ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 635, 2018-06-05 09:30

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 5 ביוני 2018, כ"ב בסיון תשע"ח.

יעקב מרגי: הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון מס' 11), התשע"ח–2018, לקריאה שנייה ושלישית.

יעקב מרגי: אתמול סיכמנו את הדיון ושמענו את ההערות, התייחסויות, חששות, שאלות, תובנות על התוספת השנייה לחוק.

יעקב מרגי: היום הבטחנו גם לציבור וגם לנוכחים, וגם לאלה שנוספו אלינו היום, שמשרד החינוך יעבור, ואיך אומרים שם, יענה על הראשונה ראשונה, ועל האחרונה אחרונה.

יעקב מרגי: אני מקווה שרשמתם.

יעקב מרגי: כי החששות – אני אומר לכם בגדול בגדול, אני כיו"ר ועדה עדיין לא נרגעתי.

יעקב מרגי: יכול להיות שחלק יתאכזבו כי הם לא נרגעו מדברים אחרים, רק מזה?

יעקב מרגי: אז, הנה, אני אומר בפתיח, לא להיבהל, לא מהרבה דברים.

יעקב מרגי: אני צריך לקבל הבהרות איך הסל הסטטיסטי הולך להיות מנוהל על-ידי מנהל בית הספר.

יעקב מרגי: לא הייתי רוצה שהתלמידים שנהנו ממנו עד היום יפגעו, ולא רוצה גם שאלה ששולבו ובאו עם המזוודה של הסל הסטטיסטי ימצאו את עצמם בלי כלום כי זה הולך להעצים את התלמידים.

יעקב מרגי: לכן, בהתחלה ותוך כדי הדיונים אמרנו אם אפשר היה לצבוע את זה, זה הכי טוב.

יעקב מרגי: לא יודע אם צריך לקבל הבהרות בקטע הזה.

יעקב מרגי: לגבי טענה שנשמעה, הסטטיסטיקה מדברת על בערך כ-8% מהילדים, כשהנוסחה מדברת על כ-5%.

אילן שי: 5.4%.

רחלי אברמזון: מה הסטטיסטיקה?

יעקב מרגי: כמה הסטטיסטיקה אומרת?

יעקב מרגי: תגידי, אדרבה, תתקני אותי.

רחלי אברמזון: אנחנו מדברים על 6% גג, אבל כאן אומרים 8%, 10%, 11%.

קריאה: כי דוח מבקר המדינה אמר.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: תקשיבי, בשיחה שהייתה לי לא מחויבת ומחוץ לפרוטוקול עם דודי, אמרתי לו: אתה יודע מה, אני מוכן – לא יודע אם עשיתי טוב – המשרד הולך להביא תוספת של כרבע מיליון ש"ח, אני מקווה שאם המנכ"ל דודי קצת יכנס עכשיו לחרדות.

יעקב מרגי: האם, המנכ"ל, צריך להגדיל את זה?

יעקב מרגי: אני מקווה.

יעקב מרגי: אמרתי שתגדילו את הנוסחה.

יעקב מרגי: וממה שיצא מהנוסחה, יצא רבע, יצא 300, אפילו 150, לא יודע, אני עוד לא ניסיתי.

יעקב מרגי: בואו תגדילו את הנוסחה.

יעקב מרגי: אולי תחשבו.

יעקב מרגי: אמר לי טענה שהיא בצדק, לא הכול כסף, חלק רוצים את זה בשעות, חלק רוצים את זה בכסף.

יעקב מרגי: תקשיבו, אני יכול לומר לכם בצורה חד-משמעית, בקטע הזה שיש, מבחינתי, יכול להיות שתגידו שאתם לא יכולים להישען על תחושות שלך או מה שלא כתוב אנחנו לא מאמינים, גם זאת זכותכם לומר.

רחלי אברמזון: זה לא סטטיסטיקה.

יעקב מרגי: כשמשרד החינוך מצהיר זאת, מביא בחוזר מנכ"ל, שם תוספות לחוק, ואומר חד-משמעית בצורה שלא תשתמע לשתי פנים – וזה יאמר לפרוטוקול על-ידי נציגי משרד החינוך פעם אחר פעם, וגם על-ידי המנכ"ל – שככל שתידרש, ותידרש תוספת, ואני אומר לכם, תידרש תוספת כמו שנדרשה בשנים האחרונות, המשרד ישים אותה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, לא נעלמה מנגד עיני גם המגמה, ועיני המשרד גם כן, המגמה שהייתה בשנים האחרונות, של עלייה מתמדת לא פרופורציונלית, לא תואמת גידול טבעי בכל הפרמטרים.

יעקב מרגי: לכן אמרתי שזה לא חוק דורנר, זה חוק שבא לנהל את המשאבים, תיקון חקיקה שבא לנהל את המשאבים של המשרד נכון יותר לטובת הילדים, לא לטובת תקציב המשרד.

יעקב מרגי: זה לגיטימי, אולי זה נשמע לחלק מהאנשים שקל, מה שרואים מכאן לא רואים משם.

יעקב מרגי: מי שניהל מערכות יודע שצריך להתנהל בצורה תקינה.

יעקב מרגי: כשיש מגמה כזו שהיא לא תואמת מדדים אחרים צריך לבחון אותה.

יעקב מרגי: כולנו יודעים, ואמרתי זאת – ותמם, אני מזהיר אותך מראש באהבה, לא לקפוץ, לא כולם.

יעקב מרגי: בסדר, הנה, אמרתי, הבהרה, לא כולם – אנחנו יודעים בחלק מהמקומות איך התנהלו ועדות השמה.

יעקב מרגי: אני יודע איך התקבלו החלטות בשנייה מקצה לקצה במאמץ קל של שכנוע.

יעקב מרגי: ותלוי גם במפקחת, כן מעורבת, לא מעורבת.

יעקב מרגי: רבותיי, לא.

עמוס תמם: רק לשאול.

יעקב מרגי: אמרתי לך שלא כולם.

עמוס תמם: לא כולם, אבל בניגוד לעמדת הורים?

עמוס תמם: כנראה שההורים נלחמים - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, היו מקרים גם בניגוד לעמדת הורים.

עמוס תמם: אז יש ערר של המשרד.

יעקב מרגי: זאת לא פעם ולא פעמיים ולא שלוש שנדרשנו גם אנחנו וגם כלי התקשורת, וגם אפילו בתי המשפט.

עמוס תמם: אז יש ערר של המשרד.

יעקב מרגי: רגע, אני חייב לומר את הדברים בפתיח כל עוד אני רענן ועוד לא הקפיצו – ואני אומר ברבים, כי זה מוסווה אם זה זכר או נקבה – הקפיצו לי את המנגנונים שלי.

יעקב מרגי: לא, אל תחייכי.

קארין אלהרר: לא אמרתי עוד כלום.

יעקב מרגי: אז אני די רענן אחרי שעה וחצי שינה של הלילה, די רענן כדי לומר את הדברים, אבל אני אומר את זה, ואני אומר בצורה חד-משמעית.

יעקב מרגי: עומדת החובה, לא הזכות, לנו כאנשי ציבור ולמשרד מתוקף חובתם המוסרית והמינהלית, אפילו כרגולטור, לנהל את המשאבים נכון יותר.

יעקב מרגי: לומר לכם שאני יכול לומר בוודאות שגם התלמידים בחינוך המיוחד היום שלא שולבו קיבלו את הטיפול המיטבי – תסתכלו לי בלבן שבעיניים.

יעקב מרגי: תסתכלו לי בלבן שבעיניים.

יעקב מרגי: אתם בעצמכם פה, הורים פה, גם אתמול היה מקרה, הורה שרק הילד שלו שולב בלי כלום הרגיש את השינוי.

יעקב מרגי: מה, אנחנו לא מכירים מאיזה חתך מוגבלויות מורכבת כיתת חינוך מיוחד?

יעקב מרגי: סליחה שאני אומר את זה, כיתת הכולבויניק.

יעקב מרגי: אלה שמסתכלים אחורה לאן ההורים הכניסו אותם, מה, אני כזה?

יעקב מרגי: כמה הורים שמעו את השאלה הזו: אימא, מה, אני כזה?

יעקב מרגי: אז, בואו, רבותיי, רוצים לעשות סדר.

יעקב מרגי: אתמול לא הלכתי רגוע, ואני עדיין לא רגוע, כי באמת בסוף צריך להצביע ולקבל הכרעה.

יעקב מרגי: והכרעה, עם כל הכבוד, ועשיתם עבודת קודש, הארגונים, לפעמים זה נשמע כאילו יש פה שני צדדים.

יעקב מרגי: מגיעים יום-יום יום-יום, כבר אני חושב שחודשיים אנחנו פה בדיון, זה לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: מגיעים כל יום לדיון, ואלו דיונים לא קלים, התנצחויות, לעיתים גם קולניות.

יעקב מרגי: זאת תרומה ציבורית חשובה לחברה ולקהילה.

יעקב מרגי: אבל עם כל הכבוד לכם, את הפריבילגיה הזו, אנחנו בדילמות קשות, אנחנו מצביעים בסוף.

יעקב מרגי: כמו שאני אומר את זה לעצמי בתוך תוכי, גם אתם צריכים.

יעקב מרגי: אתמול שמעתי את הנחרצות, לא הרשימה אותי.

יעקב מרגי: דוגרי, לא הרשימה.

יעקב מרגי: הנה, אמרת לי לומר בכנות, לא דוגרי, אבל דוגרי עושה את זה אוטנטי.

יעקב מרגי: לא הרשימה אותי, כי אני מבין מאיפה זה בא.

יעקב מרגי: כולנו יודעים מה המחלות ככה וככה.

יעקב מרגי: יש חששות.

יעקב מרגי: כל דבר חדש מכניס לחששות.

יעקב מרגי: ואתם יודעים מה, לבי עם אותם ההורים, כן, כן.

יעקב מרגי: הם חיים היום כמעט באי-ודאות, מתח יומיומי איך הולך להיות היום הזה.

יעקב מרגי: הורה לילד עם מוגבלות כזו או אחרת, כל בוקר זה יום חדש, כל בוקר זה מדע חדש, לא מדויק, איך ילך, איך יחזור, מתי יחזור, מה יהיה בכל רגע.

יעקב מרגי: ושינוי מכניס לחששות.

יעקב מרגי: המשרד מביא תוספת.

יעקב מרגי: הרבינו לדבר על תיקונים, על ניסוחים.

יעקב מרגי: מעט מאוד דיברנו על הדברים.

יעקב מרגי: דיברנו עליהם, אבל לא הרחבנו את הדברים שאנחנו מביאים יחד עם תיקון החקיקה הזה.

יעקב מרגי: אני לא אומר לכם שזה יום בשורה, בסדר?

יעקב מרגי: זאת התחלה של שינוי.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי באומץ, זה לא דורנר.

יעקב מרגי: זה לא דורנר.

יעקב מרגי: מי שחושב שזה דורנר, הנה, אני אומר לו מראש עכשיו, זה לא דורנר.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לכם גם כן, אני חוזר בי, אני לא מצמיד את הצעת החוק שלי.

יעקב מרגי: אני לא מצמיד את הצעת החוק שלי להצעת החוק הזאת, כי גם יש בזה אמירה.

יעקב מרגי: אם אני אומר שזה לא דורנר אני לא יכול להצמיד את זה.

יעקב מרגי: אני לא אצמיד אותה, היא תישאר בקנה אחרי טרומית, ונראה מה אנחנו עושים עם זה.

יעקב מרגי: זמן להידברות.

יעקב מרגי: לא מצמיד.

קארין אלהרר: גם כשנסיים?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: כשאני ארגיש שזה נפל לי אז נראה.

יעקב מרגי: לכן אני אומר, רבותיי, הדיון היום יהיה, אנחנו נשמע את התשובות.

יעקב מרגי: כפי שהבטחתי, בשבוע הפוגה הזה מירב תעבוד על כל מה שקשקשנו לה בחודשיים האחרונים.

מירב ישראלי: אנסה להביא משהו.

יעקב מרגי: היא תביא לנו מוצר מוגמר.

יעקב מרגי: לכן ניתן שבוע גם הפוגה לאנשי המקצוע של המשרד, גם לכם.

יעקב מרגי: בזמן הזה, במקביל, כפי שאמרתי והבטחתי אתמול, תהיה פגישה עם המנכ"ל, עם אנשי המקצוע, אני אלקט שאלות, אני אלקט הבהרות.

יעקב מרגי: אני מזמין אתכם, אבל לא מלל, אל תשלחו לי מגילות.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לכם, תחסכו – אנחנו היום מציינים את יום הסביבה – תחסכו בניירות בכל אופן במה שקשור אליי.

יעקב מרגי: אני אוהב לקרוא נקודות, אני לא אוהב לקרוא טקסטים ארוכים.

יעקב מרגי: ספרי ביוגרפיה, מי שרוצה שישלח לי, טקסים לא אוהב לקרוא.

יעקב מרגי: תנו לי נקודות, שאלות, אחד-שתיים-שלוש-ארבע-חמש, זה המסמך שמושך אותי לקרוא הכי הרבה בנושאי עבודה.

יעקב מרגי: בכל המגילות האלה אני מחפש את השורות המודגשות.

יעקב מרגי: כל אחד והמגבלה שלו.

יעקב מרגי: אז אני אלקט שאלות, אלקט תהיות, אנסה להביא איזו התקדמות, עוד שיפור נוסף מצמרת המשרד.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, בשיחה שהייתה לי גם עם השר וגם עם המנכ"ל, לא אחת ולא שתיים, הם הולכים לזה בעיניים פקוחות.

יעקב מרגי: הם יודעים שזה אפילו יכול להכניס אותם לתהליך של השקעה והשקעה והשקעה והשקעה, והם לא שומעים אם יש תקווה שיבוא דורנר המושלם.

יעקב מרגי: זה כשהם יתחפרו עם ההשקעה שתהיה בחוק הזה.

יעקב מרגי: ותהיה השקעה.

יעקב מרגי: העולם לא הולך להשתנות, המוגבלויות לא הולכות להיעלם, הצרכים לא הולכים להיעלם.

יעקב מרגי: זה עד כאן.

יעקב מרגי: הצעה לסדר?

קארין אלהרר: יאללה.

יעקב מרגי: למה אני אתווכח איתך?

יעקב מרגי: בואי, תגידי, יאללה, בבקשה.

קארין אלהרר: הצעה לסדר.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני יושב-הראש.

קארין אלהרר: אני רוצה להפריד בין שני דברים, הדבר הראשון הוא השינוי המבני של הוועדות, והשינוי הפנימי בתוך המשרד.

קארין אלהרר: למשרד ממשלתי שרוצה ליעל את העבודה שלו עומדת הזכות, ואפילו החובה, ליעל את המערכות שלו ולהבין איך הוא מחלק את הכסף, זה בסדר גמור.

קארין אלהרר: מה שהייתי מבקשת, מכיוון שגם אנשי המשרד מבינים שאין פה באמת בצורה מלאה את זה שהכסף הולך אחרי הילד, ומכיוון שאני עדיין חושבת שחוק זה משהו אמיתי ולא סתם הצהרה, הייתי מבקשת להוריד את האמירות האלה.

קארין אלהרר: תורידו את זה.

קארין אלהרר: למה אתם רוצים לכתוב משהו שאתם לא יודעים לתת?

קארין אלהרר: אתם לא יודעים באמת לתת אותו.

קארין אלהרר: אתם יודעים לתת 80%, וגם לא.

קארין אלהרר: נניח 80%, אני נותנת יותר קרדיט, אבל אתם לא יודעים לתת 100%.

קארין אלהרר: למה שזה יהיה כתוב בחוק?

יעקב מרגי: תודה.

קארין אלהרר: רגע.

יעקב מרגי: הבנתי את ההצעה לסדר לדיון.

קארין אלהרר: שנייה, לא סיימתי, אדוני.

יעקב מרגי: כי זאת לא הצעה לסדר.

קארין אלהרר: אמרתי מראש שזאת לא הצעה לסדר, הייתי הגונה.

יעקב מרגי: בבקשה.

קארין אלהרר: זה דבר אחד.

קארין אלהרר: ודבר שני, האמירה בחירת הורים.

קארין אלהרר: כל עוד אין באמת שוויון בתקציבים בין שילוב לבין חינוך כוללני, אל תכתבו בחירת הורים.

קארין אלהרר: תכתבו את כל היתר, אלו דברים טובים.

יעקב מרגי: אני לא מוכן לוותר על בחירת הורים.

קארין אלהרר: בסדר, זו דעתך.

קארין אלהרר: אני בן אדם אחר, וזו דעתי.

יעקב מרגי: אני מכבד את דעתך.

קארין אלהרר: אני מאמינה שאם אני אומרת מילה צריך לעמוד מאחוריה משהו.

יעקב מרגי: גם אני.

קארין אלהרר: ובטח ובטח אם אני כותבת את המילה הזאת.

יעקב מרגי: גם אני.

קארין אלהרר: כשאני לא רואה שיש מאחוריה משהו אני מעדיפה לא לכתוב אותה.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך.

דודי מזרחי: אני רוצה ראשית להתייחס לכל הנושא של התקציב הסטטיסטי שעלה כאן.

דודי מזרחי: תראו, מבחינת ההיבטים התקציביים המשמעותיים שמשרד החינוך מכניס במסגרת השינוי הכולל בחינוך המיוחד והרגיל, הפרמטרים המרכזיים זה מיליארד שקל לבינוי כדי שהילדים לא יצטרכו לנסוע שעה ויותר בבוקר, שלכל ילד תהיה מסגרת ליד הבית.

מאיר כהן: כמה?

דודי מזרחי: כמיליארד שקל.

מאיר כהן: בכמה שנים?

דודי מזרחי: בארבע שנים.

מאיר כהן: זה בתוך החוק?

דודי מזרחי: זה לא מעוגן.

מאיר כהן: למה לא?

דודי מזרחי: בדרך כלל לא מעגנים דברים מהסוג הזה בחקיקה, אם כי זאת התחייבות ממשלתית חד-משמעית.

יעקב מרגי: זאת התחייבות חד-משמעית.

קארין אלהרר: תגיד, אם מחר מתחלפת הממשלה?

קארין אלהרר: אתה ערב שבממשלה הבאה זה יקרה?

מאיר כהן: ההפך.

מאיר כהן: הדבר הטוב בזה, שבאמת - - -

יעקב מרגי: אני בקושי ערב לעצמי.

יעקב מרגי: זה גם לא תלוי בי, עצמי לא תלוי בי, את רוצה שאני אערוב לך?

מאיר כהן: בסופו של דבר אני מציע לכם, אנשי משרד החינוך, חוק שמה שחשוב בו זה שבאמת כל היושבים מכל צידי השולחן ירגישו שהוא משרת אותם, גם את המשרד, גם את ההורים, גם את העמותות.

מאיר כהן: אם אתם מראש לא תייצרו דברים מאוד ברורים שכתובים בתוך החוק, אז תהיו פורצי דרך.

מאיר כהן: זה נכון שבהרבה מאוד חוקים לא כותבים, אבל במקרה הזה, היות שאנחנו מכירים את המצוקה, פניתי אליך וביקשתי את זה, לכתוב מיליארד שקלים בארבע שנות תקציב.

מאיר כהן: כתוב, זה מרגיע את ההורים, זה נותן תחושה שאתם עומדים אחרי זה.

דודי מזרחי: אני מציע שלאחר מכן נבדוק יחד עם היושב-ראש באיזה צורה אפשר לעגן את זה, זאת התחייבות שלנו.

יעקב מרגי: סיכמנו בתחילת הדיון שכל התוספות שנלוות לתיקון החקיקה יכנסו בדרך כלשהי, מה שאפשר.

מאיר כהן: היות שאני רוצה שתהיה שר בממשלה הבאה - -

יעקב מרגי: אני לא יודע אם אני רוצה.

יעקב מרגי: אחרי ועדת חינוך נראה לי שאני - - -

מאיר כהן: תפסיק.

מאיר כהן: אז אני לא בטוח מי יהיה פה.

יעקב מרגי: דרך אגב, חצי שיעור באזרחות, הייתי שר בממשלה.

יעקב מרגי: יש שרים שיכולים לומר שהם הולכים עם חזה נפוח, שהשפיעו והצליחו ועשו וניהלו.

יעקב מרגי: ניהלתי גם גופים, ככה לנהל משרד או לנהל גוף זה – אבל להרגיש שאתה משנה משהו בממשלה.

יעקב מרגי: אגלה לכם סוד, אל תפרסמו, למרות שזה משודר, רוב השרים לא משפיעים, זה מגיע מוכן ולעוס, ב-90% מהמקרים זה מגיע לעוס.

יעקב מרגי: ומאיר יסכים איתי, הוא גם היה שר.

אורה חכם: תלוי איזה שר.

יעקב מרגי: רגע, אורה חכם, את יש לך ניסיון עשיר, לא מתחרה, במיוחד שמפלגת העבודה בשיא תהילתה ותפארתה.

מאיר כהן: כשהייתה עשרה מנדטים.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, משלל התפקידים שמילאתי בחיי, כיו"ר ועדה בוועדת החינוך זה נוגע באנשים, משפיע.

יעקב מרגי: אני אומר שזכיתי.

יעקב מרגי: זכיתי שגם המשרד משתף פעולה עם הוועדה, זה לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: זה אפרופו הקטע שלך, מאיר, לגבי הקדנציה הבאה.

יעקב מרגי: רבותיי, לגבי המיליארד שהמשרד יעביר בשנים הקרובות לפריסה ארצית של מוסדות החינוך המיוחד, זה must, זה חייב, זה אחד מהדברים שהביאו אותנו בכלל לכל השינוי הזה כשניהלנו את הדיונים על תקנות ההסעות לילדים עם צרכים מיוחדים.

יעקב מרגי: אחת המסקנות שהגענו אליהם כדי להקל על הסבל של הילדים זאת פריסה.

יעקב מרגי: אין מוסדות.

יעקב מרגי: אתם תראו את זה ב-1 בספטמבר.

יעקב מרגי: ב-1 בספטמבר אנחנו עוד נתעסק, גם ב-1 באוקטובר נתחנן לפתח תקווה לקבל ילדים מיהוד, ונתחנן לקבל מחולון, ומאזור, ומאשדוד, ומהדרום – אין פריסה של מוסדות חינוך מיוחד בארץ בצורה נאותה לפי צרכים.

יעקב מרגי: יצא יד המקרה שגופים כאלה ואחרים פתחו פה, פתחו שם, ועם זה אנחנו חיים.

קארין אלהרר: אגב, מה היחס בין כיתות חינוך מיוחד לשילוב?

קריאה: ילדים צריכים ללמוד במוסדות רגילים, לא במוסדות מיוחדים.

יעקב מרגי: גברתי, מאחר שלא היית אתמול בדיון כאן - - -

קריאה: הייתי בדיון.

יעקב מרגי: היית.

יעקב מרגי: שמעת אותי כשאמרת 15 שנה, ואני לא רוצה להיות פופוליסט, מסרב להיות פופוליסט, אז אני לא פופוליסט.

יעקב מרגי: מה לעשות, גם עם עשרה תיקונים לחוק הזה עדיין יהיו ילדים - - -

קריאה: אבל אם כבר עושים משהו צריך לעשות אותו כמו שצריך.

יעקב מרגי: תני לי רגע.

יעקב מרגי: שאלת בקריאת ביניים, לא הסיתי אותך, אז אני בכל זאת עונה לך, מכבד את זה, כי זה חלק מהדיון, ואני אומר את הדברים כהווייתם.

יעקב מרגי: עדיין, לצערי הרב, יהיו ילדים שנצטרך אותם בחינוך המיוחד או במוסדות של החינוך המיוחד, מה לעשות.

יעקב מרגי: מה לעשות.

קארין אלהרר: אמת.

יעקב מרגי: אז חבל, ההערה הייתה מיותרת.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: נמצא את הדרך.

יעקב מרגי: התחלתי לומר והפרעת לי.

יעקב מרגי: סיכמתי עם השר ועם המנכ"ל שכל מה שאנחנו מביאים בתוספת לחוק, לתיקון חקיקה, יהיה כתוב בדרך כלשהי, או בתקנות - -

מאיר כהן: בתוספות לחוק.

יעקב מרגי: - - או בתוספות לחוק, או בחוזר מנכ"ל.

מאיר כהן: אוקיי.

יעקב מרגי: איך שלא יהיה, זה חל גם על המיליארד שקל פיתוח.

דודי מזרחי: אני חוזר רגע.

יעקב מרגי: תחזור, בבקשה.

דודי מזרחי: התחלתי לדבר על המשאבים שהמשרד מכניס במסגרת השינויים האלה בכדי לשפר את המערכת.

דודי מזרחי: ראשית, הדבר הראשון זה מיליארד שקל לבינוי כיתות בארבע שנים.

דודי מזרחי: זה אמור לשמש לבינוי של כ-1,000 כיתות לימוד, בקצב.

דודי מזרחי: אגב, זה למעלה מכך, התוכנית היא סך הכול 1,200 כיתות לימוד, אבל מדובר בתוספת משמעותית ביותר.

דודי מזרחי: זה דבר ראשון.

איתן ברושי: אם לא יאושר החוק לא יבנו את הכיתות?

דודי מזרחי: תן לי, ואני מבטיח להתייחס.

יעקב מרגי: לא, לא.

איתן ברושי: מה זה קשור בכלל?

יעקב מרגי: אתה יודע, אהבתי את הלוגיקה שעשית עכשיו.

יעקב מרגי: הבאנו את זה, עכשיו אתה בא לי מהסוף, אם לא יהיה חוק.

איתן ברושי: אני מבין שקונים את החוק.

יעקב מרגי: לא, לא נכון, סליחה.

יעקב מרגי: בוא, בוא.

יעקב מרגי: הכי קל לעשות את זה, זה לא נכון.

מאיר כהן: זה שיש אמירה להשקיע מיליארד שקלים בארבע שנים.

דודי מזרחי: זה דבר שנבחן אותו.

יעקב מרגי: אני יכול לומר?

דודי מזרחי: כן.

יעקב מרגי: אגיד לך דבר אחד.

יעקב מרגי: לא ידעתי, אחת הדרכים שיבחנו לעגן את זה בהחלטת ממשלה.

יעקב מרגי: השר יביא החלטת ממשלה.

מאיר כהן: מעולה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, נצטרך לוודא ש-1,000 או 1,200 הכיתות האלה אכן יהיו בשילוב.

יעקב מרגי: בפריסה.

יעל גרמן: לא, שיהיה בהן שילוב.

יעקב מרגי: זה לא שילוב, זה חוץ מהשילוב.

קארין אלהרר: לא, אלו כיתות חינוך מיוחד.

מאיר כהן: חינוך מיוחד.

יעל גרמן: צריך להתנות באיזשהו מקום שבתי ספר שלא עושים שילוב לא יקבלו זאת.

קריאה: - - -

יעקב מרגי: ששש, אין קריאות ביניים.

יעקב מרגי: ודאי, ודאי.

יעקב מרגי: אני אומר פריסה נכונה וארצית לפי הצרכים.

יעקב מרגי: בבקשה.

דודי מזרחי: אז זה הרכיב שאמרתי.

דודי מזרחי: רכיב שני ששמנו מבחינת סדר הגודל, תראו, רק כדי לסבר את האוזן, היו כאן הרבה דיונים במהלך החודשיים האחרונים.

דודי מזרחי: היום ברשות אגף החינוך המיוחד של משרד החינוך יש בסך הכול בפריסה ארצית, אתם יודעים כמה מפקחים?

דודי מזרחי: 35 מפקחים.

דודי מזרחי: אנחנו מדברים במסגרת השינוי להביא 170 אנשי מקצוע בתחום של החינוך המיוחד, זה יהיה מדורג, זה יתייחס למה שהעלתה כאן מזכ"לית ההסתדרות, זה לא יהיה בשנה אחת.

דודי מזרחי: שנתיים זה תהליך מדורג.

דודי מזרחי: אבל הרציונל הוא להשביח את השדרה המקצועית של המשרד החינוך.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה שזה לא בגלל מציאות שבה יש להם מורים בחינוך מיוחד שאתם לא יודעים מה לעשות איתם.

דודי מזרחי: חס וחלילה.

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: השיח הולך להשתנות, ככה אני מבין.

מאיר כהן: רחלי, את מחייכת?

רחלי אברמזון: אני מחייכת, כי מאיפה הבאת את זה?

מאיר כהן: מאיפה הבאנו את זה?

מאיר כהן: אה, 30 שנה במשרד החינוך לא למדתי כלום.

רחלי אברמזון: שאין להם?

רחלי אברמזון: אנחנו מחפשים אנשים טובים.

דודי מזרחי: לשאלתך, מדובר על עובדי מדינה, אנשים שזאת העבודה שלהם, יעבדו במשרה מלאה ויעסקו אך ורק בזה.

דודי מזרחי: דבר מס' שלוש.

דודי מזרחי: אני חוזר לגבי התקציב הסטטיסטי.

דודי מזרחי: אנחנו מודעים לזה שה-5.4% לא מספק.

דודי מזרחי: יחד עם זאת, במסגרת האפשרויות הקיימות היום, תקציב המדינה לשנת 2019 כבר נסגר.

דודי מזרחי: מה שהמשרד הצליח לעשות, ואני חושב שזה דבר משמעותי מאוד, זה להגדיל כמעט ברבע מיליארד שקל, ב-240 מיליון שקל את הסל הסטטיסטי.

דודי מזרחי: חצי ממנו באמצעות מענה שיקלי שיגיע לבתי הספר במנגנון דומה למודל של הניהול העצמי בווריאציה קצת שונה, וחצי ממנו באמצעות שעות הוראה שבאמצעותם יוכל מנהל בית הספר או להרחיב, להגדיל את המשרה של המורה המשלבת, או להיעזר בהדרכות, כלים כאלה או אחרים מהמתי"א, ורחלי אברזון מנהלת האגף תוכל להרחיב.

דודי מזרחי: מדובר במענה משמעותי.

דודי מזרחי: זה גידול של כ-בין 15% ל-20% בממוצע של המענה הסטטיסטי.

דודי מזרחי: ברור שזה לא מושלם.

דודי מזרחי: אף אחד לא טוען כאן שאנחנו נמצאים באוטופיה, אבל מדובר בשיפור משמעותי בהשוואה למצב הקיים היום.

מאיר כהן: תסביר לי.

מאיר כהן: האם חלק מאותם 240 מיליון שאתם מקצים למנהלי בתי ספר, רשאי מנהל בית הספר על-פי מפתח שאתם נותנים לו להגיד שחלק מהכסף הוא להשבחת מורים ולהשתלמויות למורים, וחלק אני נותן להרחבת שעות לטיפול בילדים?

דודי מזרחי: זה בהתאם להנחיות של אגף לחינוך מיוחד.

רחלי אברמזון: זה לבד וזה לבד.

רחלי אברמזון: ההכשרה שיקבלו לא קשורה לתקציב.

מאיר כהן: ה-240 מיליון שקל, למה מיועדים?

מאיר כהן: יש להם כותרת?

מאיר כהן: מה הכותרת של ה-240 מיליון?

דודי מזרחי: זאת הרחבה של כל המענים שהיום הסל הסטטיסטי נותן מענה לילדים.

קארין אלהרר: על כמה עומד היום סל סטטיסטי?

מאיר כהן: הוא רק לילדים?

דודי מזרחי: כל ילד שמקבל מענה בתקציב הסטטיסטי היום מנוהל ברמת תעודת זהות במערכת ממוחשבת.

רחלי אברמזון: ה"שילובית".

דודי מזרחי: המפקחים, אגב, אני לא מכחיש, זה בתת-תקינה, אפרופו אותם 35 אנשים אמורים לוודא ביצוע ולבדוק את איכות השילוב, וכו' וכו' בכל הארץ.

דודי מזרחי: ברור שזה לא מספיק.

דודי מזרחי: אז עוד 170 איש זאת תוספת מאוד מאוד משמעותית למערכת.

מאיר כהן: 170 כלולים בתוך ה-240 מיליון?

דודי מזרחי: לא, זה מעבר.

רחלי אברמזון: זה לא קשור.

מאיר כהן: זה מעבר.

דודי מזרחי: ה-170 איש בעלות של כ-60 מיליון.

מאיר כהן: אתם אומרים מה לא, אתם יכולים להגיד מה כן?

דודי מזרחי: אני מסביר.

יעקב מרגי: שאלת, תן לו להסביר.

דודי מזרחי: היום למנהל בית ספר יש נוסחה, שזה ה-5.4% שדובר עליה, מקבל באופן אוטומטי מענה.

דודי מזרחי: אנחנו יודעים שהוא לא מספיק.

מאיר כהן: 5.4% כפול מס' - - -

דודי מזרחי: 5.4% כפול 5.85% כפול מס' התלמידים.

דודי מזרחי: אנחנו יודעים שזה לא מספיק.

דודי מזרחי: אז יש ויכוח אם זה 6%, 10%, לא חשוב.

דודי מזרחי: ברור שצריך להרחיב אותו, ואנחנו רוצים להרחיב אותו.

דודי מזרחי: היכולת שלנו להרחיב אותו בעת הזו היא בכ-240 מיליון שקלים.

דודי מזרחי: לא הוספנו אותו באופן אחיד.

דודי מזרחי: אנחנו מוסיפים אותו באופן דיפרנציאלי בהתאם למדד הטיפוח של בתי הספר.

דודי מזרחי: קרי; בתי ספר חלשים יותר בפריפריה יקבלו יותר מאשר בתי ספר מבוססים, או אם ניקח רשות כמו תל אביב, בתי הספר בדרום יקבלו יותר מהצפון.

יעקב מרגי: מדד בית ספרי.

רחלי אברמזון: מדד בית ספרי.

דודי מזרחי: מדד בית ספרי, לא רשותי.

דודי מזרחי: הקומה הראשונה היא אחידה.

דודי מזרחי: מעבר לזה ה-240 מיליון יהיו דיפרנציאליים.

דודי מזרחי: אני לא רוצה להגיד כאן שזה מספיק.

דודי מזרחי: ברור שצריך יותר, אבל זה שיפור משמעותי בהשוואה למצב הקיים.

קארין אלהרר: על כמה עומד היום התקציב הסטטיסטי?

דודי מזרחי: לחינוך היסודי בחטיבות הביניים סדר גודל של כמיליארד שקל.

רחלי אברמזון: מיליארד שקל.

יעקב מרגי: סליחה, יעל רוצה לצאת, ויש לה שאלה.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעל גרמן: אנחנו מדברים על כסף, ואחד הדברים שבאמת אנחנו קצת מפקפקים זה בכך שהכסף בסופו של דבר יגיע, אבל אני רוצה לדבר על גישה.

יעל גרמן: אנחנו מדברים גבוהה גבוהה על שילוב, אנחנו מדברים על שיתוף הורים ועל בחירות הורים, ועדיין מגיעות אליי ואל חבריי תלונות של הורים שלא מעבירים מן החינוך המיוחד לכיתה משולבת, אלא שמנסים להוציא עוד מכיתה משולבת לחינוך מיוחד.

יעל גרמן: ההורים עומדים בחוסר בהירות, כל פעם הם מפחדים, כל פעם נקבעת ועדת השמה חדשה, וכל פעם הם חוששים.

יעל גרמן: והתשובות לוועדת ההשמה לוקחות זמן רב.

עמוס תמם: זה לא מדויק מה שאת אומרת.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: תמם, הזהרתי אותך.

עמוס תמם: אבל זה לא מדויק.

יעקב מרגי: אבל נתתי הבהרה לגבי כל הדוברים.

יעקב מרגי: לא כולם, אנחנו מדברים על מה שלא עבד כמו שצריך.

עמוס תמם: אבל זה לא נכון להגיד את זה ככה.

יעל גרמן: אני מדברת על מקרים ספציפיים שמגיעים אליי.

יעל גרמן: ויש לי בקשה, שהדבר הזה ייפסק.

יעל גרמן: שלפחות - - - הגישה תרד לשטח.

יעל גרמן: ודבר נוסף, אני מבקשת כתובת במשרד החינוך, שכל התלונות שמגיעות אלינו אל חברי הכנסת נוכל לפנות לאותה כתובת כדי לברר מקרה מקרה, ולדאוג לכך שילד שנמצא בשילוב לא יעבור לחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: יעל, תקשיבי, אני הייתי בסיוט הזה שאת רוצה.

יעקב מרגי: אחד הדברים, סליחה, גם משרד החינוך התפוצץ עליי ואני התפוצצתי עליהם, שטיפלנו לפי פניות ציבור.

יעקב מרגי: ככה לא מנהלים מערכת.

יעל גרמן: אבל זה תפקידנו.

יעקב מרגי: יהיו פניות ציבור, אני לא אומר שלא יהיו, אבל לבנות תהליך שמראש בנוי על זה, ודאי שתהיה כתובת.

יעל גרמן: שתהיה גישה מספיק לי.

יעל גרמן: שהגישה תרד למטה.

יעל גרמן: היא נשארת למעלה.

יעקב מרגי: יעל, את יודעת איפה הבעיה שלנו עם החוק הזה?

יעקב מרגי: אנחנו בוחנים אותו לפי המציאות הנוכחית.

יעקב מרגי: אם את באה לראות אותו במשקפיים של המציאות הנוכחית של ועדות ההשמה ואיך זה עבד, אז החששות ואיך שזה נראה, זה לא נראה טוב.

יעקב מרגי: כל השיח, כל התהליך הולך להיות אחרת.

יעקב מרגי: דנו בזה, נגענו בזה.

יעקב מרגי: אבל קודם כול אני מצפה, אני דורש מהם שיעשו שיעורי בית כל שנה ויהיו כבר מודעים לצפי מה הולך להם ב-1 בספטמבר, זה לא היה עד היום.

יעל גרמן: אני מבינה אותך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: אני עדיין מבקשת כתובת לאותם מקרים שברוח הדברים שנאמרים.

יעקב מרגי: בסדר, יעל.

יעקב מרגי: תנו לדודי לסיים.

דודי מזרחי: רק לגבי נושא התקציב.

דודי מזרחי: עלתה כאן אמירה שאני לא יכול להשאיר אותה, מי הגורם שהעלה אותה בדיוק זה לא חשוב, אבל חשוב להתייחס לזה.

דודי מזרחי: טענו ששעות הפיצול לכיתות א'-ב' קוצצו, והנה אתם עכשיו מביאים תוספת.

יפה בן דויד: הן לא קוצצו, הורידו אותן לגמרי.

יפה בן דויד: יש הבדל בין קוצץ לבין זה.

דודי מזרחי: אני אתייחס, תני לי דקה.

דודי מזרחי: קוצצו, והנה אתם עכשיו מביאים, לקחתם אותם ואתם מעבירים אותם לפה.

דודי מזרחי: אז קודם כול רק כדי לסבר את האוזן, ההפחתה בשעות הפיצול נעשתה בחוק ההסדרים לפני שנתיים, היא נעשתה יחד עם הרפורמה של הפחתת מס' תלמידים בכיתה.

דודי מזרחי: ארגוני ההורים – אני לא יודע אם נמצאים כאן – ישבו אצלי חלק מהנציגים לפני שלוש וארבע שנים, והם עצמם הציעו מלכתחילה את הנושא של לממן חלק מהרפורמה של הפחתת מס' תלמידים בכיתה באמצעות שעות הפיצול.

דודי מזרחי: אנחנו לא רצינו את זה, זה נכפה עלינו על-ידי משרד האוצר.

דודי מזרחי: נאבקנו בזה ככל שיכולנו, אבל בסופו של דבר זה מה שהוחלט.

דודי מזרחי: התוספת שיש כאן עכשיו היא חדשה - -

אורה חכם: - - - ישלמו את המחיר.

יעקב מרגי: זה לא קשור.

דודי מזרחי: - - היא לא קשורה בכלל, לא באופן ישיר ולא באופן עקיף לקיצוץ שהיה לפני שנתיים.

מאיר כהן: 240 מיליון.

יעקב מרגי: זה לא קשור בכלל.

דודי מזרחי: מדובר בשינוי משמעותי.

דודי מזרחי: ועוד דבר שצריך להגיד, גם בחינוך היסודי וגם בחטיבות הביניים יש היום בשנת הלימודים תשנ"ח ב-2018 הרבה יותר משאבים באופן דרמטי בהשוואה למה שהיה לפני חמש ושש שנים.

דודי מזרחי: בין אם מדובר בתוכנית לתקצוב דיפרנציאלי, וניהול עצמי, ואופק חדש, שורה ארוכה של תוכניות ומשאבים.

דודי מזרחי: הסט והיכולת של המנהל לתת מענים היום הרבה יותר גדולים, וזה תקציב נוסף.

יפה בן דויד: ממש לא.

דודי מזרחי: להגיד שזה מושלם, שזה אידיאלי, לא.

דודי מזרחי: אבל זה הרבה יותר טוב באופן דרמטי ממה שהיה לפני כמה שנים, ובהשוואה למצב היום.

מאיר כהן: אני מקבל את מה שאתה אומר, אני רק מבקש, בוודאי שזה לא יהיה מעוגן בחוק, אבל אני מציע – חייב כל דבר כזה להיות מלווה בתוכנית של הערכה, בתוכנית של מדידה.

מאיר כהן: אתם לא יודעים כמה כסף נשפך בתוך בתי הספר בכל הפרויקטים האלה או התוכניות האלה שציינת, ואין להם משמעות כשאתה מגיע ונכנס לתוך בית הספר.

רחלי אברמזון: זה חד-משמעית.

מאיר כהן: חבריה, 240 מיליון יכולים להיות – אם לא יהיה עליהם השגחה קפדנית של הפיקוח שלכם, של הורים, של ועדי הורים – כסף קטן שבו מנהלים סותמים חורים.

מאיר כהן: חבריה, לכן אני אומר, האם הכסף הזה צבוע בצבעים שהוא אך ורק לילדים או שיש איזו סוברניות למנהל לבוא ולהגיד - -

דודי מזרחי: כן, צבוע.

יעקב מרגי: אמרתם שזה מנוהל ב"שילובית".

מאיר כהן: - - המורה הזאת או המורה הזה מבקש ממני כבר עשר שנים להוסיף לו ארבע שעות, יש לי הזדמנות להוסיף לו.

קריאות: לא.

מאיר כהן: חבריה, אתם עושים ככה, אבל מה קורה עם זה?

יעקב מרגי: מאיר, המצב נכון להיום הוא כך, מסכים איתך, אני רוצה לקבל תשובות מה הולך להיות בשינוי.

מאיר כהן: זה המון כסף, זה מבורך, 240 מיליון שקל זה המון.

יעקב מרגי: בנוסף ל-1.2 מיליארד שקל.

מאיר כהן: נכון.

מירי נבון: כרגע אני מובילה את הרפורמה.

מירי נבון: חברים, רק להגיד במילה לגבי הפיתוח המקצועי ולגבי השעות הללו.

מירי נבון: התקציב הזה מיועד למנהל בית הספר גם לשעות שהוא ירכוש מהמתי"א, גם לעשות פיתוח מקצועי בתוך חדר המורים שלו.

מירי נבון: הוא רוצה להביא עכשיו איזושהי הרצאה מלומדת על שילוב והכלה.

מאיר כהן: זה לא מה שהוא אמר.

מאיר כהן: בסדר גמור, טוב.

דודי מזרחי: כל המשאבים לטובת הילדים.

מירי נבון: אני רוצה לדייק את הדברים.

מירי נבון: בוודאי שהוא לא אמור לרכוש בזה עוד שעות מתמטיקה, זה לא הסיפור, וזה יהיה מוגדר היטב.

יעקב מרגי: השאלה אם יהיה פיקוח ובקרה על זה, זה מה שמאיר שאל.

מירי נבון: תהיה הגדרה מאוד מאוד ברורה.

מירי נבון: אנחנו עומדים על הרגליים האחוריות בעניין הזה, בוודאי שזה לא כדי להשלים, ממש לא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דודי, סיימת?

יעקב מרגי: רחלי, שי, מירי, להוסיף?

יעקב מרגי: הועלו אתמול טענות, שאלות.

רחלי אברמזון: אני רק רוצה להתייחס.

רחלי אברמזון: יצאה חברת הכנסת יעל גרמן.

יעקב מרגי: הפרוטוקול שלה נשאר.

רחלי אברמזון: אני כן רוצה להתייחס ולומר שברוב המקרים, גם היום, ישנה הקשבה באמת להורים ולרצון שלהם, יחד עם זה, אנחנו באמת מזהים שישנם מקומות שבהם הוועדה היא ועדה מקצועית שקובעת גם מהי דעתה, וכך מכוון התלמיד.

רחלי אברמזון: ואני אדייק ואומר שזאת הסיבה שלא נהיה מוכנים לוותר על בחירת הורים בחוק.

רחלי אברמזון: גם אם היום בחירת ההורים היא בנתון בשקיפות מלאה מה יש להם ומה עומד לרשותם בעניין הבחירה.

יואב קריים: היא לא בשקיפות.

רחלי אברמזון: היא בשקיפות מלאה.

יעקב מרגי: יואב, שמענו, לא להפריע.

קארין אלהרר: רחלי, איפה השקיפות?

יעקב מרגי: קארין, תני לה.

רחלי אברמזון: אנחנו יושבים כאן כבר כמה דיונים, זאת מהות.

קארין אלהרר: - - -

יעקב מרגי: לא, לא, סליחה, קארין, תנו לה לדבר.

יעקב מרגי: היא ישבה ושמעה אתמול בסבלנות, שמעה אותך, תני לה להסביר.

רחלי אברמזון: שאלתם שאלות על שאלון רמת התפקוד, על הכול, יגיע הרגע ואנחנו נסביר.

רחלי אברמזון: אני רק רוצה לומר שזאת הסיבה שבגינה לא נוותר.

רחלי אברמזון: אנחנו באמת חושבים שבחירת ההורים היא משמעותית ויש לה מקום.

קארין אלהרר: רגע, אני לא חושבת שבחירת הורים משמעותית?

רחלי אברמזון: ברור.

קארין אלהרר: השאלה אם היא קיימת דה-פקטו או רק על הנייר.

יעקב מרגי: היא קיימת.

קארין אלהרר: אבל היא לא.

יעקב מרגי: היא קיימת.

רחלי אברמזון: היא קיימת.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: סליחה, היא קיימת.

רחלי אברמזון: בחירת הורים שזה לא רק תפקיד.

יעקב מרגי: היא קיימת במצב א' ובמצב ב'.

יעקב מרגי: זה שמצב ב' בעינייך נראה לא מספק - - -

קארין אלהרר: רק בעיני?

יעקב מרגי: רגע, תני לי לסיים את ההתנסחות.

יעקב מרגי: זה שמצב ב' – כרגע אני מדבר איתך – שבעיניך לא מספק - - -

קארין אלהרר: בעיניך הוא מספק?

יעקב מרגי: תני לי לדבר.

יעקב מרגי: הוא לא מספק, אבל הוא לא מעקר את זכות והאפשרות של הבחירה.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: סליחה, עם כל הכבוד, עברית גם אנחנו יודעים, למרות שהיא שפה קשה.

יעקב מרגי: תקשיבו, חד-משמעית זה לא מספק.

יעקב מרגי: הלוואי שהייתי יכול לקבל יותר, כולנו רוצים יותר.

יעקב מרגי: אבל לומר: רבותיי, שחור-לבן, אין זכות בחירה, זה מצב - - -

קארין אלהרר: חוק זה שחור ולבן.

יעקב מרגי: לא נכון.

יעקב מרגי: אני לא מסכים.

קארין אלהרר: בוא, מה, שנה א' בבית ספר למשפטים זה שחור או לבן.

יעקב מרגי: סליחה, יש ויכוח בינינו אם המצב הנוכחי היום בחינוך המיוחד לעומת ההגדרה שהתקציב הולך עם הילד במצב הנתון הוא יותר טוב.

יעקב מרגי: יש ויכוח.

יעקב מרגי: אני סובר שכן, חלקכם אומרים שלא.

יעקב מרגי: ולכן אתם אומרים שהבחירה היא מילים בעלמא ולא ממשית.

יעקב מרגי: אני סובר שיש פה זכות בחירה.

יעקב מרגי: זהו?

יעקב מרגי: נגמרו לכם התשובות לכל השאלות של אתמול?

יעקב מרגי: אז בבקשה, שי.

מאיר כהן: יש לי עוד כמה שאלות לגבי הדבר הזה, בבקשה, אם תוכלו לענות לי.

יעקב מרגי: בבקשה.

מאיר כהן: א'.

מאיר כהן: מי מכשיר את הסייעות?

מאיר כהן: החוק הזה נותן להם איזה פרק מיהן, מה המקצועיות שלהן, מי מקבל אותן לעבודה, זה אחד.

מאיר כהן: הדבר השני, אמרנו, זה כוח האדם.

יעקב מרגי: גם מי מכשיר את המורים.

מאיר כהן: המורים זה פרק אחר, כי דיברתי עם בן דויד, ובצדק, הטענה שלהם, היות שאני מורה, חייבים להכשיר הכשרה רוחבית.

יעקב מרגי: שיהיה מערך השתלמויות.

מאיר כהן: היום המורים מקבלים הכשרה אולי בקושי בכיתה הטרוגנית שלא יהיו בה קצוות.

קארין אלהרר: קורס בחירה.

מאיר כהן: ברגע שמכניסים כיתות שילוב הם חייבים לקבל הכשרה משמעותית.

מאיר כהן: הדבר השני, בסופו של יום כשאנחנו באים לתוך המערכת מי הקודקוד, מי האחראי לשילוב של הילד?

איתן ברושי: רציתי להגיב גם על זה.

מאיר כהן: מתי"א, המנהל, משרד החינוך, יושב-ראש הרשות המקומית, שלמה השכן?

מאיר כהן: מי?

יעקב מרגי: נאמר, תחזרו על זה בצורה ברורה חד-משמעית.

רחלי אברמזון: מנהל בית הספר.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להצטרף להערה.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: אתה רוצה להוסיף על ההערה שלו?

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, זו לא תשובה, רחלי, כי פה אמרתם דברים אחרים.

יעקב מרגי: את לא יכולה היום להגיד מנהל בית ספר ערטילאי ככה.

יעקב מרגי: מה, בחייכם.

רחלי אברמזון: אתם שואלים שאלות בלי באמת לאפשר.

יעקב מרגי: תנו לו להוסיף, ותענו לו תשובה.

יעקב מרגי: יש תשובה חסרה ויש תשובה מלאה.

יוסי יונה: יכולות להיות גם שאלות רטוריות.

יעקב מרגי: לא, אין אצלי שאלות רטוריות.

רחלי אברמזון: בוודאי שהיא לא רטורית.

יעקב מרגי: רק אני שואל שאלות רטוריות.

מאיר כהן: אתה יודע מה רטורי ומה לא?

יעקב מרגי: קודם כול, יוסי יונה רצה לומר לך שהוא הגיע.

יעקב מרגי: בדרך הזו הוא אמר לי שהוא הגיע, זהו.

יעקב מרגי: עכשיו איתן ברושי מדבר.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, לפי דעתי זאת לא שאלה, אלא זאת מחלוקת.

איתן ברושי: מה שאמרה חברתי יעל גרמן שיצאה, היא הייתה ראשת עיריית הרצלייה, שאלתי אותה: את כראשת עיריית הרצלייה, היא עיר מהגדולות בישראל, את צריכה את משרד החינוך כדי לנהל את החינוך המיוחד לתושבים שלך?

איתן ברושי: והשאלה שנשאלה פה מי מחלק את ה-240 וכו', לא פעם מדברים על ניהול עצמי ועל סמכויות, לא פעם מדברים על העצמת הראש של המנהל ושל מנהל אגף החינוך.

איתן ברושי: והנה, אתם ממשיכים לרוקן מסמכויות את המערכת של השלטון המקומי, שהיא לא פחות טובה מהשלטון המרכזי.

איתן ברושי: מאיר, אני רוצה להצטרף למה שאמרת.

איתן ברושי: אני לא יכול להישאר פה בכל הדיונים.

איתן ברושי: אני רק אומר שהשאלה של מי המפקד, מי המנהל, מי מקור הסמכות, מי קובע, היא השאלה גם של חוסר היכולת לתת תשובה.

איתן ברושי: האם תושב הרצלייה צריך לפנות לירושלים כשיש לו שאלה של החינוך המיוחד?

יעקב מרגי: אתה יודע מה אתה עושה עכשיו?

יעקב מרגי: היא אמרה משהו, קבעת את זה למציאות עגומה, עכשיו אתה שואל שאלה.

מאיר כהן: תן להם לענות.

איתן ברושי: תיאמתי איתה, לכן אני חוזר ואומר כמי שהיה ראש רשות, כמי שהנושא יקר לו, ושאלת החינוך המיוחד היא שאלה שהייתה צריכה להיות מטופלת, והגירעון הזה שאמרתם בכיתות לא היה צריך להיווצר, וזאת לא טובה שאתם עושים, ואל תיקנו את ההסכמות לחוק במיליארד שקל.

איתן ברושי: יש חובה לטפל בחינוך המיוחד.

איתן ברושי: ומצד שני, אני חושב שברמה העקרונית הרשות המקומית היא מקור הסמכות, היא זאת שצריכה לנהל את החינוך של ילדיה גם אם זה יהיה ברמה מרחבית.

איתן ברושי: בדברים יותר גדולים היא מחליטה, כמו ועדות לבנייה וכו'.

איתן ברושי: אני חושב שאתם טועים.

איתן ברושי: אתם לוקחים על עצמכם גם אחריות מיותרת.

איתן ברושי: תלמדו משהו, מי שמעורב במחלוקת לא יכול להיות זה שפוסק אחר כך.

איתן ברושי: תישארו הרמה המבררת, הפוסקת, המגשרת, אל תנהלו את הרמה של הילד וההורים.

איתן ברושי: תשאירו את זה לשלטון המקומי, זה התפקיד שלהם, אלה התושבים שלהם, הם נבחרו לשם כך.

יעקב מרגי: הגשת אתמול הסתייגות, הנה, נימקת אותה, אפילו שלא היה העיתוי שלה נימקת אותה.

קארין אלהרר: פעם שנייה.

יעקב מרגי: פעם שלישית, איזו שנייה.

איתן ברושי: אבל עכשיו זה חוזר על עצמו במשך הדיון.

יעקב מרגי: זה אותו דיון, עוד לא סיימנו אותו.

איתן ברושי: נכון, אבל פה נשאלת השאלה איך הורים פונים ליעל גרמן והיא פונה לירושלים במקום לומר שזאת אחריות העירייה או השלטון המקומי בכל מתכונת - - - .

איתן ברושי: תודה רבה.

יעקב מרגי: איתן, תודה, ברור.

יעקב מרגי: רחלי, תעני למאיר לשאלה שלו.

קארין אלהרר: גם סייעות.

יעקב מרגי: אמרת מנהל בית ספר.

יעקב מרגי: השתלמויות, מי מנהל את זה?

רחלי אברמזון: אני רוצה לומר שברמת הילד בתוך בית הספר בואו לא נתבלבל, יש מנהל בית ספר וצוות מקצועי, וכולכם יודעים את זה, עם צוות שעומד לרשותו כדי לנהל את כל המערך הזה.

רחלי אברמזון: יש פסיכולוג, יש יועצת.

מירי נבון: יש רכז שילוב.

רחלי אברמזון: יש רכז השתלבות.

רחלי אברמזון: יש מספיק צוות מקצועי.

יפה בן דויד: לא בכל בית ספר.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: ששש.

רחלי אברמזון: על בתי הספר קיים מערך פיקוח.

רחלי אברמזון: ליד מערך הפיקוח יש גוף שתומך שהוא מרכזי התמיכה היישוביים, המתי"אות שמלוות בידע המקצועי.

רחלי אברמזון: אנחנו מתחילים להרים את הקומה מעל, ויש מחוז, ומעל המחוז יש את המטה בירושלים.

רחלי אברמזון: לכן כששואלים מי אחראי על הילד – אבל אתה שאלת שאלה הרבה יותר רחבה מבחינת המדיניות – אז ברור שנושא הסייעות, מועסקות הסייעות על-ידי הרשויות המקומיות.

רחלי אברמזון: רשויות מקומיות הן אלה שבוחנות ורואות, גם יש להן את הפיתוח המקצועי שהוא כמובן - - -

יפה בן דויד: ממש לא.

יעקב מרגי: יפה, לא, לא יהיה, עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: כשאת תדברי ויצעקו לך לא, לא, ככה, לא.

יעקב מרגי: תני לה לדבר.

יעקב מרגי: יש לך הערות, תקבלי רשות דיבור.

מאיר כהן: אבי ביטן, היא צודקת?

אבי ביתן: - - -

מאיר כהן: אז תגיד את זה, אתה מנהל אגף חינוך.

אבי ביתן: כשייתנו לי לדבר.

יעקב מרגי: סליחה, לא, רבותיי, תנו לה לסיים.

יעקב מרגי: תאמינו לי שאלו שאלות שמתבקשות, אבל תנו לסיים.

רחלי אברמזון: ישנו מערך הדרכה שהוא מותאם וגם מוסכם יחד איתנו.

קארין אלהרר: איפה?

יעקב מרגי: רגע, גברתי.

רחלי אברמזון: על תוכנית הכשרה אנחנו יושבים כל הזמן עם השלטון המקומי, אנחנו נמצאים שם בתוך המקום הזה.

רחלי אברמזון: אני רוצה לומר שיש מקומות שבהם הכשרת הסייעות, ויעידו חבריי, אם הם לא דואגים לפיתוח המקצועי בתוך הרשויות שלהם – יושבים כאן עמוס תמם, יושבת כאן רות יצקן – אני חושבת שהם מספיק יכולים - - -

מאיר כהן: רחלי, בכבוד גדול אני אומר את זה.

יעקב מרגי: מאיר, תן לה לסיים.

מאיר כהן: בכבוד גדול אני אומר לך את זה, כשאת אומרת: יש מקומות, זה בדיוק העניין.

מאיר כהן: את לא יכולה להגיד: יש מקומות כאלה ויש מקומות כאלה.

מאיר כהן: אנחנו מתעסקים בילדים, וצריכה להיות החלטה ברורה של כולם.

רחלי אברמזון: לכן היום אנחנו בדיוק נמצאים בשלב ההסדרות האלה.

יעקב מרגי: או.

רחלי אברמזון: כדי לעגן את הדברים האלה בצורה ברורה.

מאיר כהן: החוק מסדיר את זה.

מאיר כהן: היא מתחילה לענות.

רחלי אברמזון: ברורה ואחידה, זה בלי להתבלבל.

רחלי אברמזון: זאת בדיוק הנקודה, וזאת הסיבה לשינוי המהותי הזה.

יעקב מרגי: רחלי, תודה.

יעקב מרגי: כשדנו בתיקון התקנות של ההסעות של הילדים עם הצרכים המיוחדים – שלא בוער כנראה לגופים שאמורים לשרת אותם לקדם אותם – עלתה השאלה הזו.

יעקב מרגי: אנחנו עושים הסדרה, תקינה חדשה, ניהול חדש של מערך ההסעות, מי מדריך את המלווים?

יעקב מרגי: ושם נתנו פרק מיוחד של תקציב מיוחד לשלטון המקומי.

אורה חכם: - - -

יעקב מרגי: אורה, את פעם רביעית היום מפריעה לי.

מאיר כהן: אורה, נחזיר אותך לתיכון בסוף.

יעקב מרגי: יש התייחסות מיוחדת בתוך תקציב שמקבלת הרשות להסעות, הדרכה של אותם צוותים.

יעקב מרגי: אני לא זוכר, תקשיבי, לכן אני כועס כשאנשים קופצים תוך כדי תגובה.

יעקב מרגי: במהלך הדיונים שעשינו כאן לא עלתה השאלה הזו, עלתה השאלה של הדרכת צוותי חינוך, עלתה השאלה של הכשרת עובדי הוראה לחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: נושא הסייעות, צריך לומר בכנות, לא עלה בדיונים.

רחלי אברמזון: הסייעות - - -

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: כשאת אומרת שהיום הרשויות עושות זאת, אנא תתכבדי ותראי לי מאיפה זה בא היום.

יעקב מרגי: אני אומר לך שנכון להיום הסייעות לא מקבלות שום הדרכה, יתקנו אותי.

יפה בן דויד: נכון.

קריאה: זה נכון מאוד.

רותי ויס: מיוזמה חופשית.

יעקב מרגי: ביקשתי שתאשרו?

יעקב מרגי: רק תתקנו אם אני טועה.

יפה בן דויד: אנחנו מחזקים.

יעקב מרגי: לא, זה מפריע.

יעקב מרגי: רבותיי, רחלי, אני מבקש, תשובה כזו יכולה לערער את כל מהלך החקיקה, ואני לא רוצה לדלג עליה.

קריאה: זו רשות מקומית.

יעקב מרגי: לא רוצה לדלג עליה.

יעקב מרגי: אם צריך להכשיר, תבואי ותגידי לי: מקצועית לא צריך להכשיר את הסייעות, נתמודד עם זה.

יעקב מרגי: כן או לא, נתמודד.

יעקב מרגי: אבל לומר דבר שלא מתקיים, אני לא יכול לבלוע את זה, זה לא יכול לעבור לידי.

יעקב מרגי: כרגע אין הכשרת סייעות, אלא אם כן נקבל התייחסות מיוחדת מקצועית, צריך, לא צריך, ואם כן, איך זה נעשה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לא צריך לעזור לי.

יואב קריים: עוד דבר אחד.

יעקב מרגי: יואב, אתה רק רוצה דבר אחד מתחילת הדיונים.

יואב קריים: אבל הם הבטיחו משהו שהם לא אמרו עכשיו.

יואב קריים: הם הבטיחו במהלך הדיונים שבחוזר מנכ"ל תהיה פונקציה חדשה שנקראת "רכז שילוב".

יעקב מרגי: היא אמרה.

יעקב מרגי: רגע, מירי, למה כעסתי?

יעקב מרגי: תקשיבו, יואב, זאת טעות קטלנית של ההתפרצויות, הכי קל.

יעקב מרגי: לא ייחדנו את הדיון הזה לכם, מיצינו איתכם אתמול.

יעקב מרגי: ביקשנו את המשרד.

יעקב מרגי: המשרד בא, ועכשיו הוא אמור לתת התייחסויות.

יעקב מרגי: תוך כדי שרחלי התחילה לומר את התשובה קפצו כולם ולא שמעו את ההמשך.

יעקב מרגי: השלימה אותה מירי נבון, וחזרה רחלי ואמרה את זה: רכז השילוב לא נעלם.

יעקב מרגי: לכן כשהיא אמרה מנהל, גם אני חטאתי כמוכם ואמרתי לה שזאת לא תשובה, שזאת תשובה חלקית, לא מקובל עליי.

יעקב מרגי: יש את הצוות המקצועי, יש את רכז השילוב, הכול, לא נעלם שום דבר.

רחלי אברמזון: בוודאי שלא נעלם.

יעקב מרגי: אבל צריך לומר את זה, וצריך לומר את זה באסרטיביות, כי האנשים האלה צריכים את האסרטיביות.

מירי נבון: יש כבר 2,000 רכזי השתלבות.

מירי נבון: 2,000 אנשים במהלך תשע"ח קיבלו במשך כל השנה פיתוח מקצועי, 2,000 רכזי השתלבות.

מירי נבון: נקודה.

יעקב מרגי: זה צריך להיאמר, אנחנו לא צריכים לחלוב את המידע הזה.

מירי נבון: אז אני אומרת.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: בבקשה, שי.

אילן שי: אני הולך פחות או יותר לפי הסדר שרשמתי.

אילן שי: אני רוצה לומר איזה דבר מקדים.

אילן שי: אני חושב שצריך לקרוא את ההערות שבסוף הטבלה.

אילן שי: בטבלה באמת זה מאוד חוזר על עצמו.

אילן שי: אני חושב שההערות חשובות.

אילן שי: ההערה הראשונה היא לעניין העיגון של סל מחוז בחקיקה.

אילן שי: זה נשמע ניסוחים שונים מכמה אנשים, והעמדה שלנו, אנחנו מתנגדים לעיגון של סל מחוז שבמסגרת החקיקה.

יעקב מרגי: למה?

אילן שי: כי סל מחוז הוא סל שלא עוסק רק בחינוך מיוחד, הוא מגוון של מענים שנותן המחוז לצרכים משתנים שיש גם בחינוך הרגיל, גם בחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: מקבל.

יעקב מרגי: למה קראנו לחוק הזה חינוך מיוחד?

יעקב מרגי: ילדים מיוחדים?

יעקב מרגי: הם צריכים התייחסות מיוחדת.

יעקב מרגי: זה לא בא כי לא מאמינים, רק מהצד שלא מאמינים.

יעקב מרגי: בפרקטיקה יש התנהלות, והמציאות מכתיבה את החיים, אין מה לעשות.

יעקב מרגי: אם אני רוצה שסל המחוז שמדבר על הילדים המיוחדים יהיה מעוגן, אנא תעגן לי אותו בנפרד מסל המחוז, או תן התייחסות בתוך סל המחוז שתהיה הגדרה מיוחדת איך מנוהל הסיפור.

יעקב מרגי: אם אני מתנהל עם הילדים המיוחדים האלה - - -

קריאה: - - -

יעקב מרגי: אז בואי נבטל את חוק החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, החשש קיים.

יוסי יונה: אדוני, אני רוצה להגיד משהו.

יעקב מרגי: הרגשת שהנשימה שלי השתחררה?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: לא הרגשת, אז תן לי להשתחרר רגע, בבקשה.

יעקב מרגי: לכן, אני אומר שאני לא מקבל, ולכן עצרתי אותך בהתחלה.

יעקב מרגי: נכון שעד היום – אבל היום אנחנו מתקנים ורוצים התייחסות מיוחדת.

יעקב מרגי: אם אתה מתרץ לשאלות שלי, אתה אומר לי שיש סל מחוז, אנא תעגן לי אותו.

דודי מזרחי: אבל לא נוכל כל תת - - -

יעקב מרגי: לא תת.

דודי מזרחי: אני מקבל את מה שאתה אומר.

דודי מזרחי: אנחנו מתחייבים לעגן את זה בצורה מוסדרת בחוזר מנכ"ל.

יעקב מרגי: אתם רושמים את הדברים האלה?

יעקב מרגי: כל ההתחייבויות של - - -

מירב ישראלי: דודי, אני רוצה להגיד כאן משהו.

דודי מזרחי: מלכתחילה לא היינו מעגנים את זה.

דודי מזרחי: מלכתחילה מה שהיינו עושים, פשוט מבחינתנו לפחות אי-אפשר כל היבט מהסוג הזה לעגן בחקיקה הראשית, צריך להגיד את זה ביושר.

יעקב מרגי: אני מסכים איתכם.

דודי מזרחי: אגב, לזכותם של חלק מהגורמים שיושבים כאן, אנחנו מסיימים כאן את כל הדיונים בוועדה, בעצם יש כאן שתי תוספות שמעגנות דבר שאין לו אח ורע בחינוך, בשום מקום אחר לא מעוגן, בחוק חינוך לא כתוב כמה שעות תלמיד צריך לקבל באף סיטואציה.

דודי מזרחי: זאת הפעם ראשונה – אומנם, זה נכון, קיבלנו את המצב הקיים שהוא לא אידאלי עבור חלקים ואנחנו רוצים גם לשנות אותו, אבל הכנסנו את זה לתוספת.

יעקב מרגי: חוק החינוך המיוחד היום, צריך שייאמר, הוא מופשט מאוד.

מירב ישראלי: זה גם עידן אחר.

מירב ישראלי: היום אנחנו בעידן של - - -

יעקב מרגי: לכן אני אומר לך, הבקשה לייחד בדרך כלשהי בסל מחוז את החלק של הילדים עם הצרכים המיוחדים, צריך לעשות זאת.

יעקב מרגי: תמצאו ותיתנו לי תשובות.

מירב ישראלי: אי-אפשר לחוקק כמו בשנות השמונים.

מירב ישראלי: אני רוצה להגיד מבחינת ניסוח זה חשוב לי.

מירב ישראלי: גם הסל המוסדי של משרד החינוך, הרי אמרנו שהוא כולל גם את הילדים שהם מחוץ לחוק חינוך מיוחד, זאת אומרת, הוא לא כולל - - -

יעקב מרגי: לקויות למידה.

מירב ישראלי: נכון.

דודי מזרחי: לקויות למידה בפנים.

דודי מזרחי: הרי הכנסנו את כולם בהתאם לתוספת הראשונה.

יעקב מרגי: שלא חוסים תחת החינוך.

דודי מזרחי: מי שלא חוסה תחת החוק לא חוסה תחת החוק.

מירב ישראלי: זאת אומרת שהם גם יקבלו מהסל הסטטיסטי.

מירב ישראלי: אמרנו שנמצא לזה פתרון ניסוחי, אם אתה זוכר.

דודי מזרחי: בסל הסטטיסטי – לא אמרנו את זה.

אילן שי: זה לפני השינוי שהוספנו את התוספת השנייה עם כל התלמידים - - -

רחלי אברמזון: כי הרי בהתחלה רצינו להוציא אותם.

מירב ישראלי: זאת אומרת שכל לקות למידה, גם קלה, נכנסים לחינוך המיוחד.

דודי מזרחי: בהתאם לתוספת הראשונה.

מירב ישראלי: אני לא מדברת על זה.

מירב ישראלי: אני מדברת על ילדים שהם כן - - -

קארין אלהרר: שהם עם קושי אבל לא מאובחנים.

רחלי אברמזון: הם נשארים בסל הסטטיסטי.

מירב ישראלי: אז הם מחוץ לחוק.

דודי מזרחי: מה קורה היום?

דודי מזרחי: הרי היום במסגרת מה שקורה בוועדות - - -

יעקב מרגי: הם מחוץ לחוק.

מירב ישראלי: זה מה שאמרתם, זה השינוי.

קריאות: - - -

אילן שי: ילדים שהם לא לקויים לא בפנים.

יעקב מרגי: זה חוזר לחשש שאמרתי בתחילת הדיון.

רחלי אברמזון: בכלל לא.

יעקב מרגי: את רוצה לומר לי למה אני כיוונתי?

רחלי אברמזון: לא אתה, אני מדברת עליי.

יעקב מרגי: אולי לא הבנתי נכון, אבל תקשיבי, נכון להיום בסל הסטטיסטי יכנסו תלמידים שלא תחת ההגדרה של חוק חינוך מיוחד.

קארין אלהרר: הם לא מאובחנים.

יעקב מרגי: תגדירי איך שאת רוצה.

יעקב מרגי: אני רוצה לנסח את זה ככה, אל תפריעי לי.

קארין אלהרר: אני עוזרת להם להבין.

יעקב מרגי: הם יבינו אותי.

יעקב מרגי: אם הם לא יבינו הם ישאלו.

יעקב מרגי: אני שוב חוזר, מהסל הסטטיסטי ייהנו תלמידים שחוסים תחת חוק החינוך המיוחד, נמצאים בהגדרה של מוגבלויות כאלה ואחרות.

רחלי אברמזון: נכון.

יעקב מרגי: וגם תלמידים שזכאים לסיוע ולא חוסים תחת החינוך המיוחד.

מירב ישראלי: זה מה שאמרתי.

דודי מזרחי: לא, רגע.

יעקב מרגי: מה לא? תסביר.

דודי מזרחי: אסביר.

מירב ישראלי: זה מה שנאמר.

יוסי יונה: אדוני, בורחים מהנושא.

יעקב מרגי: לא בורחים משום נושא.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: נחזור אליו, לא מוותרים על כלום.

רחלי אברמזון: כשהוצאנו זה היה ככה.

דודי מזרחי: אני רוצה רגע לעשות סדר.

דודי מזרחי: יש היום סדר גודל של 100,000 ילדים שמקבלים מענה מהסל הסטטיסטי.

רחלי אברמזון: נכון.

רותי ויס: בוועדות שילוב.

דודי מזרחי: בוועדות שילוב.

רותי ויס: תגיד את זה, בדיוק.

דודי מזרחי: הנה אמרתי.

רותי ויס: כי צריך לתת את זה.

דודי מזרחי: בסדר, בוועדת שילוב.

יעקב מרגי: תודה על העזרה.

יעקב מרגי: זהו.

דודי מזרחי: 100,000 ילדים עוברים ועדת שילוב בית ספרית.

דודי מזרחי: אלו המוגבלויות הפחות מורכבות.

יעקב מרגי: אבל הם עדיין חוסים תחת החוק.

דודי מזרחי: חוסים תחת החוק.

יעקב מרגי: חייב להבהיר ולומר זאת.

יפה בן דויד: אלה הילדים - - - אותם, 100,000?

דודי מזרחי: היו כל מיני מנעדים.

דודי מזרחי: חוות הדעת של אגף חינוך מיוחד אצלנו, שבחלק מהמקרים, כמו מבחינה מקצועית, הם לא בהכרח אפילו ילדי חינוך מיוחד, והיה על זה ויכוח.

דודי מזרחי: בכל מקרה אמרנו והתחייבנו לאורך כל הדרך, בניגוד לכל מיני דברים שנאמרו, שלא נגרע אפילו שקל אחד מהמענים.

דודי מזרחי: אבל בשל החששות שהועלו כאן ובעקבות הדיונים בוועדה החלטנו לא לשנות במילימטר את הסטטוס קוו הקיים, הם עדיין כולם חוסים תחת החוק מהתקציב הסטטיסטי.

דודי מזרחי: כל מי שמקבל מהתקציב הסטטיסטי, והתקציב הסטטיסטי ה-5.4% הם כולם ילדי חינוך מיוחד, נקודה.

מירב ישראלי: אז מבחינתך כל הילדים האלה הם רמת תפקוד 1?

דודי מזרחי: בהתאם למה שמופיע בתוספת.

מירב ישראלי: זאת שאלה חשובה, כי אתה לא יכול לדעת.

מירב ישראלי: זה חייב להיכנס לתוספת.

יעקב מרגי: היא שואלת אותך שאלה.

יעקב מרגי: שמת תוספת לחוק, נכון?

רותי ויס: התשובה היא כן.

דודי מזרחי: בתוספת הראשונה לא אני הגדרתי, הגדירה רחלי אברמזון והשירות הפסיכולוגי, הגדירו בהתאם לרמות התפקוד, צילמו מצב קיים בהתאם לחוזר מנכ"ל.

קארין אלהרר: השאלה פשוטה.

דודי מזרחי: אבל אני עונה.

קארין אלהרר: אבל, דודי, השאלה פשוטה, איפה הם הילדים האלה?

קארין אלהרר: מי הם?

קארין אלהרר: איזה דרגת תפקוד הם?

קארין אלהרר: כי אם הם לא דרגה - - -

דודי מזרחי: בואי נפתח את התוספת הראשונה.

רחלי אברמזון: אני אגיד.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע.

דודי מזרחי: במילימטר המצב הקיים לא משתנה.

מירב ישראלי: אולי לא הבנתי, אמרתם שלפי המצב היום מקבלים מהסל הסטטיסטי גם ילדים שהם ילדי חינוך מיוחד וגם ילדים שלא מוגדרים כילדי חינוך מיוחד.

קריאות: - - -

הדס אגמון: דודי, תסבירו שהיה שינוי.

יעקב מרגי: ששש.

רחלי אברמזון: אני רוצה, בבקשה.

רחלי אברמזון: הסל הסטטיסטי הוא סל שבו מנוהלות ועדות שילוב מתוקף חוק.

יעקב מרגי: חינוך מיוחד.

רחלי אברמזון: והילדים מתוקף חוק נכנסים לזכאות לקבל - - -

יעקב מרגי: למה לא תיקנתם אותי בתחילת הדיון כשאמרתי את זה?

מירב ישראלי: זהו, כי הבנו אחרת.

יעקב מרגי: כולנו הבנו אחרת.

רחלי אברמזון: רק שנייה, בבקשה.

רחלי אברמזון: נכון שמבחינת הצרכים של בית הספר, וזה מה שאמרנו, בית הספר לפעמים גם הכניס למתן מענה תלמידים שלא מוגדרים כתלמידי חינוך מיוחד עם זכאות.

מירב ישראלי: אז מה יהיה עם אלה?

רחלי אברמזון: רגע.

יפה בן דויד: היה מותר לו 10%.

יעקב מרגי: יפה, זה מפריע.

יעקב מרגי: תנו לה.

יעקב מרגי: היא באמצע ההסבר.

יעקב מרגי: אתם כבר הבנתם, כבר חוקקתם את החוק, הרצתם אותו בפיילוט והוא הצליח.

יעקב מרגי: תנו לי, אני עוד לא הבנתי, אני עוד לא שם.

רחלי אברמזון: ומתוך זה הבנו שאולי צריך לשחרר את הסל הזה לטובת בית הספר ולהגיד: זה לא סל חינוך מיוחד.

מירב ישראלי: נכון, בדיוק.

רחלי אברמזון: זה סל מענים בית ספרי שייתן מענה לכלל התלמידים.

מירב ישראלי: זה בדיוק מה שאמרתי.

רחלי אברמזון: ואז אמרנו: בואו נשחרר את הסל הזה, וגם הילדים עם המוגבלות, למשל, עם לקויות למידה ברמת תפקוד 1 יכולים ליהנות מהסל הזה בדיוק כמו שהם נהנו בעבר.

קארין אלהרר: אז מה היה עם ילדים של פעם?

יעקב מרגי: רגע, ששש.

רחלי אברמזון: ויכולים עוד ילדים להיכנס.

מירב ישראלי: מה זה העוד ילדים האלה?

רחלי אברמזון: אותם ילדים שלא קיבלו מתוקף חוק את המענה.

רחלי אברמזון: בתוך הסל קיבלו אותו אבל לא מתוקף חוק.

רחלי אברמזון: אבל נשמעה כאן בקשה ונשמעה כאן דאגה מאוד גדולה שאותם תלמידים עם לקויות למידה, למשל ברמת תפקוד 1, או אותם תלמידים עם עיכוב התפתחותי כזה או אחר שמקבלים את המענה, לא יקבלו מחר את המענה הזה.

רחלי אברמזון: החזרנו אותו חזרה, בתוך הטבלה הוא מופיע כסל מענה מוסדי.

רחלי אברמזון: שינינו, במקום לקרוא לו סטטיסטי – אני בכלל לא אוהבת את "הילדים הסטטיסטיים" ו"הילדים הדיפרנציאליים" – זה סל תקצוב.

מירב ישראלי: זה מה שאני מנסה להבין.

קארין אלהרר: אני לא מצליחה להבין.

רחלי אברמזון: רגע, סל התקצוב הזה יכול לתת היום מענה לאותם תלמידים שהם זכאים מתוקף חוק לקבל במוגבלות, בלקויות למידה, בהתפתחותי, בהתנהגותי רגשי, מ-1 ו-2, בדרגות תפקוד כאלה לקבל את המענה.

יוסי יונה: ובתוספת.

רחלי אברמזון: ומה עשינו?

רחלי אברמזון: אפשרנו גם מרחב למענה נוסף שמנהל בית הספר יכול להכניס פנימה עוד יותר.

רחלי אברמזון: כי אם אני מחשבת את זה מתוך 2.4 מיליון תלמידים, 120,000 - - -

קארין אלהרר: אני לא מבינה.

מירב ישראלי: גם אני לא מצליחה להבין מה זה המענה הנוסף הזה.

יעקב מרגי: רחלי, יש לנו קושי.

מירב ישראלי: אז מה המענה הנוסף הזה?

קריאות: - - -

רחלי אברמזון: בואו נגיד 5.4% - - -

יעקב מרגי: רגע, רחלי, חזרת על זה ארבע פעמים ועדיין לא קיבלנו את התשובה.

יעקב מרגי: תקשיבי, אשאל בדרכי.

רחלי אברמזון: אין בעיה.

מירב ישראלי: אני צריכה לנסח את זה עכשיו.

יעקב מרגי: קודם כול אני רוצה להבין את זה בדרכי, בלי החוק ובלי התיקון.

יעקב מרגי: היום הילדים שלא חוסים תחת חוק חינוך, לא המשולבים, לא אלה שחוסים תחת החוק, בעלי אותם לקויות למידה - -

מירב ישראלי: קלות.

יעקב מרגי: - - קלות שלא חוסים תחת חוק חינוך מיוחד, ממה הם קיבלו את הסיוע בבית הספר?

יוסי יונה: עד היום.

יעקב מרגי: עד היום.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים כרגע על המצב נכון להיום.

רחלי אברמזון: תלוי.

רחלי אברמזון: אם הם לא קיבלו זכאות לשירותי חינוך מיוחד - - -

יעקב מרגי: הוא בא עם אבחון על לקות למידה שהיא לא בחוק החינוך המיוחד.

רחלי אברמזון: אז מבית הספר.

רחלי אברמזון: מתוך בית הספר, מהמשאבים שקיימים שם, אם יש שעות תגבור, אם יש - - -

אילן שי: שעות של פרטני בבית ספר.

יעקב מרגי: פרטני.

יעקב מרגי: לא הסל המוסדי ולא הסטטיסטי.

רחלי אברמזון: לא.

יעקב מרגי: עכשיו אנחנו מייצרים – אם אני מבין אותך – את הסל הסטטיסטי, את קוראת לו סל מוסדי, לאותם ארבעה טורים בתוספת השנייה.

יעקב מרגי: ארבעת הטורים האלה חוסים תחת חוק חינוך מיוחד?

דודי מזרחי: כן.

רחלי אברמזון: כן.

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: אמרת שעכשיו כשאת נותנת לבית הספר את הסל הזה את מאפשרת לו קצת גמישות ולפתוח.

רחלי אברמזון: נכון.

יעקב מרגי: לאיזה תלמידים את מתכוונת לפתוח?

רחלי אברמזון: אז אני שוב מסבירה.

יעקב מרגי: לא הבנתי.

יעקב מרגי: תסבירי לי עד שאני אבין.

רחלי אברמזון: לאותם תלמידים עם לקויות למידה בדרגת תפקוד 1 ו-2, כי אנחנו טוענים - - -

יעקב מרגי: אבל הם כבר בפנים, אז למה?

יעקב מרגי: את מבינה למה לא מבינים אותך?

קריאות: - - -

מירב ישראלי: הם בפנים, אז מה מענה נוסף?

מירב ישראלי: אני לא מבינה את המילה הזאת.

רחלי אברמזון: יש את סל ההכלה.

יעקב מרגי: מירי, תנו לי להשתעשע עד שאני אבין.

מירי נבון: 1 ו-2 בפנים.

יעקב מרגי: רחלי, שאלתי אותך, ארבעת הטורים בתוספת השנייה זה כולל 1 ו-2?

רחלי אברמזון: כן.

מירי נבון: הם בפנים, כן.

יעקב מרגי: הבנו?

מירב ישראלי: זהו, אין יותר ילדים מחוץ לזה?

רחלי אברמזון: 5.4% - - -

יעקב מרגי: אז איזה חופש נתת למנהל?

יעקב מרגי: למוסד?

מירב ישראלי: מה חופש הפעולה?

יוסי יונה: לא, יש עוד כאלה שהם לא בזכאות.

יפה בן דויד: צודק במה שהוא אומר.

יעקב מרגי: לאיזה עוד תלמידים נתת להיכנס?

יעקב מרגי: עשית את זה עם הידיים, לאיזה עוד תלמידים?

מירב ישראלי: זהו, זאת השאלה.

מנשה לוי: מינוס אחד ומינוס שתיים.

יעקב מרגי: על הציניות שלך אני הפעם מבליג, בפעם הבאה לא.

מירב ישראלי: האם יש ילדים שלא מגיעים לרמת תפקוד 1 שיקבלו מענה מהסל הזה?

מירב ישראלי: האם יש ילדים כאלה?

רחלי אברמזון: תקשיבו רגע, הם לא אמורים לקבל.

קארין אלהרר: כן או לא?

רחלי אברמזון: לא.

רחלי אברמזון: הם לא אמורים לקבל.

יעקב מרגי: או, תגידי את זה.

יעקב מרגי: לא אמרת אז לא הבנו את זה לפני כן.

מירב ישראלי: לא אז לא.

יעקב מרגי: לא אמורים לקבל.

יעקב מרגי: החשש שלנו יורד.

יעקב מרגי: תודה.

רותי ויס: כי הפער לא משמעותי בחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: יכול להיות שההערה שלך חשובה מאוד, היא לא נשמעה.

יעקב מרגי: אני אתן לך.

רחלי אברמזון: אני רוצה לדייק, כי הטענה היא שיש הרבה מאוד ילדים שלא מקבלים תמיכה, זה לא כך.

רחלי אברמזון: לא כל ילד מוגדר כתלמיד עם זכאות לקבל - - -

יעקב מרגי: בסדר, הבנו.

יעקב מרגי: רצינו להבין ממך מה זו ההרחבה הזו, נבהלנו מההרחבה.

מירב ישראלי: אין בעיה.

מירב ישראלי: אני צריכה לנסח האם הסל המוסדי – אני אומרת לך שאצלי כתוב: סל מוסדי בהגדרה בין היתר זה וזה, כי אמרתם לי שיש ילדים שלא נכנסים.

רחלי אברמזון: כי זה היה לפני.

מירי נבון: הילדים שנמצאים בטבלה הם בתוך הסל המוסדי.

יעקב מרגי: בטבלה, בתוספת בלבד, וכולם חוסים תחת החוק.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שקט.

מירב ישראלי: כולם חוסים.

הדס אגמון: אבל מירב שואלת אם רק הם.

יעקב מרגי: עכשיו מירב.

מירב ישראלי: זאת השאלה הראשונה.

מירב ישראלי: עכשיו השאלה השנייה, בגלל שאני צריכה לנסח את זה אני צריכה להבין את זה.

מירב ישראלי: אם יש חסר בסל המוסדי, ואתם אומרים לי שהמנהל צריך לתת מענה - - -

קארין אלהרר: סליחה, אתה יכול לבאר מה קורה?

יעקב מרגי: מייד, רק תנו לה, היא מנסה.

מירב ישראלי: בגלל שאני צריכה להבין איך זה צריך להיות בחוק, אני מנסה להבין.

קארין אלהרר: גם כל מי שיושב כאן צריך להבין מה החוק.

מירב ישראלי: ברור.

יעקב מרגי: קודם כול שהיועצת המשפטית תבין, עם כל הכבוד לי ולך.

מירב ישראלי: אני פשוט רוצה לכתוב את זה.

מירב ישראלי: אם הסל המוסדי הוא חסר, אמרתם שיהיו מצבים שבהם המנהל יצטרך לקבל תוספת כי הוא לא יוכל לתת מענה לילדים מהסל המוסדי.

רותי ויס: ב-1 בספטמבר.

מירב ישראלי: הדבר הזה נאמר.

יעקב מרגי: אתמול נאמר.

מירב ישראלי: אני רוצה להבין מה יהיה התהליך, כי אם לא נכתוב את זה, אז לא יהיה לזה מענה.

יעקב מרגי: זה חסר משמעות.

רחלי אברמזון: נכון.

דודי מזרחי: אמרנו שנתייחס לזה בחוזר מנכ"ל בנהלים פנימיים.

מירב ישראלי: אבל זה לא עוזר בחוזר מנכ"ל.

דודי מזרחי: אבל עם כל הכבוד, והמון הערכה וכבוד, תראו איך התחלנו את תהליך החקיקה, יושבת כאן הדס אגמון מנציבות שוויון זכויות.

דודי מזרחי: הסיבה שעשינו את השינוי הזה, כשחוסר הבהירות היה כאן, זה שאמרו לנו: חברים, יש לכם כוונות טובות, הדרך לגיהינום גם רצופה לפעמים כוונות טובות.

דודי מזרחי: ולכן, מה שלא כתוב ודברים שיכולים - - -

קארין אלהרר: נכון.

מירב ישראלי: אבל אלו ילדים זכאי חינוך מיוחד, לא הייתה דרך להוציא אותם.

דודי מזרחי: רגע.

דודי מזרחי: ולכן עשינו את השינוי חזרה.

מירב ישראלי: אין חזרה, אי-אפשר היה להוציא אותם.

דודי מזרחי: יחד עם זאת, המצב הנוכחי היום – ואני מציע רגע להשוות כל דבר ביחס למצב הנתון - היום חוק חינוך מיוחד לא מגדיר, לא את הילדים הדיפרנציאליים, לא את ה-2.7%, לא את שעות סייעת, לא מגדיר כלום, ויש כאן הגדרה מאוד מאוד מפורטת.

דודי מזרחי: ברור שזאת מחויבות של משרד החינוך לוודא שכל ילד מקבל את המענה שהוא צריך לקבל.

דודי מזרחי: וגם היום בלי ההתייחסות המפורשת של החוק, אם מנהל מרים דגל, למנהל המחוז יש סל, עם הסל הזה הוא מסייע למנהלי בתי הספר במחוז, ובתקציבים שהם משמעותיים.

דודי מזרחי: לא כל דבר, עם כל הכבוד, אפשר לקבע בחקיקה.

רחלי אברמזון: אבל הוא גם לא קשור לחוק החינוך המיוחד, מירב, תסלחו לי.

מירב ישראלי: בוודאי שכן.

קארין אלהרר: בטח שזה קשור.

רחלי אברמזון: לא, מפני שאם אני אומרת - - -

יעקב מרגי: תני לה רק לחדד, ותעני.

מירב ישראלי: אם את אומרת שהזכות של ילד היא לקבל מענה מהסל הסטטיסטי, הוא ילד חינוך מיוחד, יש לו זכות לפי החוק - -

רחלי אברמזון: נכון, וזה החוק.

מירב ישראלי: - - את לא יכולה להוציא אותו החוצה, כי הוא בחוק.

רחלי אברמזון: זהו, זהו.

מירב ישראלי: לכן לא החזרתם אותו, הוא תמיד היה שם.

מירב ישראלי: זה לא נכון שהחזרתם אותו.

רחלי אברמזון: לא, אנחנו - - -

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: ניסחנו, חידדנו.

מירב ישראלי: בסדר.

דודי מזרחי: בסדר.

אילן שי: שינינו את הנוסח.

רחלי אברמזון: בהתחלה הייתה כוונה ואמרנו שלא כדי להפיג את החשש.

קריאות: - - -

מירב ישראלי: אלה ילדי החינוך המיוחד, הם זכאים למענה לפי צרכיהם באופן סביר, נגיד כך.

רחלי אברמזון: נכון.

מירב ישראלי: אם את אומרת לי שמראש יש מצב שמה שאת כותבת עכשיו בחוק, ובחוק רק כתוב:

מירב ישראלי: התלמיד זכאי – אני מסתכלת על התוספת – התלמיד זכאי לסל המוסדי.

מירב ישראלי: זהו, נקודה.

יפה בן דויד: אין, אין בסל.

מירב ישראלי: לכן, אם לא יהיה בסל המוסדי, אין מקום שכתוב שהוא זכאי ליותר.

מירב ישראלי: אין מקום כזה.

רחלי אברמזון: אבל אם הוא לא עבר ועדת שילוב והוא לא קיבל זכאות?

מירב ישראלי: אני מדברת על תלמיד שעבר ועדת שילוב.

מירב ישראלי: עבר, זכאי.

קארין אלהרר: אלה לא עברו.

דודי מזרחי: כולם יעברו ועדת זכאות.

מירב ישראלי: עכשיו יהיה כתוב בחוק שהוא זכאי – אני קוראת – כתוב ככה: ילד, משכל גבולי, רמת תפקוד 1, "מענה פרטני או קבוצתי מסל המוסד החינוכי כולל הנחיית הצוות", זה מה שמגיע לו.

מירב ישראלי: עכשיו אין בסל החינוכי, אין, לא מספיק.

מירב ישראלי: אין לו זכות, אין לו, גם אם אתה תכתוב את זה בחוזר מנכ"ל, אין לו זכות, כי היא לא כתובה בחוק.

יפה בן דויד: נכון, זו הבעיה.

מירב ישראלי: לכן לדעתי צריך למצוא פתרון, אני לא יודעת איך, אבל צריך למצוא פתרון כדי שהילד יקבל מענה בחוק.

מירב ישראלי: לא רק שיעשו לו טובה שבחוזר מנכ"ל הוא יצטרך לפנות לסל מחוזי ולסל מוסדי.

רחלי אברמזון: ואיך היום היה?

רותי ויס: ילד יגיע ב-1 בספטמבר ולא יהיה לו.

יוסי יונה: מתאזר בסבלות רבה.

יעקב מרגי: תתאזר בעוד קצת, בעוד קמצוץ סבלנות.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: את קיבלת מענה?

מירב ישראלי: לא, אני רוצה לדעת מה אני כותבת.

יוסי יונה: באותו נושא.

יעקב מרגי: תקשיבו, את מדברת על הקטע הזה שבמידה שמנהל בית ספר אומר: אזל לי.

מירב ישראלי: אז הילד לא זכאי ליותר ממה שכתוב פה.

מירב ישראלי: לא זכאי.

יעקב מרגי: לא זכאי.

יעקב מרגי: אם הוא קיבל את המענים האלה זה עונה לך.

יעקב מרגי: מנהל בית הספר מודיע שאין לו משאבים לתת לך, אין לו.

יעקב מרגי: אמרנו שיכול להיות שבסל המוסדי?

יעקב מרגי: הרי זאת נוסחה.

מירב ישראלי: לא יהיה.

מירב ישראלי: עכשיו הילד יגיש עתירה.

יעקב מרגי: לא יהיה.

יעקב מרגי: דיברנו אתמול על מסלול מחוזי, אם הבנתי אותך.

מירב ישראלי: לא יודעת אם זה מסלול מחוזי, אני צריכה לדעת.

יעקב מרגי: דובר על מסלול מחוזי.

מירב ישראלי: בסדר, זה הפתרון.

קארין אלהרר: אין בעיה, רק שזה יהיה כתוב.

יעקב מרגי: רגע, ואו ואו, קארין, מתחנן אלייך, מירב פה בקושי מבינה, תנו לי רגע.

יפה בן דויד: ואז במחוז יגידו שהוא לא זכאי.

יעקב מרגי: הפתרון שנאמר אתמול, שיש סל מחוזי שממנו יקבל, צריך להיות איזה תהליך עבודה איך נעשה.

דודי מזרחי: ננסה לייצר איזה נוסח.

מירב ישראלי: מבחינתי זה הפתרון האדמיניסטרטיבי, הוא לא מעניין אותי.

מירב ישראלי: מה שמעניין אותי זאת הזכות.

יעקב מרגי: תייצרו את המכניזם הזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: צריך שינוסח ניסוח תואם למציאות כזאת.

יעקב מרגי: בבקשה, יוסי יונה, אתה רואה, סבלנות משתלמת.

יוסי יונה: באותה הסוגיה של הסל המחוזי.

יוסי יונה: ואז אומר דודי, תשמע, יש לנו פה בעיה, אנחנו לא רוצים שבסל המחוזי תהיה הגדרה ספציפית לנושאים האלה.

יוסי יונה: וכאן גם עולה החשש שלנו, כי בסופו של דבר הם חוזרים עוד פעם לסוגיה של הכסף.

יוסי יונה: כי אם בסל המחוזי זה לא צבוע, ואז זה נכנס לכלל תקציבים שונים של הסל המחוזי, חזרנו לאותה נקודה.

יוסי יונה: מי יכול להבטיח לך, אדוני היושב-ראש, שברגע שזה עובר לסמכותו של מישהו שהוא אחראי על הסל המחוזי, יש לו מיליון ואחת סוגיות שונות שהוא צריך להידרש להן, שמהן הוא מקצה מתוך הסל המחוזי.

יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אענה?

יעקב מרגי: אני לא משפטן, אני אענה לך מהחידוד של הדברים של היועצת המשפטית.

יעקב מרגי: מרגע שהוא זכאי על-פי חוק, מהמחוז, מהחלל החיצון, המדינה חייבת להביא לו את זה.

מירב ישראלי: אז צריך לתת לו, לא אכפת לי מאיפה.

קארין אלהרר: אבל מי?

קארין אלהרר: מה?

יעקב מרגי: זכאות, לא מעניין אותי.

רותי ויס: אבל מועבר חצי למתי"א.

יעקב מרגי: לא מעניין אותי, הוא יהיה חייב – אל תפריעי לי, בבקשה, תמשיכי להתרפק על המחמאה שקיבלת שתקעת את החוק ואת התקנות, זה דבר הכי טוב שבעולם.

יעקב מרגי: לא להפריע לי כרגע.

הדס ארנון-שרעבי: לא תקענו.

יעקב מרגי: תני לי, זאת פרשנות שלי, הבנה שלי.

יעקב מרגי: סליחה, אני אחזיר לך את רשות הדיבור.

יעקב מרגי: הבנתי דבר חד-משמעי, ואני רוצה כאן לקבל את זה גם מהיועצת המשפטית של הוועדה, וגם מהיועצת המשפטית של המשרד – מרגע שנקבעה זכאות לילד על-פי אחד הטורים האלה - -

רחלי אברמזון: הוא חייב לקבל מענה, נקודה.

יעקב מרגי: - - חייב.

יעקב מרגי: נגמר תקציב, פונה למחוז.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, נגיד השר, תשאלי אותי: ונגמר לשר?

יעקב מרגי: תקשיבו, אומר לך שהזכאות חוקתית, משפטית.

מירב ישראלי: צריך להיות לא מהסל, אלא זכות.

מירב ישראלי: שיגידו יש.

רחלי אברמזון: זאת בדיוק הנקודה.

יעקב מרגי: צריך לעשות באיזשהו שלב.

יעקב מרגי: נסחפתם.

דודי מזרחי: זה נכון תמיד.

דודי מזרחי: זכאות מתוקף חוק תמיד נכונה.

רחלי אברמזון: לכן זה לא צריך להיות בחוק.

יעקב מרגי: אם אני מסביר אותך יותר טוב אז למה את צריכה לעזור לי?

רחלי אברמזון: אתה מסביר נפלא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חיכיתי למחמאה הזו חודשיים.

רחלי אברמזון: זה גם היום קורה, מתוקף חוק הוא מקבל.

יעקב מרגי: רחלי, תודה.

קריאות: - - -

מירב ישראלי: הנושא של מה הסל הסטטיסטי כולל זאת שאלה נוספת.

יעקב מרגי: מה השאלה הנוספת?

מירב ישראלי: השאלה הנוספת היא שלגבי הסל הדיפרנציאלי נקבע מהו כולל, ולכן יש תקרה.

מירב ישראלי: זאת אומרת שיודעים מה הילד זכאי לקבל.

מירב ישראלי: לעומת זאת, הטענה, נכון – ילד, כתוב סל מוסדי, נגיד שננסח את זה אחרת, לפי צרכיו.

מירב ישראלי: לא יודעת, צריך לחשוב איך לנסח את זה.

מירב ישראלי: עדיין עלתה פה השאלה: אבל מה, אין תקרה?

רחלי אברמזון: יש 5.4%.

יוסי יונה: לא, זה לא הסטטיסטי.

מירב ישראלי: זה בדיוק העניין, את אומרת שזה לא סטטיסטי.

מירב ישראלי: שהילד יכול להצטרך יותר.

מירב ישראלי: זאת לא התקרה, זה בדיוק העניין.

מירב ישראלי: רק אגיד שעודכנתי בבוקר שהקיבוע הזה של מה התוכן של הסל הסטטיסטי עדיין שנוי במחלוקת בין הנציבות ומשרד החינוך, ובמשרד המשפטים המשנה ליועץ המשפטי לממשלה צריך להכריע בזה.

מירב ישראלי: לכן בדבר הזה כרגע אין לנו תשובה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, בהמשך לדברים אני רוצה רק להבהיר את הנקודה.

יוסי יונה: יש כאן סל התפקודים, יש כאן אפילו הגדרה של שעות, נכון?

מירב ישראלי: לגבי הדיפרנציאלי.

יוסי יונה: יפה.

יוסי יונה: השאלה, כאשר אנחנו הולכים לסל המחוזי, היה ואמרנו לגבי ילדה ילד מסוים שמעבירים את זה לסל המחוזי, עכשיו נשאלת השאלה, אדוני, נניח שגם שם אתה עושה איזושהי קורלציה מסוג של הלקות לסוג שעות או סוג של טיפול.

יוסי יונה: אם אין לך את זה אתה מבין שגם כאשר אתה אומר, אדוני היושב-ראש, והבנתי את דבריך: תראה, ברגע שנקבעה לו זכאות והוא עובר לסל - - -

יעקב מרגי: זכות מוקנית.

יוסי יונה: זכות מוקנית.

יוסי יונה: אבל הזכות המוקנית כמו במקרים של הסל הסטטיסטי שבו הזכות המוקנית הזאת ניצבת למול מספרים, היא אומרת: תפקוד שכזה, ככה וככה שעות זה ככה שעות, במקרה שזה הולך לסל המחוזי אין לנו את האנלוגיה הזאת.

יוסי יונה: ומעבר לעובדה שאתה אומר שמגיעה לו הזכאות האבסולוטית - - -

מירב ישראלי: אין הגדרות - - - , יש להם.

יעקב מרגי: זה יחייב אותו לתת מענה לפי הטורים האלה, ככה אני אומר, ההיגיון.

קארין אלהרר: אבל זה לא כתוב.

מירב ישראלי: תראה, אני אראה לך, כשזה סל דיפרנציאלי יש לך שתי כוכביות, נכון?

יעקב מרגי: ברור.

מירב ישראלי: אתה הולך לשתי כוכביות, כתוב לך פעילות: 2.7, 4.55.

יעקב מרגי: פעילות של השעות.

מירב ישראלי: פה אין לך פירוט כזה.

מירב ישראלי: זאת אומרת שכתוב מהסל הבית ספרי, אנחנו לא יודעים מה זה.

יפה בן דויד: אנחנו נגיד לכם מה יש בסל.

מירב ישראלי: צריך לראות מה יכריעו, ואז - - -

יעקב מרגי: איך התוכנית נבנית בסל הסטטיסטי?

יעקב מרגי: למה אתם יושבים סטטיסטים בדיון ולא מתערבים?

יעקב מרגי: אני, שלא הובלתי את החוק הזה, הצלחתי להבין.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לענות במקומכם, זה נשמע כאילו אני הבאתי את החוק הזה.

דן אורן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להירשם לדיבור.

יעקב מרגי: אני כרגע מדבר איתה, לא שמת לב?

דן אורן: אחרי זה.

יעקב מרגי: אז אחרי זה תבקש רשות.

יעקב מרגי: אצלנו לא נרשמים, יועצים משפטיים, משרדי ממשלה, חברי כנסת, עומדת להם הזכות להעיר הערות.

יעקב מרגי: בבקשה.

רחלי אברמזון: קודם כול, עקרונות הסל הסטטיסטי הם בדיוק זהים לעקרונות הסל האישי שמקבל תלמיד.

רחלי אברמזון: כי כשדנים בעניינו של תלמיד, גם עם מוגבלות ורמת תפקוד 1, למשל, עם לקות למידה, דנים לגבי הקשיים שלו ומה הוא צריך לקבל.

רחלי אברמזון: יכול להיות מצב – ועכשיו אני רוצה להסביר איך עובד הסל הסטטיסטי, שלא תחשבו שזה משהו וירטואלי – אני אתן דוגמה, בית ספר ממוצע במדינת ישראל של 350 תלמידים, מתוך הנוסחה הנגזרת 5.4%, יכול לקבל בין 29 או 30 שעות שבועיות לתקן בית הספר.

רחלי אברמזון: עכשיו יושבים ובודקים, הממוצע אומר שכ-5.4% מכלל התלמידים בתוך המסגרת החינוכית יצטרכו לקבל מענה כזה או אחר.

יואב קריים: דוח מבקר המדינה אומר 8%.

רחלי אברמזון: יש עכשיו בחינה של הסל הזה.

רחלי אברמזון: מה אומר מנהל בית ספר?

רחלי אברמזון: יש לי כמה תלמידים.

רחלי אברמזון: שלושה תלמידים זקוקים למענה שהם נמצאים ברמת תפקוד 1 או 2 במוגבלויות שציינו, צריכים לקבל מענה בהוראה מתקנת, ישנם עוד ארבעה-חמישה תלמידים שזקוקים אולי לטיפול רגשי התנהגותי בגלל איזשהם קשיים כאלה ואחרים.

רחלי אברמזון: יושב מנהל בית הספר עם הצוות שלו - -

מירי נבון: עם צוות רב-מקצועי.

רחלי אברמזון: - - שקבע את הזכאות הזאת, ומתחיל לחלק מתוך סל המשאבים.

רחלי אברמזון: כל ילד יכול להביא איתו את מה שיש לו, גם אם זה - - -

קארין אלהרר: וכשנגמר?

רחלי אברמזון: אין נגמר.

רחלי אברמזון: רבותיי, תקשיבו, לא יכול להיות - - -

קארין אלהרר: אין נגמר?

קארין אלהרר: רחלי, אחרי כל השנים את אומרת לי אין נגמר?

רחלי אברמזון: אני רוצה רגע לומר מה זה אין נגמר.

מירב ישראלי: לא נגמר התקציב?

מירב ישראלי: זה הוויכוח בין שני המשרדים.

דודי מזרחי: אין ויכוח.

יעקב מרגי: אין ויכוח.

רחלי אברמזון: 29, 30 שעות שעומדות – תקשיבו רגע.

יעקב מרגי: היא עם הרצון לרצות הכול – הדיון הסתיים ב-11:00.

יפה בן דויד: אבל יש לנו מה להגיב.

יוסי יונה: לא עד 14:00?

יעקב מרגי: לא סיימנו את החוק.

יעקב מרגי: הזמן הסתיים, אבל לא סיימנו.

יעקב מרגי: מבחינת

יעקב מרגי: כם אתם נהנים.

יעקב מרגי: אני רואה שההתעללות בי מהנה אתכם.

יעקב מרגי: אני אתנדב עוד קצת, יש לי יצר מזוכיזם קטן, לא גדול.

קארין אלהרר: רחלי, חשוב לי שתקשיבי.

קארין אלהרר: אדוני-היושב-ראש, אני עדיין לא הבנתי את התשובה לגבי הסייעות.

קארין אלהרר: זה דיון שלא הבנתי עד הסוף, אבל כנראה שהיועצת הבינה, אז אולי תסבירי לי.

מירב ישראלי: לגבי הסייעות לא.

מירב ישראלי: לא התקיים.

קארין אלהרר: לגבי העניין הזה של הסטטיסטי הבנת?

קארין אלהרר: תסבירי לי אחר כך.

מירב ישראלי: אני צריכה פתרון כלשהו.

קארין אלהרר: אני פשוט לא מבינה מה הסיכום עם הסייעות.

קארין אלהרר: רחלי, בהגינות את יודעת לומר שכשיש בעיה עם סייעות את אומרת לי: מה את רוצה שאני אעשה?

קארין אלהרר: זה ברשות המקומית.

רחלי אברמזון: אבל סייעות זה לא סל סטטיסטי.

יעקב מרגי: רגע, קארין.

יעקב מרגי: רחלי, את לא ברשות דיבור.

יעקב מרגי: את מדברת על ההדרכה של הסייעות?

קארין אלהרר: אני לא מדברת רק על ההדרכה.

יעקב מרגי: על מה?

יעקב מרגי: על הקצאת סייעות?

יוסי יונה: כן, על הקצאת סייעות.

יעקב מרגי: זה לא הדיון עכשיו.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני אחרי מיצוי הזמן.

קארין אלהרר: רגע, אבל למה אתה לא נותן לי להכניס משפט?

יעקב מרגי: כי יש לי דיון אחר.

יעקב מרגי: אבל את נכנסת לנושא חדש שלא כרגע.

קארין אלהרר: מה, נושא חדש?

יעקב מרגי: נושא חדש.

יעקב מרגי: אנחנו כרגע - - -

קארין אלהרר: דיברנו על זה חצי דיון.

יעקב מרגי: לא בדיון הזה היום, לא בתוספת השנייה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: משפט, יפה.

יעקב מרגי: לא מיצינו, כולם ידברו.

יפה בן דויד: אני באמת רוצה לעשות קצת סדר.

יעקב מרגי: אני מצפה שתאמרי רק את האמת, לכן ההקדמה באמת – זה כמו הכן ולא בהתחלה.

יפה בן דויד: את האמת תמיד אני אומרת.

יפה בן דויד: חברים, אני רוצה לעשות סדר כי יש פה בלגן אחד גדול.

יפה בן דויד: יש פה משמש אחד גדול ומערבבים ומערבבים, ובסוף לא יוצא כלום.

יפה בן דויד: אנחנו היום יודעים לפחות כמה עובדות שבאמת לא שמענו באף דיון.

יפה בן דויד: היום אנחנו יודעים שיש 100,000 ילדים עם לקויות קלות.

יפה בן דויד: היום אנחנו יודעים את המספרים.

יפה בן דויד: אנחנו יודעים ש-100,000 הילדים הללו יצאו מהמסגרות שהם נמצאים היום בחינוך המיוחד - - -

דודי מזרחי: מה פתאום, הם בתוך החינוך הרגיל.

דודי מזרחי: יפה, לא הבנת.

יפה בן דויד: סליחה, רק שנייה.

יפה בן דויד: תנו לי, אני לא הפרעתי לכם.

יעקב מרגי: למה אתם עונים?

רחלי אברמזון: אבל זה הבלבול.

יפה בן דויד: עכשיו מה אתם עושים?

יפה בן דויד: תקשיבו, אתם אומרים סל מוסדי – הבלבול כי אתם לא נותנים תשובות.

יפה בן דויד: שואלים אתכם שאלות ועדיין אנשים פה לא מבינים.

רחלי אברמזון: זה ילדים בשילוב ה-100,000.

יפה בן דויד: סליחה רגע, תקשיבי עד הסוף.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רחלי, את יודעת כמה התאפקתי בדיון הזה?

יעקב מרגי: את תתאפקי ותקשיבי.

יפה בן דויד: הבלבול אצלכם, אתם מבלבלים פה את כולם.

יפה בן דויד: מה שאני רוצה לומר, דבר כזה, בנושא של סל מוסדי שימו את הקלפים על השולחן, אין למנהל סל מוסדי.

יפה בן דויד: שעות פרטניות הם לא מענה לילדים הללו.

יעקב מרגי: הם אמרו את זה.

יפה בן דויד: חברים, רק שנייה, לא.

יפה בן דויד: הם אומרים שיש לו סל מוסדי ושהייה, מה זה שהייה?

יפה בן דויד: מורה שוהה, הוא לא צריך - - -

אילן שי: אבל זה תקציבי, זה לא - - -

דודי מזרחי: יש פה יותר מיליארד שקל.

יפה בן דויד: מה זה מיליארד שקל?

יפה בן דויד: אתם נותנים מיליארד שקל למבנים.

יעקב מרגי: רבותיי, תודה, הישיבה הסתיימה, תודה.

יפה בן דויד: דבר אחרון על רכז השילובים, על רכז השתלבות.

יעקב מרגי: יהיה לך, למה לך?

יעקב מרגי: את עושה עוול לעצמך.

יפה בן דויד: כי אתם אומרים פה דברים לא נכונים, אתם מטעים את האנשים, ואתם מטעים את ההורים שלא מבינים, סליחה.

רחלי אברמזון: חבל, חבל.

יעקב מרגי: יפה, תודה.

רחלי אברמזון: הסל הסטטיסטי זה הסל המוסדי, אין פה בלבול.

רחלי אברמזון: הסל הסטטיסטי זה 5.4% בשילוב.

יעקב מרגי: רחלי, הבנו טוב.

יפה בן דויד: אבל הצורך הוא יותר.

יפה בן דויד: תיתנו לפי הצרכים ולא לפי התפקוד.

יפה בן דויד: תיתנו לפי הצרכים, חברים.

יעקב מרגי: יפה בן דויד, תודה.

יעקב מרגי: לא הבנתי אותך עכשיו בכלל, תודה.

יעקב מרגי: נמצה את הדיונים בהמשך.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.

יעקב מרגי: תודה.