר אתו כי אין לי X Y אז זה אומר שאני מנסה לגרד מימין, קצת משמאל, וזה אומר שאם ילד שיכולתי לתת לו על-פי הצרכים האמתיים שלו 30 שעות אנסה לתת לו 24 שעות ו"שיסתדר".

קארין אלהרר: זה מה שקורה במציאות בשטח.

קארין אלהרר: והדבר האחרון שאני רוצה לומר הוא לגבי דוח דורנר.

קארין אלהרר: זה כאילו מין מילת קוד לשילוב של תלמידים בחינוך הלא מיוחד.

יעקב מרגי: פה תסיימי.

קארין אלהרר: חבר הכנסת מרגי, אני עוסקת בזה במשך כל השנה.

יעקב מרגי: אם אני אדבר לפי הזמן שאני משקיע בזה אני לא יודע לאן נגיע.

קארין אלהרר: אתה צודק, אתה "לוקח את כולם בסיבוב".

קארין אלהרר: אני אומרת את הדבר הבא.

קארין אלהרר: אי אפשר להגיד שאנחנו מיישמים את דוח דורנר בכל הארץ ובאותה נשימה להגיד שיש תקציב מוגבל מאוד.

יעקב מרגי: מישהו פה התיימר לומר שמיישמים את דוח דורנר בכל הארץ?

קארין אלהרר: כן.

<רויטל לן כהן: הם אמרו את זה כמה וכמה פעמים.

יעקב מרגי: ככתבו וכלשונו?

קארין אלהרר: כן.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: שמישהו ממשרד החינוך יאמר פה שהוא אימץ את דוח דורנר כולו ככתבו וכלשונו.

קארין אלהרר: הם אמרו בצורה הכי ברורה – אלא אם כן אני צריכה לחזור לפרוטוקול, אני מוכנה להוציא אותו – שההורים בוחרים.

<רויטל לן כהן: אפילו את זה אתם לא מיישמים, את הבחירה.

קארין אלהרר: והכסף הולך אחרי הילד.

<קריאה: ואין תוספת תקציב.

קארין אלהרר: תשאל ברוב הרשויות המקומיות, לא ההורים יודעים את זה ולא כל הרשויות המקומיות יודעות.

יעקב מרגי: אני חייב להאיץ בך, למרות שהנושא חשוב.

קארין אלהרר: זהו, סיימתי.

<שמרית שלפרוק: אני אימא לילד שחולה באסטמה קשה.

<שמרית שלפרוק: ב-2016 ללא סייעת הוא היה 8 פעמים באשפוז.

<שמרית שלפרוק: בשנה שעברה הוא קיבל סייעת 6 שעות וזה הוביל לכך שהוא יוכל לשבת בגן.

<שמרית שלפרוק: השנה הגשנו את המסמכים בזמן, כפי שצריך, עם כל הבירוקרטיה שמשרד החינוך טורח להעמיס עלינו, ונאמר לי שאין מענה לילד עם מקרה כשלו.

<שמרית שלפרוק: אני גרה במועצה האזורית חוף אשקלון.

<שמרית שלפרוק: הייתי גרה בכפר סילבר אך לצערי הרב בגלל המצב שלו נאלצתי להתפטר ולהעתיק את מקום המגורים שלי, כי מקום העבודה נתן לי מקום מגורים, ולרדת גם באחוז המשרה שלי.

<שמרית שלפרוק: הגשתי את המסמכים השנה.

<שמרית שלפרוק: הדבר היחיד שמאזן את הילד זה תכיפות האינהלציות עם מי מלח מרוכז.

<שמרית שלפרוק: הוא תחת מעקב, הכול עם מסמכים כפי שצריך.

<שמרית שלפרוק: אני "ילדה טובה", כל מה שביקשו ממני עשיתי.

יעקב מרגי: מה היה הנימוק כאשר נדחית?

<שמרית שלפרוק: שאין למשרד החינוך לתת מענה לילד כזה ובאחריות ההורים לתת לילד את המענה.

יעקב מרגי: למה עד גיל 5 כן נתנו?

<שמרית שלפרוק: כי הוא היה קטן.

<שמרית שלפרוק: אחת התשובות היא שהוא יכול לעשות בעצמו אינהלציה.

יעקב מרגי: הפנייה שלך מונחת על שולחני.

יעקב מרגי: שמעתי גם את השידור אתך כאשר הייתי ברכב שלי.

<שירה עזרא: עצוב שהעלינו את זה בפניו.

<שירה עזרא: הוא אמור לעזור.

<שירה עזרא: זה בדמי.

יעקב מרגי: נתתי לך לדבר כדי להציף בעיה שהיא לא רק של הבן שלך.

יעקב מרגי: זה דיון קלאסי לגבי כל נושא שעות סייעות.

<שמרית שלפרוק: זה ילד שהולך לגן לשעתיים.

יעקב מרגי: הפנייה שלך נמצאת על שולחני.

יעקב מרגי: העברתי אותה לטיפול מנכ"ל המשרד.

יעקב מרגי: אני רוצה לקבל תשובה גם פרטנית וגם התייחסות כוללת.

יעקב מרגי: כאשר תהיה לי תשובה אענה לך.

יעקב מרגי: כאן זה לא הבמה בה תקבלי תשובה.

<זהבית אור יושיע: אני אימא של ילד מונשם.

<זהבית אור יושיע: במשך שנה שלמה חיכיתי לטיפולים של הבן שלי.

<זהבית אור יושיע: אני עדיין לא מקבלת טיפולים לילד שלי.

<זהבית אור יושיע: שנה שלמה חיכיתי לאחות שתהיה אתו.

<זהבית אור יושיע: הילד בן 5 שנים.

יעקב מרגי: הוא נמצא במסגרת חינוך?

<זהבית אור יושיע: הוא בגן ילדים.

<זהבית אור יושיע: הוא אמור להיות ב"עלה".

<זהבית אור יושיע: שנה שלמה לא מצאו לו אחות צמודה שתשהה אתו בגן ולכן הוא היה בבית.

<זהבית אור יושיע: היום כשיש אישור לפעמיים בשבוע- - -

יעקב מרגי: יש לו אישור לאחות צמודה ולא מצאו לו?

<זהבית אור יושיע: כן, הגן לא מצא אחות.

<זהבית אור יושיע: משרד החינוך לא עושה עם זה שום דבר.

<זהבית אור יושיע: גם כשנתנו פעמיים בשבוע אחות, כרגע ניתן אישור שהוא יהיה במסגרת פעמיים בשבוע, יש עם זה בעיות כי רוצים להוריד מהשעות.

<זהבית אור יושיע: במשך שנה שלמה הוא לא קיבל, לא מרפאה בעיסוק, לא קלינאית תקשורת, לא מורה תומכת ראייה ולא פיזיותרפיה התפתחותית.

<זהבית אור יושיע: זה ילד שאם לא נקדם אותו הוא רק יידרדר אחורה.

<זהבית אור יושיע: צריך לקדם אותו.

<זהבית אור יושיע: אני לא פיזיותרפיסטית, אני לא מרפאה בעיסוק, אני לא יודעת לעשות את הדברים.

<זהבית אור יושיע: אני עושה את מה שאני יודעת.

קארין אלהרר: אבל אין מטפלים ב"עלה" לכל הדברים האלה?

<זהבית אור יושיע: את כל אלה הוא לא קיבל.

<זהבית אור יושיע: הוא אמור לקבל את זה דרך "קדימה מדע" והוא לא קיבל את זה.

<זהבית אור יושיע: דרך "קדימה מדע" הוא קיבל סייעת, מורה ופיזיותרפיה נשימתית שהוא זקוק לה.

<זהבית אור יושיע: עוד משהו, כשהבן שלי מאושפז בבית-חולים, הוא יכול להגיע גם לאשפוז של חודש או חודשיים, וכאשר הוא מגיע לבית-חולים הוא נמצא בטיפול נמרץ, הוא לא במחלקה רגילה שבה הוא יכול לקבל שיעורים.

<זהבית אור יושיע: ביקשתי להשלים את השעות שהוא היה בבית-חולים.

<זהבית אור יושיע: נאמר לי שאין דבר כזה.

<זהבית אור יושיע: זה חוק חינוך חובה.

<זהבית אור יושיע: גם אמרו לי שישלחו אליי מישהי שתגיע ותבדוק מה קורה.

<זהבית אור יושיע: היא לא הגיעה ואף אחד לא בדק מה קורה עם הילד.

<זהבית אור יושיע: הילד היה כמעט חודש בבית-חולים.

<זהבית אור יושיע: אחת מן המפקחות של משרד החינוך טענה שאני כאימא נהנית מזה שהבן שלי נמצא בבית.

<זהבית אור יושיע: אני לא נהנית מזה שהבן שלי נמצא בבית.

יעקב מרגי: אני לא מאחל לאף אחד ליהנות מדבר כזה.

<זהבית אור יושיע: כך אמרה לי במפורש: "את נהנית מזה שהבן שלך בבית".

<קריאה: השם שלה א"מ.

יעקב מרגי: האישה לא כאן, את בשידור, היא לא יכולה להגיב.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: הזהרתי אותך קודם.

יעקב מרגי: אחר-כך אני קצר רוח ומקבל כל מיני הגיגים במיילים מהורים ואני לא יכול לדון אותם כי המצוקה שלהם קשה מאוד.

יעקב מרגי: אני מקבל את ההגיגים האלה, סופג אותם באהבה.

יעקב מרגי: אתם מצפים לרגישות.

יעקב מרגי: תהיו גם אתם רגישים קצת.

יעקב מרגי: אתם צריכים להיות הכי רגישים.

<זהבית אור יושיע: היא אמרה לי שאני נהנית מכך שהילד שלי בבית.

<זהבית אור יושיע: חשוב לי לציין שאין לי מה ליהנות.

<זהבית אור יושיע: הילד שלי בהשגחה צמודה 24 שעות ביממה.

<זהבית אור יושיע: הוא מוציא את ההנשמה, הוא מוציא את הקנולה, צריך לישון לצדו, להיות לצדו כל הזמן.

יעקב מרגי: אני מודה לך שבאת.

יעקב מרגי: לא היה קל להגיע.

יעקב מרגי: הדברים האלה תורמים לדיון, תורמים לנו כדי לנסות לתקן.

יעקב מרגי: שומע מי ששומע.

יעקב מרגי: הזכרת את "עלה" – אנחנו מפעילים לחץ מסיבי על המשרד לסיים את ההתחייבות שלו, שבחינוך המיוחד לא יהיה הבדל בין מוכר שאינו רשמי ובין ממלכתי.

יעקב מרגי: לא הייתי רוצה לחשוב מה היה קורה לוּ כל המוכר שאינו רשמי היה סוגר את שעריו ומוסר את הילדים החמודים האלה לידי המשרד לטיפול.

יעקב מרגי: אז מה היו אומרים?

<זהבית אור יושיע: הוא בכלל לא היה אתי בקשר.

יעקב מרגי: גם אם אשב אתך 48 שעות ברצף יהיה לך עוד מה לומר כי את מתמודדת עם דבר שהוא בעל עוצמה.

יעקב מרגי: תקשיבי לי.

יעקב מרגי: הסוגיה הזאת תיגמר, אני מקווה שבימים הקרובים היא תסתיים.

יעקב מרגי: החינוך המיוחד מבחינת תקצוב וטיפול יהיה שווה בשווה בין החינוך הממלכתי לבין המוכר שאינו רשמי.

יעקב מרגי: מעבר לכך, צריך לומר בצורה אובייקטיבית, גם כשמאשרים את השעות יש קושי עצום למוסדות לגייס את אנשי המקצוע האלה.

יעקב מרגי: סכום התעריף שמאשרים לא מציאותי מול מה שקורה היום בשוק ואז באים ההורים בטענה למוסדות.

יעקב מרגי: אומרים: "אישרו לכם 4 שעות, אני מקבל רק שעתיים, לאן אתם לוקחים את הכסף?

יעקב מרגי: " אני אומר את הדברים האלה כי זו ההתמודדות היום-יומית.

יעקב מרגי: לא יעזור כלום, צריך לשדד מערכות, לשבת ולשבת ולשבת ולטפל במצוקות האלה.

יעקב מרגי: אני לא יודע להגיד לך תשובה ספציפית לגבי הבן שלך.

יעקב מרגי: אמרתי כבר בהתחלה, הדיון הזה לא בא לפתור בעיות פרטניות.

יעקב מרגי: אשמח לקבל בכתב בצורה מסודרת.

<זהבית אור יושיע: שלחתי כמה פעמים, גם אליך.

יעקב מרגי: אגיד לך בצורה הכי כנה, בסוגיה של ילדים חולים לא התמקדנו פרטנית כי הייתה בעיה מאז הזכיין הקודם "קדימה מדע", היו בעיות כלליות, לא הייתה לנו פריבילגיה לצלול לבעיות פרטניות של כל אחד ואחד.

יעקב מרגי: לכן יכול להיות ששלחת.

יעקב מרגי: אני אומר לך בצורה חד-משמעית, תעלי את זה על הכתב ספציפית ואני מוכן להתמודד, ואולי בזכותך נפתור בעיות גם של הורים אחרים.

יעקב מרגי: בשעה 14:00 הייתי אמור כבר להיות בפגישה מחוץ לכנסת ואני יודע מה אני הולך לשלם על ה"הברזה" של הפגישה הזאת אבל לא יכולתי להפסיק את הדיון באמצע.

יעקב מרגי: הדיון הזה יסתיים ב-14:30.

מסעוד גנאים: אין ספק שהדיון חשוב מאוד.

מסעוד גנאים: הייתי רוצה שכפי שדואגים שפתיחת שנת הלימודים הרשמית והרגילה תהיה בלי תקלות ועיכובים, כך ידאגו שגם שנת הלימודים של הילדים בחינוך המיוחד תיפתח באופן רגיל, בלי בעיות, בלי תקלות.

מסעוד גנאים: שמענו דברים רבים, והם לא מהיום.

מסעוד גנאים: זה דבר אחד.

מסעוד גנאים: דבר שני, אני מתנצל כי לא נכחתי בדיון כאשר הייתה הסקירה.

מסעוד גנאים: רציתי לשמוע על פתיחת שנת הלימודים בחינוך המיוחד בחברה הערבית אבל לא הייתי פה.

מסעוד גנאים: דבר שלישי, עניין ההנגשה, הפדגוגית והפיזית, זה אל"ף בי"ת לילדים האלה.

מסעוד גנאים: בקשר לתקציבים המגיעים לרשויות המקומיות, שאמונות לזה בהתאמת המקום כדי שיהיה נגיש לילדים כאלה, אני חושב שיש בעיה של מעקב ובקרה על-ידי משרד החינוך, שיעקוב אחרי התקציב הזה, האם הוא מנוצל באמת על-ידי הרשויות המקומיות לצורך הנגשה או לא, ועל סמך זה שמשרד החינוך ידאג, אם רשות מקומית לא מנצלת את התקציב הזה להנגשה, בפעם אחרת יעשה משהו אחר כדי שהתקציב הזה יגיע ליעד.

מסעוד גנאים: הנגשה היא דבר בסיסי מאוד.

מסעוד גנאים: לבסוף אני רוצה לאחל לכולם שנת לימודים מוצלחת ואינשאללה בשנה הבאה בלי עיכובים ובלי בעיות.

<נורית חכים: אני אימא לילד עם פיגור שכלי ומאה אחוז נכות, יושבת-ראש ועד הורים של בית-ספר "ניצנים" בירושלים ורכזת הסעות חינוך מיוחד בארגון אהב"ה.

<נורית חכים: מתחילת שנת הלימודים אני מתמודדת עם הרבה מאוד מקרים, כאשר היחיד שנותן לי מענה מיידי אליהם הוא דווקא שמעון אבני, לגבי טיפול פרטני.

<נורית חכים: לצערי בחודש מאי האחרון עתרתי לבית-המשפט המחוזי בסוגיה הזאת, לאור כל הפניות שפנו אליי.

<נורית חכים: מדובר בזמן הממושך של ההסעה, משך הזמן שהילדים נוסעים.

<נורית חכים: בגדול, זה לא מוסדר, לא מופיע בתקנות, אין הנחיה לרשויות המקומיות.

<נורית חכים: כל הזמן יש קצר בתקשורת בין משרד החינוך לבין הרשויות המקומיות במשך כמה זמן הילדים ייסעו בהסעה.

<נורית חכים: אני באופן אישי צריכה לפנות לרשויות המקומיות.

יעקב מרגי: אנחנו מתכוונים לסכם את התקנות.

יעקב מרגי: ב-19 בספטמבר יש ישיבה מסכמת במשרד החינוך.

יעקב מרגי: להערכתי לא הקפנו את כל ההיבטים אבל אין ספק שיהיה שיפור ניכר מאוד עם תיקון התקנות.

<שמואל מירון: אבל לא נסיעה של שעה וחצי.

<נורית חכים: בית-המשפט המחוזי החליט ששעה וחצי נסיעה זה זמן בלתי סביר.

יעקב מרגי: אני מסכים אתך.

<נורית חכים: זה אומר שב-19 בספטמבר יהיו לנו תשובות על השאלות שלנו?

<נורית חכים: איפה תהיה הוועדה?

יעקב מרגי: לא בחלל.

יעקב מרגי: בוועדת החינוך.

<בנימין: לא תכננתי לדבר כאן.

<בנימין: תכננתי לדבר אחר-כך בנפרד.

<בנימין: אדבר ואבקש שלאחר מכן ימחקו חלק מן הדברים מן הפרוטוקול כי חשוב לי לשמור על הצנעה של הבן שלי.

יעקב מרגי: אתה תאמר לנו מה למחוק.

<בנימין: אני אב לילד אוטיסט בגן בתל-אביב, גן מנדרין, גן חדש שהקימה עיריית תל-אביב.

<בנימין: לגן הזה אין מבנה ואין גננת.

<בנימין: הוא לא היה רשום באף אחת מן הרשימות שלכם קודם.

<בנימין: צריך להבין שאין לו מבנה מכיוון שכאשר הגענו ביום הראשון לגן – ויש לי פה הרבה צילומים, ואני מצטער, האמוציות שלי עכשיו עולות – בכניסה לגן חיכתה לנו ערמת זבל ענקית.

<בנימין: הגן עצמו היה לא בטוח לילדים, ברמה ששקעי החשמל והכבלים היו חשופים בגובה של 30 סנטימטרים מן הרצפה.

<בנימין: אחרי שהגשנו ערר על הגן שאליו שיבצו את הבן שלי בהתחלה הזיזו את הגן כולו, את כל שמונת הילדים מדרום תל-אביב למרכז העיר כי רוב ההורים מגיעים ממזרח העיר והנסיעה לדרום העיר הייתה לוקחת בבוקר שעה לכל הפחות.

<בנימין: העבירו אותו לגן אחר, שלא היה גן, הוא היה מבנה עמותה שהחליטו לשפץ אותו בתוך 3 שבועות.

<בנימין: לא הצליחו לשפץ אותו בזמן.

<בנימין: הילדים נכנסו לגן שבו היו המוני ברגים על הרצפה.

<בנימין: שיפצו את החצר בצורה מהממת אבל אי אפשר היה להוציא את הילדים החוצה בגלל כל הזבל שחיכה להם בחוץ.

<בנימין: הגננת הייתה גננת חדשה.

<בנימין: גם הגננת השנייה הייתה גננת חדשה.

<בנימין: גם הרכזת הייתה רכזת חדשה.

<בנימין: אף אחד שליווה את הגן הזה לא ידע מה הוא עושה, ברמה כזאת שהגננת התפטרה במוצאי שבת אחרי שיצאנו לתקשורת והיא נפגעה מכך שאמרנו שהיא גננת חדשה.

<בנימין: היום אין לא גן, לא גננת.

<בנימין: יש לנו מבנה זמני, שאין בו חדרי טיפול לילדים האלה.

<בנימין: הילדים האלה צריכים להיות במקום קבוע והמקום שעיריית תל-אביב מציעה לנו היום הוא רחוב של מוסכים, בעצם לחזור לגן הקודם.

<בנימין: זה גן שהציבו אותו ברחוב של מוסכים.

<בנימין: ילדים אוטיסטים.

<בנימין: הרעש של המוסכים מסיח את דעתם ופוגע בהם מאוד.

אחמד טיבי: אקצר בדבריי, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: הייתי בישיבה עם השר לגבי פתיחת שנת הלימודים וגם אז שמענו את זעקות ההורים.

אחמד טיבי: אני חושב שכל אימא וכל אבא שמדבר על הצרכים של הילדים בחינוך המיוחד צודק.

אחמד טיבי: גם כשהם צועקים או מפריעים אנחנו צריכים לגלות הבנה למניעים שלהם.

אחמד טיבי: המערכת צריכה לבוא לקראת המשפחות הללו, לקראת תלמידי החינוך המיוחד.

אחמד טיבי: אנחנו כאן בוועדה יכולים לקדם.

אחמד טיבי: אני מבין ש"התלבשת" על הנושא הזה, ובצדק, ואני מקווה שזה יקבל מענה בקרוב.

<עמוס שפירא: אני רוצה להודות לך, כבוד היושב-ראש, על קיום הישיבה.

<עמוס שפירא: אני רוצה ישר בהתחלה קודם כול להודות לנציגים של משרד החינוך שנמצאים פה, ושאני שומע מן החברים שלנו באלו"ט שהם עושים עבודה, עושים את כל אשר ביכולתם.

<עמוס שפירא: הבעיה שלי היא לא עם הנציגים של משרד החינוך שיושבים פה.

<עמוס שפירא: הבעיה שלי מתחילה עם ההנהגה של משרד החינוך, עם שר החינוך וגם עם המנכ"ל.

<עמוס שפירא: כאשר צעקתי בהערת ביניים שהחינוך המיוחד הוא לא בראש מעייניו של משרד החינוך, למרות שאני מאמין שאתם מאמינים שאכן הוא כן בראש מעייניו, מהחיים שלי למדתי, יש משפט כדלקמן: "שים את הכסף שלך היכן שהפה שלך מדבר ושים את הזמן שלך היכן שהפה שלך אומר".

<עמוס שפירא: אם שר החינוך בדיון בוועדת החינוך בנושא החינוך המיוחד לא היה פה אז לא יעזור שום דבר, זה לא בסדר העדיפויות.

<עמוס שפירא: הוא דיבר קודם כול על מתמטיקה ועל אנגלית, שהם חשובים, אבל על-פי השקפתי הוא היה צריך להתחיל מן החינוך המיוחד ולא ממתמטיקה ומאנגלית.

<עמוס שפירא: זה דבר אחד.

<עמוס שפירא: אם שר החינוך הציג כאן מצגת שלא היה בה שקף אחד על החינוך המיוחד – ושר החינוך מאמין ביעדים, גם אני, אגב – לא יעזור, אם אתה לא מציג יעדים, רחלי אברמזון, עם כל הכבוד, מה שאת הצגת היום זה לא יעדים ולא תוכנית עבודה.

<עמוס שפירא: אסביר מה אני חושב.

יעקב מרגי: היא לא אמרה שזה יעדים ותוכנית עבודה.

יעקב מרגי: היא נתנה סקירה.

<עמוס שפירא: כפי שאמרתי גם בדיון הקודם, חבר הכנסת מרגי, אפשר לטבוע בפרטים.

<עמוס שפירא: אם אתה שואל את עצתי – ואני מתכוון "להתלבש" על העניין זה ולהשתמש בכל במה כדי לומר את זה – קודם כול צריך לדרוש משר החינוך שיבוא לפה ויציג את היעדים שלו לחינוך המיוחד.

<עמוס שפירא: היות והוא לא פרסם יעדים- - -

יעקב מרגי: יש לי עצה יעילה יותר.

יעקב מרגי: אתה איש שניהל משהו בחייו.

יעקב מרגי: אנחנו נעזור לו, נתכנס בינינו.

יעקב מרגי: אני אומר לך בכנות, לא בגלל שאתה מדבר, בנייר העבודה שלי אלו"ט תהיה חלק מן "השולחן העגול".

יעקב מרגי: בואו נכין לו את מתווה העבודה ביחד.

יעקב מרגי: עזוב אותי מהצהרות.

יעקב מרגי: אנחנו נכין לו.

<עמוס שפירא: חבר הכנסת מרגי, אני מסכים ומוכן להירתם לזה.

<עמוס שפירא: אגב, אנחנו למשל אמרנו שלא יכול להיות – ואני פונה פה לחברים במשרד החינוך – שאתם בכל שנה מופתעים מחדש בלי להסיק את המסקנה למה אתם מופתעים מחדש.

<עמוס שפירא: כאשר מנכ"ל משרד החינוך שמואל אבואב, שאני מעריך מאוד, אמר שהוא לא ישן בלילה, אז אני מוטרד.

<עמוס שפירא: אם הוא לא ישן בלילה אז איך הוא עובד ביום?

<עמוס שפירא: לא צריך לא לישון בלילה.

<עמוס שפירא: צריך להבין ממה כל פעם מופתעים מחדש.

<עמוס שפירא: אני לא מתרשם במיוחד מכך שתקציב החינוך לחינוך המיוחד גדל ב-200 מיליון שקלים.

<עמוס שפירא: לידיעתכם, מספר הילדים במעונות ובגני תקשורת בשנה הזאת באלו"ט לעומת השנה הקודמת גדל ב-27%.

<עמוס שפירא: הנה אני אומר לכם, לפי הערכה היקף הצרכים של החינוך המיוחד בנושא אוטיזם ב-5 השנים הקרובות יגדל פי שתיים.

<עמוס שפירא: יש לכם 16,000 ילדים רשומים על הרצף האוטיסטי.

<עמוס שפירא: אני אומר לכם, תרשמו את זה, לא בביטחון מלא אבל בסבירות, על-פי חישובים מתמטיים שאני עושה, בעוד 5 שנים חייבים להיות רשומים לפחות פי שתיים.

יעקב מרגי: תסכים אתי שיש תקווה, שאני מקווה שאתה טועה.

יעקב מרגי: מה אכפת לך לקוות אתי שאתה טועה?

<עמוס שפירא: זה לא יכול להיות אחרת.

<רויטל לן כהן: אדוני היושב-ראש, זה אמירה שמעליבה את הבן שלי.

<רויטל לן כהן: אני מבקשת שהיא לא תיאמר.

יעקב מרגי: אז לא אמרתי.

יעקב מרגי: גם כשמקווים לטובה – אז לא אמרתי.

<רויטל לן כהן: זה לא טוב.

<רויטל לן כהן: זה מעליב.

<עמוס שפירא: חבר הכנסת מרגי, אסביר במתמטיקה פשוטה.

<עמוס שפירא: כל הסטטיסטיקה מדברת על כך שלידת ילד עם אוטיזם היא בשכיחות שבין 1%-1.5%.

<עמוס שפירא: יש 2.2 מיליון ילדים במערכת החינוך.

<עמוס שפירא: אם תחשב 1%-1.5% תגיע ל-30,000 ילדים.

<עמוס שפירא: היום רשומים 16,000.

יעקב מרגי: אני מקווה שרשמתם את קריאת הכיוון הזו ותתייחסו אליה.

<עמוס שפירא: אני מדבר על יעדים שמשרד החינוך יגיד.

<עמוס שפירא: קודם כול יפרסם מתי הוא סוגר את הפער.

<עמוס שפירא: אתם מדברים על מבנים ולא הצלחתי להבין כלום.

<עמוס שפירא: מתי תסגרו את הפער בין מספר המבנים ומספר המסגרות שצריך לבין מספר המסגרות שקיימות?

<עמוס שפירא: מתי לא יהיו בבתי-ספר לילדים עם אוטיזם 90 תלמידים במקום 80?

<עמוס שפירא: אני עדיין לא מדבר על מה צריך להיות אלא מה קיים, מה שמשרד החינוך עצמו הגדיר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני חושב שהדברים מדברים בעד עצמם.

<ג'סאן שרקיה: שלום לכולם.

<ג'סאן שרקיה: אני נציג ועד הורים ארצי לחברה הערבית.

<ג'סאן שרקיה: אני שמח להיות כאן אתכם.

<ג'סאן שרקיה: אני שמח שיש כל-כך הרבה אנשים בישיבה הזאת, למרות שבישיבה הראשונה היום בנושא החברה הערבית לא היה אף אחד ממשרד החינוך, לצערי.

יעקב מרגי: תדייק.

יעקב מרגי: היו נציגים.

<ג'סאן שרקיה: היו כמה אנשים אבל לפי דעתי צריך להיות דין וחשבון בעניין הזה.

יעקב מרגי: לכן דחינו את הישיבה.

יעקב מרגי: תתמקד בחינוך המיוחד.

<ג'סאן שרקיה: החינוך המיוחד אצלנו בחברה הערבית, וכפי שאני שומע גם בכל המדינה, אבל אצלנו ספציפית יש מצב אקוטי חמור.

<ג'סאן שרקיה: בנושא הבטיחות בגנים, כאשר אנחנו מבקשים לקבל דוחות מן המועצה המקומית, ממשרד החינוך, שכל הדברים יהיו מלווים בבדיקה והכול יהיה שקוף, אנחנו לא מקבלים את הדוחות האלה.

<ג'סאן שרקיה: באשר לפרוגרמות, איך מתכננים גן של חינוך מיוחד, כאשר אני מבקר בגנים של החינוך המיוחד – אין חדר טיפולים.

<ג'סאן שרקיה: למה אין חדר טיפולים?

<ג'סאן שרקיה: כאשר אנחנו פונים למפקחים בטענה שאנחנו צריכים חדר טיפולים, לכל ילד וילד יש זכות פרטית שאכן יקבל את הטיפול בחדר טיפול.

<ג'סאן שרקיה: לא כל העולם צריך לראות מה הוא עושה ואיך מטפלים בו.

<ג'סאן שרקיה: התשובה שאנחנו מקבלים היא שלא צריך להיות חדר טיפולים.

יעקב מרגי: יש את זה בפרוגרמה?

<תמיר בן משה: אין את זה בפרוגרמה בהגדרה אבל אנחנו מוודאים את זה באישור תוכניות אדריכליות.

<תמיר בן משה: בלי הקצאה של חדר טיפולים אנחנו דוחים את התוכנית.

<רויטל לן כהן: לא נכון.

<ג'סאן שרקיה: חדר הטיפולים היום נמצא במקלט שמשמש גם למחסן.

<ג'סאן שרקיה: אני חושב שהסגל המקצועי לא מטפל בילדים כפי שצריך כי יש הפרעות וכן הלאה.

<ג'סאן שרקיה: נושא המשחקים – למה יש פער ומחסור?

<ג'סאן שרקיה: לכל ילד וילד, אם יש לו קושי שפתי, אם הוא ילד עם אוטיזם, לכל ילד וילד יש סוג מסוים של משחקים שמתאימים לו.

<ג'סאן שרקיה: למה יש הפקרות במשחקים?

<ג'סאן שרקיה: למה נותנים בגן משחקים כמו לילדי גן רגילים?

<ג'סאן שרקיה: ילדי חינוך מיוחד צריכים סוג מסוים של משחקים.

<ג'סאן שרקיה: נושא הערבוב בין ילדים עם בעיה שפתית לבין ילדים עם אוטיזם – איך יכול להיות שגן חינוך מיוחד יש בו ילדים עם בעיה שפתית בצוותא עם ילדים עם אוטיזם?

<ג'סאן שרקיה: יש כאן משהו לא מובן.

<ג'סאן שרקיה: בנושא הבטיחות – ארגז חול של ילד בגן חינוך מיוחד צריך לקבל יותר תשומת לב.

<ג'סאן שרקיה: כמו לכל ילד בגן אחר, נושא הבטיחות חשוב מאוד, כמו גם נושא המשחקים.

<ג'סאן שרקיה: נושא הרכוש, נושא התקציב – הגנים בחברה הערבית לא מקבלים תקציב כפי שצריך.

<ג'סאן שרקיה: התקציב מגיע ואני לא יודע לאן הוא הולך.

<ג'סאן שרקיה: או שהוא לא מופרש מצד משרד החינוך שלא נותן תקציב לגן עצמו, או שהמועצה עושה משהו אחר בכסף.

<ג'סאן שרקיה: אנחנו מבקשים שכל התקציבים שמגיעים לגני החינוך המיוחד ישמשו לגן המיוחד.

<ג'סאן שרקיה: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אחרונת הדוברים, נלה דוידוב.

<אינה דהן: ביקשתי את רשות הדיבור.

<רויטל לן כהן: לאינה דהן יש שלושה ילדים שעוד לא התחילו את שנת הלימודים.

יעקב מרגי: אני יודע לדבר איתה גם בלעדיך.

יעקב מרגי: את לא מייצגת אותה עכשיו.

<אינה דהן: אני מייצגת את שלושת ילדיי ואני רוצה לייצג אותם.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: גברתי, בדיון הקודם כאשר היה אפשר נתתי לך לדבר.

יעקב מרגי: אמרתי בתחילת הדיון שלא כל ההורים ידברו.

יעקב מרגי: בבקשה תכבדו את זה שבאנו לדיון לשמוע סקירה ממשרד החינוך.

יעקב מרגי: אני נותן להורים לדבר כי אני רוצה להציף את הבעיות, רוצה לטפל בבעיות.

יעקב מרגי: לא כולם ידברו.

יעקב מרגי: יש עוד לפחות 10 הורים שלא הספיקו לדבר.

<אינה דהן: לאף אחד מהם אין שלושה בנים בבית, אף אחד מהם לא חווה דברים כל-כך לא כשרים.

<אינה דהן: אני באמת צריכה לדבר.

יעקב מרגי: לא היום בוועדה, פה לא תקבלי פתרון.

<אינה דהן: אז איפה?

יעקב מרגי: מול מי שצריך לתת לך מענה, אבל לא פה.

<אינה דהן: אף אחד לא נותן את המענה.

<נלה דוידוב: אני אימא ל-4 ילדים.

<נלה דוידוב: יש לי שני ילדים חולים, שניהם נמצאים בחברה המופרטת שנקראת "קדימה מדע".

<נלה דוידוב: הנושא העיקרי שהייתי רוצה שנתחיל ממנו כדי לתת את אותו מענה, יש את חוק ילדים חולים שהוא רק חוק בלי שום תקנות.

<נלה דוידוב: כל אחד מפרש אותו כפי שהוא רוצה.

<נלה דוידוב: בעצם המענה לאותם ילדים חולים שצריכים לקבל את הסל ניתן על-ידי פרשנות, או של גברת רחל אברמזון או של רפרנטית מסוימת או של "קדימה מדע".

<נלה דוידוב: הזכות הבסיסית לחינוך נפגעת בגלל שאין שום תקנות.

<נלה דוידוב: יש חוק שהוא ריק מתוכן.

<נלה דוידוב: צריך לפחות להתחיל ממשהו כדי להתחיל לתת את המענה.

<נלה דוידוב: דבר נוסף, כפי שגברת רחל אברמזון ציינה, יש 1,250 ילדים חולים.

<נלה דוידוב: נכון שרק עכשיו מתחילים לעשות את השיבוצים לילדים חולים.

<נלה דוידוב: ילדים חולים בהגדרה ב-1 בספטמבר היו צריכים לקבל את השירות.

<נלה דוידוב: בפועל הם לא מקבלים את השירות.

<נלה דוידוב: רק עכשיו "קדימה מדע" מעביר את הפרטים למשרד החינוך, עוברים אישורים.

<נלה דוידוב: אצלנו בנציגות הורים לילדים חולים נמצאות מאות פניות שההורים עדיין לא קיבלו מענה.

<נלה דוידוב: נכון, אחרי כן זה מתאזן ל-3,000.

<נלה דוידוב: דבר שלישי, שיבוץ – אי אפשר להגיד שיבוץ.

<נלה דוידוב: שיבוץ זה לא מענה.

<נלה דוידוב: לבן שלי אמנם נתנו שיבוץ.

<נלה דוידוב: הבן השני שלי, שסובל ממחלה קשה מאוד ומגיע לסכנת מוות, נתנו לו שיבוץ, אבל אין לו סייעת צמודה.

<נלה דוידוב: הבן שלי יכול למות תוך כמה שעות או כמה ימים.

<נלה דוידוב: הוא לא יכול לקבל סייעת צמודה.

<נלה דוידוב: להפיל אחריות לתת שעות סייעת דרך חברה מופרטת זה הזוי.

<נלה דוידוב: מחוקקים חוקים שונים, בונים מנגנונים שונים.

<נלה דוידוב: אין לאן ללכת.

<נלה דוידוב: שיבוץ זה לא פתרון, שיבוץ זה רק הגדרה.

<נלה דוידוב: לאחר שיבוץ באמת צריך להתאים מענה, מישהו שיפקח על זה.

<נלה דוידוב: ודבר אחרון, צריך שיהיה פיקוח על החברה הקבלנית.

<נלה דוידוב: התקנות אומרות שאם החברה הקבלנית לא נותנת מענה צריך לקנוס אותה.

<נלה דוידוב: אף אחד לא אוכף.

<נלה דוידוב: יש כל-כך הרבה דברים אבל הילדים בפועל לא מקבלים את מה שצריך, וכאשר פונים לרפרנטית, אתמול כשדיברנו איתה היא אמרה: "הילדים האלה חולים גם כך, לשם מה הם צריכים חינוך מלא?

<נלה דוידוב: שילמדו את הבסיס ואפילו פחות מזה, גם כך הם חולים".

<נלה דוידוב: זה מעליב אותנו באופן אישי.

יעקב מרגי: שתתכבד ותאמר את השקפת עולמה לעצמה.

<נלה דוידוב: אבל היא רפרנטית, היא זו שמאשרת את השעות.

<שמואל מירון: תקליטי אותה ותתבעי אותה.

יעקב מרגי: בלי להקליט, תתלונני למי שצריך להתלונן.

<שרונה נמר: התלוננתי.

<נלה דוידוב: אין עם מי לדבר.

יעקב מרגי: שרונה נמר, גם לי דיכאת את המוטיבציה לטפל בבעיות שאת מעלה.

<שרונה נמר: לא בי אתה פוגע, אתה פוגע בילדים חולים.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לפגוע באף אחד אבל גם להתלונן צריך לדעת איך.

יעקב מרגי: כאשר מתלוננים על הכול: זאב, זאב, זאב, זאב, לא מקבלים מענה כאשר צריך.

<שרונה נמר: ביקשנו שייערכו פגישות.

<שרונה נמר: הם לא מתייחסים.

<נלה דוידוב: יש בסיס טוב.

<נלה דוידוב: המענה ניתן, אבל הוא חלקי.

<נלה דוידוב: עם כל הכבוד, רחל אברמזון מטפלת בכול והיא לא עומדת בעומס.

<נלה דוידוב: היא לא יכולה לטפל לבדה בכל הפניות.

<רויטל לן כהן: אדוני, איך יכול להיות שהעברנו לך ולמשרד החינוך רשימה של 250 מקרים ופה מדברים אתנו על מקרים ספורים?

יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת, לאורחים, לארגונים ולהורים שהשתתפו בישיבת הוועדה.

יעקב מרגי: הוועדה מודה למשרד החינוך על הסקירה.

יעקב מרגי: עם תחילת כנס החורף תכנס הוועדה "שולחן עגול" בשיתוף חברי כנסת, משרד החינוך, רשויות מקומיות, נציגי הורים וארגונים, כדי להעלות אתגרים שונים בהתמודדות עם סוגיית החינוך המיוחד והיערכות נכונה לפתיחת שנת הלימודים.

יעקב מרגי: הוועדה דורשת מכל הגורמים הרלוונטיים – משרד החינוך, ארגוני הורים ועוד – לעבוד בשיתוף פעולה כדי למצוא פתרונות מיטביים לתלמידי החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להסדיר את נושא ההסעות של תלמידים להורים עם משמורת משותפת כאשר ההורים מתגוררים ברשויות שונות.

יעקב מרגי: על משרד החינוך לדאוג שכל תלמיד ותלמידה בחינוך המיוחד יקבלו את ההנגשה הפדגוגית והפיזית לה הם זכאים.

יעקב מרגי: הוועדה תמשיך ותקדם את נושא אישור תקנות הסעה בטיחותית לילדים ופעוטות עם מוגבלות.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון נפרד בנושא ילדים חולים, שיוזמן אליו הזכיין, "קדימה מדע", והנהלת המשרד, כאשר הדגש יהיה על מתן מענה ועל הטיפולים הנלווים שהילד זקוק להם.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון נפרד על סוגיית הסייעות הצמודות, סייעות מלוות, יועצות רפואיות – כפי שתקראו לזה, אין הגדרה סטטוטורית.

יעקב מרגי: אני מצהיר בזאת שיש לי הצעת חוק שמגובשת כמעט לגמרי להסדרת הגדרת מקצוע הסייעת, להפוך את זה לפרופסיה ולא למאגר לראשי רשויות.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון על סוגיית הסייעות הצמודות, בנושא זכאויות, גיל הזכאויות, נוהל ההקצאה, לא כזה שיהיה תלוי תקציב או תלוי מציאות כזו או אחרת.

יעקב מרגי: אני מתנצל שוב בפני כל ההורים שלא הספיקו לדבר אבל אני חושב שהדיון הזה תרם עוד משהו, ואנחנו לא הולכים לסכם את שנת הלימודים בדיון הזה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תם ולא נשלם.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.