ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 784, 2018-06-11 10:05

מאיר כהן: בוקר טוב לכולם.

מאיר כהן: אני פותח את הישיבה, בנושא: כוונת הממשלה להאריך את חופשת הקיץ במעונות היום השיקומיים.

מאיר כהן: את ההצעה לדיון הגישו חברי הכנסת לפי הסדר הבא: חה"כ גרמן יעל; חה"כ דב חנין; חה"כ אשר יעקב; חה"כ מוסי רז; חה"כ מרגי יעקב וחה"כ כהן פארן יעל.

מאיר כהן: אני מבקש מחה"כ יעל גרמן, בבקשה תציגי את ההצעה לסדר.

יעל גרמן: תודה רבה לך אדוני היו"ר.

יעל גרמן: אני רוצה להתחיל מסיפור שאדוני היה שותף לו והוא מכיר אותו.

יעל גרמן: לפני ארבע שנים, כשאני הייתי במשרד הבריאות וחברי מאיר כהן היה במשרד הרווחה, בא אלינו בחור בשם יעקב קובי כהן ואמר – תראו, יש לי ילד נכה ומאד מאד קשה לי לתת לו את הטיפולים ואת מה שמגיע לו בחופשה.

יעל גרמן: איך זה יכול להיות שדווקא הילדים שהם נכים, שהם בעלי צרכים מיוחדים, מקצרים להם את שנת הלימודים, ואני צריך שלושה שבועות להחזיק אותו בבית על כל הכרוך בכך.

יעל גרמן: כאשר בכל בתי הספר ובמוסדות החינוך המיוחד, יש שלושה שבועות נוספים, זאת אומרת יש שבוע נוסף, מאריכים את שנת הלימודים ובאמת החופש הוא רק שבועיים.

יעל גרמן: ואז אנחנו שנינו התפלאנו ואמרנו – זה באמת לא הגיוני.

יעל גרמן: חייבים להתאים את לוח החופשות, או יותר נכון את שנת הלימודים, לחינוך המיוחד.

יעל גרמן: חה"כ מאיר, שר הרווחה אז, זימן אצלו ישיבה, הסבירו לו: אי אפשר לעשות את זה ב- 2013 מפני שלא נתנו פיצוי לעובדים.

יעל גרמן: אז אמרנו, אוקייי, בואו נעשה את זה החל מ- 2014.

יעל גרמן: ואכן, החל מ- 2014, לרבות 2018, הילדים של החינוך המיוחד שנמצאים במעונות הטיפוליים מותאמים ללוח השנה של החינוך המיוחד, ולא של כלל המעונות.

יעל גרמן: ואני חושבת שזה מן הצדק ומן ההגינות, כי הילדים במעונות טיפוליים הם למעשה חינוך מיוחד, הם לא מעונות רגילים.

יעל גרמן: אלא מאי?

יעל גרמן: שעדיין בתקנות, אדוני היו"ר, כתוב שהמעונות צריכים לפעול על פי לוח הזמנים של מעונות ולא של החינוך המיוחד.

יעל גרמן: ואז, בהיחבא, וזה אחד הדברים שחורה לנו, לכולנו, לכל מי שהגיש את ההצעה, בכלל בלי שידענו נשלח מכתב בינואר 2018 שאף אחד לא ידע עליו.

יעל גרמן: כשאני הפניתי את תשומת הלב של הארגונים הנוגעים בדבר הם אמרו: מה?

יעל גרמן: אנחנו אפילו לא יודעים.

יעל גרמן: זאת אומרת אנחנו נמצאים היום ביוני, מינואר נשלח מכתב שאף אחד לא ידע שככה, בהיחבא, במחטף, החליטו במשרד הבריאות ובמשרד הרווחה לפגוע בילדים החלשים ביותר, ולפגוע בהורים של הילדים החלשים ביותר, ולקחת מהם את השבוע הנוסף בשנת הלימודים ולהעמיס עליהם שבוע נוסף של חופשה.

יעל גרמן: זה לא יעלה על הדעת אדוני היו"ר, זה פגיעה בכל הנורמות שאנחנו מכירים.

יעל גרמן: אנחנו חייבים לדאוג לכך שגם בשנת הלימודים הקרובה, תשע"ט 2019, הסידור שאנחנו סידרנו אותו יימשך, ואם צריך לשנות את התקנות, אוקיי.

יעל גרמן: אבל בינתיים אני מבקשת שהוועדה הזאת תקבל החלטה שהסידור שנמשך ארבע שנים יימשך גם לגבי תשע"ט, שלהורים יהיה חופש רק של שבועיים, שהילדים יקבלו רצף טיפולי שלושה שבועות במעונות הטיפוליים שלנו, ושייעשה צדק.

יעל גרמן: ואם צריך לשנות משהו, נשנה את זה במהלך השנה.

מאיר כהן: תודה רבה גברתי, תודה רבה.

מאיר כהן: חה"כ דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היו"ר.

דב חנין: אני רוצה לפתוח בהערכה לחברת הכנסת יעל גרמן על העירנות בסוגייה הזאת, ובאמת היוזמה של גילוי הבעיה והפעולה של הטיפול המהיר.

מאיר כהן: אני חייב להגיד שכשר רווחה לשעבר, אילולא חברת הכנסת גרמן הייתה מסבה את תשומת ליבי, אני גם לא יודע - - -

דב חנין: אז אני רוצה לומר בהקשר הזה הערכה לשניכם, בתור שרים אתם עשיתם את המהלך הזה, שאולי נראה כמו מהלך קטן אבל יש לו משמעות עצומה.

דב חנין: הן לגבי הילדים והן לגבי ההורים.

דב חנין: אז אני אגיד משפט על הילדים ומשפט על ההורים.

דב חנין: אנחנו מדברים על מעונות יום שיקומיים, על ילדים שיש להם קשיים פיזיים ונפשיים לא פשוטים, הם דורשים וזקוקים לטיפול אינטנסיבי, ומעונות היום השיקומיים הם המקום הנכון לקבל את הטיפול הזה.

דב חנין: הטיפול הזה הוא לא רק חלק ממערכת חינוך, הוא גם חלק ממערכת בריאות, ולהגיד להם אנחנו מקצרים לכם את הטיפול, כי בעצם כשמאריכים את החופשה מקצרים את הטיפול, פוגעים בילדים.

דב חנין: לכן, הסיבה הראשונה למה צריך למנוע את השינוי לרעה הזה, היא למנוע את הפגיעה בילדים.

דב חנין: והדבר השני הוא כמובן פגיעה בהורים.

דב חנין: הורים לילדים עם צרכים מיוחדים כאלה, עם מוגבלויות קשות כאלה, כמו הילדים שמגיעים למעונות יום שיקומיים, הם הורים שאם הילדים נמצאים בחופשה ולא נמצאים במעון היום השיקומי, הם לא יכולים לעבוד.

דב חנין: ולכן, אדוני היו"ר, גם מהטעם של מניעת הפגיעה בילדים וגם מהטעם של מניעת הפגיעה בהורים, צריך להגן על ההסדר שאתם הגעתם אליו כשני שרים, אני מצטרף לפנייתה של חברת הכנסת גרמן שהוועדה תקבל החלטה בעניין הזה ותפעל מול המשרדים כדי שהגזירה הזו תוסר מסדר היום.

מאיר כהן: יש כאן מפעילי מעונות?

מאיר כהן: סליחה, אתם נמצאים כאן?

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה כבודו.

יעקב אשר: אדוני היו"ר, אני קודם כל נחשפתי עכשיו לדבריה של חברתי חברת הכנסת יעל גרמן, על כך שזו החלטה שלך כשר.

יעקב אשר: ואתה יודע שיש לי הרבה ביקורת על הרבה דברים שנעשו בתקופת הממשלה שאתם הייתם בה חלק, אבל אני מצדיע לך על ההחלטה הזאת.

יעקב אשר: אני לא מתפלא גם למה זה מגיע, כי אמר את זה דב ששיבח את ערנותה של חה"כ גרמן, אני חושב שמי שהיה בתפקידים שאנחנו היינו בהם, מכיר את הנושא הזה של הורים לילדים כאלה, אנחנו נחשפים לזה כראשי עיר, אנחנו רואים את זה.

יעקב אשר: זה לא מספיק לשבת בכנסת ולדבר על דברים כאלה או להיות באקדמיה ולדבר על דברים מהסוג הזה, צריך לראות את זה בעיניים.

יעקב אשר: לכן אני משבח אותך, באמת, גם על העירנות, על העניין הזה, ואני חושב שאנחנו נצליח לבלום את הדבר הזה, ואני משבח אותך על ההחלטה שלך.

מאיר כהן: זו החלטה משותפת שלי ושל יעל גרמן, ולא ראינו בזה שום פוליטיקה, תאמין לי.

יעקב אשר: חס וחלילה, שום פוליטיקה.

יעקב אשר: זה בדברי ההסבר למה האנשים האלה הם עירניים לעניין.

יעקב אשר: אבל אני באמת רוצה להסתכל ולומר לפקידי הממשלה או לאנשי הממשלה, תבינו, זה גם הילד עצמו, אבל תחשבו מה זה עושה למשפחה.

יעקב אשר: הרי השפעה של ילד, ובדרך כלל בשיקומי זה ילד שהוא רב מערכתי עם בעיות רב מערכתיות, גם פיזית, ועלול להצטרף לזה גם דברים נפשיים, היפראקטיביות כזו או אחרת, דברים כאלה ואחרים.

יעקב אשר: מה זה גורם לבית?

יעקב אשר: מה זה עושה לבית?

יעקב אשר: והמשפחה מתמודדת עם זה, והיא מתמודדת עם זה יפה.

יעקב אשר: מגיע החופש, ההורים אולי רוצים לתכנן איזשהו משהו כי הם צריכים גם להתאים את זה עם שאר הילדים גם כן.

יעקב אשר: זאת אומרת, יש פה חלון הזדמנויות קצר מאד אולי לתת איזו חופשה קצרה להורים לנוח, איפה הרגישות בעניין הזה?

יעקב אשר: אני ממש לא מצליח להבין את זה, ואני אומר לכם תעצרו את זה בעוד מועד כי אנחנו נלך עם זה עד הסוף, קואליציה, אופוזיציה, זה לא מעניין שום דבר.

יעקב אשר: אנחנו לא ניתן שזה יקרה.

יעקב אשר: לא יהיה דבר כזה, אין שום הצדקה, גם אם קבעתם את זה ל- 2019 ולא לעכשיו.

יעקב אשר: אני רוצה גם להזכיר כאן, יש עמותות חסד כמו "עזר מציון" ואחרים, שמפעילים קייטנות לילדים האלה בחופש הקטן, הקצר שיש להם.

יעקב אשר: שמפעילים קייטנות, הם גם מסובסדים בצורה כזו או אחרת ממשרד הרווחה, אבל אל תיקח את כל זה, הם לא מסובסדים באופן מלא, כל שנה מקצצים בסכומים, זה קשה.

יעקב אשר: לא, זה לא עובד קל.

יעקב אשר: אתה יודע את זה היטב.

יעקב אשר: והעמותות לוקחות על עצמן - - -

מאיר כהן: הם מסובסדים בנשמה שלהם, הם לא יקבלו כסף.

יעקב אשר: יפה, נכון.

יעקב אשר: לכן אני אומר, כשאותו מגזר שלישי נקרא לו ככה, אותן עמותות שבאות במקום המדינה ונותנות לנו ומשלימות לנו את הפקק הזה בצורה כזו או אחרת, כשזה שבועיים זה דבר שאתה יכול להתמודד איתו.

יעקב אשר: אם אתה פותח את זה לשלושה שבועות, אף אחד לא יוכל להחזיק קייטנות למשך כל כך הרבה זמן.

יעקב אשר: לכן אני פונה, ואני מבקש מכם, תחזרו בכם מהעניין.

יעקב אשר: לא צריך דיון בעניין הזה, אין מקום לדיון בעניין הזה.

יעקב אשר: זו החלטה טובה של שר רווחה שהיה רגיש בעניין הזה, וחברי כנסת שעוררו אותו לעניין הזה, אני מבקש לא לגעת בילדים האלה, יש לנו מספיק מה לעשות בדברים אחרים.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת מוסי רז.

מוסי רז: נכנסתי רק עכשיו, אז אני עכשיו מצטרף לקודמיי.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: חבר הכנסת יעקב מרגי לא נמצא, חברת הכנסת כהן פארן.

יעל כהן-פארן: קודם כל, אני מצטרפת לכל דברי קודמיי ומברכת גם את חברת הכנסת גרמן שבאמת הובילה את ייזום הדיון החשוב הזה.

יעל כהן-פארן: בכלל, אני נתקלת ביותר ויותר פניות מנשים שיש להן באמת ילדים במעונות יום שיקומיים, שפה אנחנו מדברים עליהם היום, אבל גם בחינוך המיוחד, אחרי שהם במעונות יום הם עוברים לגנים וחינוך של בית ספר, בחינוך המיוחד, לעיתים, אלה שיכולים.

יעל כהן-פארן: אבל גם שם, על כל דבר צריך להיאבק.

יעל כהן-פארן: אתה יודע שבפסח, כשהיו הקייטנות של השבוע הראשון פסח, היה איזשהו מספר מינימום שהיה צריך להירשם ומאחר שהגנים הם גם ככה מאד קטנים, אז מספיק שאחד לא נרשם ופתאום אי אפשר לפתוח את הגן.

יעל כהן-פארן: או נכנס כל העניין של הסעות, וכל מאבק.

יעל כהן-פארן: אני בנושא הזה של פסח פניתי לשר החינוך ולשמחתי זה סודר וגם אפילו אמרתי לו כל הכבוד, לא טריוויאלי שאני אגיד לשר החינוך כל יום כל הכבוד, אני לא אומרת את זה כל יום.

יעל כהן-פארן: אבל באמת, יש פה אנשים שהם גם ככה במצב מאד רגיש, משפחות לילדים עם קשיים ומוגבלויות, עם מצב מיוחד.

יעל כהן-פארן: המשפחה צריכה להתארגן, ועוד על כל דבר צריכים להיאבק.

יעל כהן-פארן: אנחנו צריכים לדאוג שהמערכת תעשה הכל בשבילם, הרי הם באמת הכי נזקקים לעזרה הזאת.

יעל כהן-פארן: אז פה באמת, הנושא של הקיץ, אין מה לחזור על הדברים.

יעל כהן-פארן: המשפחות נפגעות, הילדים נפגעים.

יעל כהן-פארן: אנחנו חייבים לטפל בכך, ואפילו שעד סוף החופש תהיה אפשרות גם למעונות שיקומיים, אני לא רואה.

יעל כהן-פארן: גם השבועיים האלה של חופש הם קשים, שימצאו את הדרך להחלפה של צוות כח האדם, משהו.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שצריך לשאוף לתת מענה מלא אפילו, ממש מינימום שבמינימום של חופש.

יעל כהן-פארן: אתה יודע שבמוסדות קיבוציים כמעט אין חופש, יש אולי שלושה ימי חופש בסוף אוגוסט, כי מבינים שאנשים צריכים לצאת לעבוד בקיבוץ.

יעל כהן-פארן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת אזברגה.

ג'מעה אזברגה: אני מצטרף גם לחבריי בכל מה שנאמר, ואני חושב שזה לא אסון אם טועים וחוזרים מהטעות, באמת.

ג'מעה אזברגה: אני גם מצטרף לברכות לגבי יעל גרמן שהיא עשתה גם כשהיתה שרת הבריאות והיא ממשיכה לעשות, ועל העירנות שלה.

ג'מעה אזברגה: ואני חושב שזה לא אסון לטעות ולהגיד טעינו, בוא נחזור בנו מהטעות.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם כל אני מברך על הצעד הזה.

מאיר כהן: הרמדאן החליש אותך, אני אומר לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, לא.

קריאה: מה שלא הצליח לעשות הימין, הצליח לעשות הרמדאן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, דווקא לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חברים, כשאנחנו מדברים על מדינת רווחה, המשמעות היא שאנחנו צריכים לעזור לחלשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במקרה הזה החלשים הם לא רק הבנים, החלשים הם גם המשפחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואם אנחנו לא ניקח את המשפחות עצמן בפוקוס שהן גם חלשות, שיש להן לפעמים גם ילדים אחרים שהם צריכים לדאוג להם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בימים שהם נמצאים בבית, בחופשה הזו שמאריכים אותה בעוד שבוע, השבועיים גם כך ארוכים מאד ולהוסיף עוד שבוע, זה פוגע בשאר המשפחה ולא רק באלה בעלי הצרכים המיוחדים שצריכים לקבל שיקום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן ההחלטה הזו, נכון שצריך גם להתחשב במטפלים בהם, שגם להם יש את המשפחות שלהם ואת החיים שלהם והם צריכים חופשה, אבל אפשר לעשות חופשות לאורך החופשה של הקיץ, ולא לעשות אותה מרוכזת, לא צריכים להוציא את כולם ביחד.

מאיר כהן: הסיכום היה לקזז 5.5 ימים במהלכה, ויסתדרו עם זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה בדיוק מה שאני אומר, הם לא צריכים להיות בחופשה מרוכזת, כדי שלא לשלוח את הילדים האלה ואת הנזקקים האלה למשפחות שלא יודעות מה לעשות איתם.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני, דבריך מובנים מאד.

מאיר כהן: אנחנו נפנה למשרד הרווחה, עידו, אתה או דינה?

נחום עידו: זה אני, דינה לא הגיעה.

נחום עידו: שמי נחום עידו, אני מנהל השירות לילדים ולמתבגרים במינהל מוגבלויות במשרד הרווחה.

מאיר כהן: אתה בא עם בשורה, אתם מחזירים את זה?

יעקב אשר: וידיו רב לו בהרבה דברים טובים.

מאיר כהן: כן, אנחנו יודעים מי זה עידו.

מאיר כהן: עידו, אתם מבטלים את זה?

נחום עידו: לא, אנחנו לא מבטלים את זה ואני אסביר עכשיו למה.

מאיר כהן: כלומר אתה אומר לי שאנחנו כבר צריכים לפנות לשר.

נחום עידו: אני אסביר לכם בצורה הגיונית ותקשיבו לי בבקשה, אני הקשבתי לכם, לי ולד"ר הדר ירדני ממשרד הבריאות, שנינו למעשה אחראיים על ביצוע חוק מעונות יום שיקומיים 2000 ועל תקנותיו.

נחום עידו: התקנות קבעו שאנחנו צמודים למעונות יום הרגילים שלושה שבועות, נכון שלפני כמה שנים אתם שיניתם את זה, ואכן רצינו לבדוק מה קרה בשנים הללו, איך המעונות הללו תפקדו.

נחום עידו: ומה שגילינו זה ככה.

נחום עידו: אחד הדברים העיקריים במעונות היום השיקומיים זה הטיפול במקצועות הבריאות, כמו קלינאי תקשורת, פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, כל הדברים הללו הם אולי אחד הדברים הכי חשובים במעונות היום השיקומיים.

נחום עידו: ומה שקורה הוא, במסגרת התחרות והנסיון להשיג את העובדים הטובים ביותר, שלמעשה כל האנשים במקצועות הללו, שזה בעיקר נשים, בחודש אוגוסט לוקחים חופשה.

מאיר כהן: שלם להם, הם לא ייקחו.

מאיר כהן: תפסיק.

מאיר כהן: שלם להם תעריף יותר גבוה הם לא ייקחו חופשה.

מאיר כהן: מה אתם מדברים, תגידו לי?

מאיר כהן: לא היינו שם, תפסיקו כבר.

מאיר כהן: סליחה, המפעילים, במקרה אתם מדברים עם שני אנשים שמכירים את זה ומבינים לפני ולפנים.

מאיר כהן: איזה קשקוש זה, תגידו לי?

יעל גרמן: בבית הם לא יקבלו כלום, זה יותר טוב?

נחום עידו: אפשר לדבר בבקשה?

מאיר כהן: כן, בבקשה.

מאיר כהן: אני מוכן לשמוע, רק תירוצים יותר טובים.

מאיר כהן: אם אתה אומר לי שלא מוצאים עובדים פארא-רפואיים, תשלם להם.

מאיר כהן: תעלה את התעריף, הם יגיעו.

יעל גרמן: אבל הפתרון הוא לשלוח אותם הביתה ולא לתת להם כלום.

מאיר כהן: אני אדבר על זה.

מאיר כהן: בבקשה.

נחום עידו: הדבר שהכי חשוב לנו, ויותר חשוב מכל דבר אחר, זה הילד.

מאיר כהן: לא, זה לא נכון.

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: לא אם זאת ההחלטה.

מאיר כהן: אם אתה אומר לי שאתה לא מצליח להשיג עובדים.

מאיר כהן: אדוני, ניהלתי בית ספר - - -

נחום עידו: עכשיו אני אציג לך - - -

מאיר כהן: סליחה, לא, עכשיו אתה תשתוק ותקשיב לי.

מאיר כהן: ניהלתי בית ספר בדימונה - - -

נחום עידו: אם אתה רוצה, אני אלך.

מאיר כהן: לא, אתה תישאר, אם אתה רוצה ללכת, תלך.

יעל גרמן: סליחה, זה יושב הראש והוא מדבר.

מאיר כהן: תקשיב טוב, אני ניהלתי בית ספר בדימונה וכשהיו לי מבחני בגרות ולא היו לי מורים, היות ואני באמת דאגתי לטובת הילד, רצתי למרכז הארץ, שילמתי למורה 500 ש"ח והבאתי אותו ללמד לבגרות.

מאיר כהן: זה לדאוג לילדים.

נחום עידו: אנחנו דואגים לילדים, כדי לדאוג לילדים אנחנו רוצים שהעובדים יהיו העובדים הטובים ביותר.

נחום עידו: העובדים הטובים ביותר אלו עובדים שצריכים לקבל את הזכויות שלהם.

נחום עידו: זה בעיקר עובדות דרך אגב, זה הרבה מאד עובדות שיש להן ילדים - - -

מאיר כהן: אתה לא דואג לילדים, אתה דואג לזכויות של העובדים.

יעל גרמן: תן להם את הזכויות.

יעל כהן-פארן: אתה לא יכול להביא צוות חלופי?

נחום עידו: לא, כדי שהעובדות האלה - - - חברים, אין חלופי כי - - -

מאיר כהן: לצערי מישהו פה נפל ברשת של המפעילים.

יעקב אשר: אבל איזה פארא-רפואי הם יקבלו בבית?

יעקב אשר: מה יקרה להם בבית, אח שלהם יעשה להם פיזיותרפיה, מה?

יעל גרמן: בדיוק.

יעל גרמן: ההורים מקבלים הדרכה.

נחום עידו: הם לא מקבלים את זה, סליחה.

נחום עידו: אנחנו רוצים שהעובדים הללו יהיו העובדים הטובים ביותר.

נחום עידו: אנחנו רוצים שהם יקבלו את התנאים הטובים ביותר כדי שהם יהיו עובדים טובים.

נחום עידו: כדי שהם יהיו עובדים טובים, והן עובדות טובות, הן צריכות גם את הזכויות שלהן, כי גם להן יש ילדים בבית.

נחום עידו: אם היא לא פנויה, העובדת, הסייעת, שהיא מכירה הכי טוב את הילד דרך אגב כי היא מטפלת בו במשך כל ימי השנה, ודרך אגב אנחנו עובדים הרבה יותר ימים מימי החינוך המיוחד, אם רצית שאנחנו נהיה כמו החינוך המיוחד - - -

מאיר כהן: תגיד לי, אתם משרד הרווחה או ועד עובדים?

מאיר כהן: אתם הסתדרות העובדים?

נחום עידו: סליחה, אני דואג ל - - -

מאיר כהן: סליחה, זה מוציא אותי מהכלים.

מאיר כהן: אתה איגוד מקצועי?

מאיר כהן: אתה, משרד הרווחה, אמור לטפל אך ורק בטובת ילדי הרווחה וההורים שלהם.

מאיר כהן: אתה מגן עכשיו על הזכויות שלהם, אל תגן עליהם, זה לא תפקידך.

יעקב אשר: היה איזה ילד שהידרדר פעם בגלל התנאים האלה?

יעקב אשר: קרה משהו לאיזה ילד?

נחום עידו: לא, אני לא מגן על הזכויות שלהם, אני אומר, אני רוצה שיהיו - - -

מאיר כהן: זה גם לא תפקידך.

יעל גרמן: אז תמצא פתרון.

מאיר כהן: סליחה, תן לי פתרון לכך שהילדים, הפסקתם להם.

מאיר כהן: למה אתם קיבלתם החלטה?

נחום עידו: אנחנו קיבלנו החלטה מאחר שראינו שהשבוע הנוסף הזה הוא שבוע שכולו בעצם בייביסיטינג, הוא לא יותר מזה.

מאיר כהן: זו הבעיה שלך?

מאיר כהן: היה לך חמש שנים.

יעל גרמן: אז תעשו שזה לא יהיה בייביסיטר.

נחום עידו: אי אפשר, מאד מאד קשה.

נחום עידו: אי אפשר להביא מחליפים, כי הילדים האלה צריכים את הטיפול הטוב ביותר.

יעל כהן-פארן: אז זה אתגר.

יעל כהן-פארן: תעמדו באתגר הזה.

יעקב אשר: מה אתה עושה כשמישהי חולה?

יעקב אשר: כשמישהי בחופשת מחלה?

יעל גרמן: הדיבורים האלה מקוממים.

מאיר כהן: בוודאי שהוא לא אומר.

נחום עידו: מצד האנשים הכי מקצועיים.

מאיר כהן: טוב, אדוני ממשרד הרווחה, אנחנו - - -

יעקב אשר: הוא מסובב אותך ככה.

מאיר כהן: חברים, אנחנו נפנה לשר.

מאיר כהן: כנראה שאנחנו, אם הגב' הדר מהנהנת בראשה להסכמה עם כל מילה, אנחנו נשמע אותך אבל כנראה שנצטרך לפנות לשרים.

מאיר כהן: יעקב אשר, אדוני, אתה לשר הבריאות.

יעל גרמן: אז מה אם יש פה אתגר?

יעל גרמן: תעמדו באתגר, תמצאו פתרון.

יעקב אשר: אני רוצה לומר מילה.

יעקב אשר: אני מבין את מה שאומר נחום, אבל זה לא מהתחום.

יעקב אשר: אתה יודע מה, גם אם בסוף התפשרנו על חצי בייביסיטינג חצי לא, זה יותר טוב מכלום.

יעקב אשר: יש מושג של קייטנות קיץ.

יעקב אשר: רגע, תן לי לדבר, עכשיו אתה לא נותן לי לדבר ואני חבר כנסת.

נחום עידו: אני לא הפרעתי לאף אחד, אתם הפרעתם לי.

יעקב אשר: אני אומר גם אם ככה, אתה יודע, האויב של הטוב הוא הטוב ביותר.

יעקב אשר: אתה בא ואומר תקשיב, אם לא יהיה לי את הפארא-רפואיות הכי טובות שיש לי אותן באמצע השנה, לא יהיה כלום.

יעקב אשר: הקייטנות של הקיץ בבתי הספר הם גם לא כמו הלימודים הסדירים, זה יותר נמוך מבחינה מסויימת.

יעקב אשר: אני חושב שעדיין אתם יכולים למצוא בתורנויות כאלה ואחרות עובדות פארא-רפואיות שיכולות להשלים את זה.

יעקב אשר: אבל לבוא בגלל זה ולשלוח אותם עוד שבוע הביתה, שהם יקבלו לא בייביסיטינג כמו שצריך, ולא פארא-רפואי, ולא איזשהו טיפול או איזשהו משהו, לדעתי זו שגיאה.

יעקב אשר: אני אומר תחשבו עוד פעם, יש עוד זמן.

יעקב אשר: תחשבו, אני חושב שהסירוב הזה ועיכוב הדין לא מצליח לעבור ואין כאן לא עניין פוליטי ולא עניינים אחרים, אנחנו באים באמת מטובת המשפחות שסובלות את הסבל הרב ביותר שאפשר להעלות על הדעת.

יעל גרמן: זו אטימות.

נחום עידו: אני רוצה להגיד משהו.

מאיר כהן: כן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: זה די מדהים שכשהממשלה רוצה, היא משתמשת בנושא של זכויות עובדים כשזה מתאים לה, להגן על בעצם הוצאה חסרה.

יעל כהן-פארן: כי אם היא היתה צריכה להעסיק אנשים אחרים, זה היה עולה לה עוד כסף.

מאיר כהן: עידו, בבקשה, תסיים את הדברים שלך.

נחום עידו: אני שוב אומר, אנחנו רואים את טובת הילדים, ותראו, גם ההיערכות לשנת לימודים חדשה מחייבת.

מאיר כהן: תפסיק, עידו, בחייאת.

מאיר כהן: עידו אני מכיר אותך, אתה הרבה יותר אנושי ויותר חכם, מה קרה עכשיו לזה?

מאיר כהן: תפסיק.

נחום עידו: אני מאד אנושי, תאמין לי.

נחום עידו: הכי אנושי.

מאיר כהן: נכון, אני מסכים איתך.

מאיר כהן: אבל בגלל זה אני אומר לך, חבל ששלחו אותך להגיד תשובות.

מאיר כהן: זה לא מתאים לך.

מאיר כהן: עידו, תאמין לי אני מכבד אותך מאד, אתה יודע את זה.

מאיר כהן: תפסיק.

נחום עידו: אני באמת באמת חושב, תראו, גם אתם צריכים להבין, אנחנו באמת חושבים על טובת הילדים, ואנחנו יודעים - - -

יעל גרמן: וטובתם זה להיות בבית?

נחום עידו: כן.

יעל גרמן: להיות בבית בלי טיפול, בלי רצף טיפולים, בלי כלום?

נחום עידו: תראי, כל ילדי מדינת ישראל נמצאים בבית בחודשים יולי אוגוסט.

יעקב אשר: לא כל ילדי מדינת ישראל.

נחום עידו: בסדר, נכון.

נחום עידו: עכשיו, כל המשפחות - - -

יעל גרמן: למה את החינוך המיוחד, כן אפשר לעשות?

נחום עידו: יש לו יותר חופשים.

נחום עידו: תראו, הילד הוא חשוב.

נחום עידו: כשמגיע ילד חדש בספטמבר, מגיעים ילדים חדשים, צריך להיערך לקראתם.

נחום עידו: זה בדיוק הזמן, השבוע האחרון של חודש אוגוסט שבו אתה צריך לתת הדרכה - - -

יעל גרמן: זה לא שבוע אחרון, זה עד ה- 15.

יעל גרמן: סליחה, בוא תדייק בעובדות.

נחום עידו: לא, לא, אני אומר.

נחום עידו: העובדים לא מקבלים שלושה שבועות חופשה, כי בשבוע האחרון הם צריכים לבדוק מי הילדים, להכשיר אותם, להיערך, צריך לעשות שיפוצים במעונות בשבועיים האלה.

מאיר כהן: זה ברור.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: צר לי שמשרד הרווחה בחר בתשובות האלה, עכשיו אני רוצה להגיד לך נחום עידו.

מאיר כהן: היות ואני הייתי שם, אני זוכר את הדיונים עם המפעילים.

מאיר כהן: מה שרצו המפעילים, הם ביקשו להעלות את התעריף.

מאיר כהן: ביקשו שאני אשלם להם יותר, ואז הם כן היו מצליחים להכין את השנה.

מאיר כהן: הם כן היו מצליחים להביא את האנשים.

מאיר כהן: את יכולה לעשות עם הראש שלך עד מחר ככה, אני ישבתי עם המפעילים מספיק שעות.

יעל גרמן: זו התוצאה של הפרטה.

מאיר כהן: צר לי מאד, חבל, כי השר הוא די נחוש, שר הרווחה.

מאיר כהן: אני קורא לו מפה ואני אפנה אליו לגלות נחישות.

מאיר כהן: המפעילים לא ינהלו את חופשת הקיץ של הילדים האלה, מי שינהל זה משרד הרווחה.

מאיר כהן: נחום, אני מכיר אותך כאיש מאד אנושי ואני מצהיר על זה כאן.

מאיר כהן: וצר לי מאד שאתה, לא יודע מה קרה לכם.

מאיר כהן: היית צריך להתעקש, וכן הייתם מצליחים.

מאיר כהן: אני רוצה את הגברת הדר ממשרד הבריאות, בבקשה.

יעל גרמן: אני רוצה לפני כן להעיר.

יעל גרמן: תראו, אני מדברת אליך נחום, אני רוצה משהו לומר לך.

יעל גרמן: יש היום ויכוח גדול על ההפרטה, זו ההוכחה שאסור להפריט שירותים.

יעל גרמן: כי באים מפעילים שכל האינטרס שלהם זה אך ורק להשיג רווחים ולקבל כסף.

הניה מרמורשטיין: מה את אומרת?

הניה מרמורשטיין: איזה רווחים, סליחה?

יעל גרמן: סליחה, אני לא דיברתי אלייך ואין לך רשות דיבור.

מאיר כהן: צאי החוצה, עזבי את המקום.

יעל גרמן: לא, זה בסדר.

מאיר כהן: אני יודע מה שהיא אמרה.

מאיר כהן: את לא תגידי לחברי כנסת או לחבר כנסת חוצפה, צאי החוצה.

הניה מרמורשטיין: אני לא אמרתי חוצפה.

מאיר כהן: צאי החוצה.

מאיר כהן: מזל שמסריטים את הדברים.

מאיר כהן: צאי החוצה, חמש דקות תיכנסי לכאן.

מאיר כהן: אנחנו לא אומרים לכם חוצפנים, אל תגידו לחברי הכנסת חוצפנים.

יעל גרמן: ההפרטה היתה שגיאה, ואמר חברי היו"ר, אין לי ספק, היו הדיונים אז וגם היום, זה הלחץ שלהם.

יעל גרמן: ולכם אסור היה לעמוד בלחץ שלהם, אתם הייתם צריכים לעמוד כנגדם כחומה בצורה ולומר, האינטרס שלנו זה הציבור, לא אתם המפעילים, לא הכסף שאתם תקבלו, הציבור.

יעל גרמן: ובעיניי הציבור זה לא רק הילדים, זה גם ההורים שלהם.

יעל גרמן: ואתם למעשה בוגדים, זונחים, את הציבור של ההורים ושל הילדים.

יעל גרמן: תשמעו את כל הארגונים שבאמת מטפלים בזה, תקשיבו להם.

יעל גרמן: תקשיבו איך הם מזדעקים ואומרים: מה אתם הולכים לעשות לנו.

יעקב אשר: אני לא מבין, ההחלטה הזאת הייתה בעקבות בקשה של המפעילים?

נחום עידו: ממש לא.

יעל גרמן: אל תשלה את עצמך.

יעקב אשר: רגע, דקה.

יעקב אשר: אם רוצים לריב עם כולם, אין בעיה.

יעקב אשר: צריך לדעת את האמת.

נחום עידו: זו החלטה של הפיקוח, המפקחים באו ואמרו.

יעקב אשר: אתה יודע מה, מי שהעלה בפניי את העניין הזה זה דווקא אחד מהמפעילים.

יעקב אשר: אני עוד לפני שהוצאת את זה, אמרה לי את זה אחד מהמפעילים, שהולכים לעשות את הדבר הזה.

יעקב אשר: הפוך, כהתרעה.

יעקב אשר: אני חושב שאנחנו סתם לוקחים עוד אויב בדרך.

מאיר כהן: בבקשה, הדר, משרד הבריאות.

נחום עידו: לתת ימים אחרים במקום, זה מהווה בעיה.

מאיר כהן: נחום עידו, זהו.

יעקב אשר: כשאתה החלטת אז בזמנו את ההחלטה הזאת, זה היה מלווה עם תקציב או משהו?

מאיר כהן: באו המפעילים, השיח הראשון היה שיח מאד בוטה, המפעילים אמרו אי אפשר, צריכים להכין את השנה להתחיל את הפרוייקט.

מאיר כהן: בסוף סוכם שיעבדו 5.5 ימים כמדומני, נכון עידו?

נחום עידו: 5.5 וגם זה מהווה בעיה להורים, כי זה בכל מיני ימים.

מאיר כהן: שנה אחרי זה ישבנו עם ההורים, לא היתה - - - נציגת משרד הבריאות, בבקשה.

ד"ר הדר ירדני: אני ד"ר הדר ירדני מהתפתחות הילד, אנחנו בהחלט תמכנו וקידמנו את הנושא של קיצור החופשה, כשהסיבה היחידה היתה רצף טיפולי.

ד"ר הדר ירדני: ובאמת בארבע שנים האחרונות או שלוש שנים האחרונות, התברר לנו שבעצם עובדי מקצועות הבריאות לא נמצאים במעונות בחודש אוגוסט וממילא לא מתקיים רצף טיפולי, ולכן אנחנו התחברנו לרווחה עם הבקשה לא להאריך, אבל לא לשנות את התקנון.

יעל גרמן: את חושבת שעדיף שהם יהיו בבית עוד שבוע, הם מקבלים שם יותר מאשר, לא משנה מה, שמקבלים בעוד שבוע - - -

יעקב אשר: את מגשרת על הרצף הטיפולי?

ד"ר הדר ירדני: אני מתייחסת רק לרצף הטיפולי.

ד"ר הדר ירדני: הרצף הטיפולי הנכון, שזו היתה הסיבה לבקשה, לא מתקיים.

יעקב אשר: אבל אם הוא בבית, יש רצף טיפולי?

ד"ר הדר ירדני: ההורה אמור לטפל בילד.

ד"ר הדר ירדני: צריך להבין, אין שום מחקר שמראה שאם תטפל בילד שמונה פעמים ביום, ההתקדמות שלו יותר גדולה.

ד"ר הדר ירדני: מה שכן מראים, שתרגול חוזר של הדברים שצריך לעשות בהחלט משפר.

יעקב אשר: אז הצוות שהוא לא הפארא הרפואי, הצוות של המפעילים.

ד"ר הדר ירדני: שנייה, אני אסיים.

יעקב אשר: שנייה, יש לנו פריווילגיה כחברי כנסת.

מאיר כהן: גברתי, מותר לחבר כנסת להיכנס לתוך הדברים שלך.

מאיר כהן: לא נעים לך להיות פה?

מאיר כהן: את משוחררת.

יעקב אשר: היא הבינה.

יעקב אשר: אני לא תוקף אותה אישית, אני רק שואל - - -

ד"ר הדר ירדני: האמת שלא כל כך נעים להיות פה, עם המילים "בוגדים" ו"הפקידים".

ד"ר הדר ירדני: רוצים לצטט את הדברים שנאמרו עלינו עוד לפני - - -

יעקב אשר: סליחה, המילה פקידים, אני לא יודע מי אמר בוגדים.

יעקב אשר: 15 שנה הייתי פקיד בעיריית ברק, והתגאיתי בכל רגע שקראו לי פקיד.

יעל גרמן: גם אני הייתי, 15 שנה, בעיריית הרצליה.

יעל גרמן: הייתי עובדת ציבור, היינו עובדי ציבור.

יעקב אשר: עשיתי כמה דברים טובים, חשבתי מחוץ לקופסא.

יעקב אשר: לא באתי עם תובנות כאלה כמו שאת מגיעה אלינו פה, בעקשנות כזו אפילו לא לשמוע.

יעקב אשר: אני גם לא רוצה להגיד מה שרציתי להגיד, הנה ככה.

יעקב אשר: חבל על הזמן.

יעל גרמן: אני כן רוצה להתנצל אם מישהו נפגע, הכוונה שלי היתה לבגוד באינטרס הציבור.

יעל גרמן: לא אתם בוגדים, ההחלטה שלכם בוגדת באינטרס הציבורי.

יעל גרמן: אבל אני כן רציתי לשאול אותך, הרי זו אלטרנטיבה.

יעל גרמן: בין האלטרנטיבה שהוא יהיה שלושה שבועות ברצף, זה לא שלושה שבועות זה למעשה על פני כל השנה עוד שלושה שבועות, רצף, במקום שבו הוא מכיר ויודע, ואנחנו יודעים כמה הילדים האלה זקוקים לביטחון ולרצף, לבין זה שאנחנו נשים אותו בבית במצב שבו אני לא יודעת מה ההורים יעשו.

יעל גרמן: מה יותר טוב לילד?

יעל גרמן: אני באמת שואלת אתכם.

ד"ר הדר ירדני: מבחינת הרצף הטיפולי, זה לא מתקיים.

ד"ר הדר ירדני: אם הטענה היא שאנחנו רוצים לקצר את החופשה כדי שלילד יהיה יותר נעים, זאת סוגייה אחרת, צריך לדון בה.

ד"ר הדר ירדני: הסוגייה שבעטיה חשבו לשנות את התקנות, זה הרצף הטיפולי.

מאיר כהן: לא נכון, סליחה.

ד"ר הדר ירדני: זה היה הנימוק.

מאיר כהן: זה לא היה, זה היה מכלול של דברים.

מאיר כהן: המפעילים, בבקשה.

מאיר כהן: מי המפעילים כאן?

מאיר כהן: בבקשה, שם מלא.

הניה מרמורשטיין: שמי הניה מרמורשטיין, אני מעל"ה ואני בוועד מעונות יום שיקומיים.

הניה מרמורשטיין: סליחה, אבל אני רוצה להסביר.

הניה מרמורשטיין: אני כבר שלושים שנה מנהלת מעון יום שיקומי, והרב (חה"כ) אשר מכיר את זה ויודע.

הניה מרמורשטיין: המעון שלנו נחשב למעון גדול.

מאיר כהן: מעולם את לא תשבי פה ואני אגיד לך "מחוצפת".

מאיר כהן: באמת שאני לא אגיד לך את זה, לכבודך.

יעקב אשר: היא התנצלה.

הניה מרמורשטיין: סליחה.

הניה מרמורשטיין: גם בפעם הקודמת שקיצרו, אנחנו עמדנו מול חה"כ אשר והסברנו את עמדתנו, אני רוצה קצת להסביר מהו מעון יום שיקומי.

הניה מרמורשטיין: מעון יום שיקומי הוא גם מעון יום, אבל הוא גם שיקומי.

הניה מרמורשטיין: הבנות שלנו עובדות במסירות אין קץ.

הניה מרמורשטיין: המטפלות, הגננות, האחיות, הצוות הפארא-רפואי.

הניה מרמורשטיין: זה לא מעון שהבנות סתם שומרות על הילדים ונותנות איזשהו משהו חינוכי.

הניה מרמורשטיין: הן גם מחנכות, הן גם משקמות, הן גם מטפלות.

הניה מרמורשטיין: את הילדים שלנו אי אפשר אפילו להשאיר דקה אחת, לא להגיד להם בואו איתנו לחצר ולשבת ולחכות בחצר כשהם משחקים, או לשים להם את האוכל על השולחן ולתת להם לאכול.

הניה מרמורשטיין: אנחנו צריכים אחד על אחד לשבת ולהאכיל, לחתל, להרים, להנגיש הכל, להביא את הכל עד לפה של הילד, עד לכוס של הילד, כיוון שהילדים האלה לא מסוגלים לעשות את זה בלי זה.

הניה מרמורשטיין: לכן הבנות שלנו עובדות נון סטופ משבע וחצי בבוקר ועד שלוש וחצי.

הניה מרמורשטיין: אני כבר לא מדברת על העניין של התגמול, שזה נמצא בבית המשפט בבג"צ, שזה לא לעניינו.

הניה מרמורשטיין: זה רק מה שהבנות שלנו עובדות, ומגיע להן גם קצת לנוח.

הניה מרמורשטיין: זה אחד.

הניה מרמורשטיין: המעון נקרא מעון יום שיקומי, נכון?

הניה מרמורשטיין: אז או שהוא מעון יום, ויש לו שלושה שבועות חופש כמו מעונות יום שיש בכל הארץ, או שהוא מעון יום שיקומי ויש לו את החופשות של החינוך המיוחד.

הניה מרמורשטיין: ונכון, מי כמוני, שאני עובדת כבר שלושים שנה והתחלתי מלטפל בילדים ולהיכנס איתם לבריכה, ולמדתי הכל הכל כדי לטפל בילדים, ואנחנו עושים את זה, מהמנהלת ועד העובדת הסוציאלית, כולם עושים את זה במסירות נפש.

הניה מרמורשטיין: אז מי כמוני רוצה את טובת הילדים ואת טובת ההורים, ובשביל זה פתחנו.

הניה מרמורשטיין: כשאנחנו פתחנו את אלי"ן, את מעון היום השיקומי, לא היה חוק, לא היה שום דבר.

הניה מרמורשטיין: העמותה שילמה הכל מעצמה.

יעקב אשר: לגבי ההארכה הזאת, מה אתם חושבים - - -

הניה מרמורשטיין: אנחנו הכי הכי שדואגים לזה, אבל מצד שני אנחנו צריכים גם עובדים ואנחנו צריכים עובדים טובים, אז הגענו למסקנה שאם אנחנו לא נותנים להם את החופשים ולנוח, אין לנו עובדים.

הניה מרמורשטיין: עכשיו כמו שאמרה ד"ר הדר ירדן, רצף טיפולים.

הניה מרמורשטיין: צוות בריאות - - -

מאיר כהן: אני רק חוזר גברתי על מה שאמרתי מראש, והיות והייתי שם ופגשתי אתכם, הרי כל הסיפור הזה הוא סיפור של כסף.

הניה מרמורשטיין: לא, לא.

מאיר כהן: את לא תשכנעי אותי, כמה שתגידי.

מאיר כהן: אם את באה לעובדים האלה ואומרת להם: רבותיי, בשבוע הזה, אם כולנו נהיה תמימי דעים שהילדים האלה צריכים להישאר במעונות יום עוד שבוע, אם כולנו נהיה תמימי דעים כמו שאז, אז הבעיה מתמקדת לכמה התעריף שאני משלם.

הניה מרמורשטיין: אני רוצה להסביר לכם למה לא.

מאיר כהן: אבל אני לא מסכים איתך.

מאיר כהן: הרי לא יעלה על הדעת שבבית חולים אנחנו נבוא ונגיד לחולים אוקייי, מעכשיו והלאה, היות והאחיות עובדות מאד קשה, אנחנו עכשיו מוציאים את כל החולים לעשרים יום, אנחנו מצטערים.

מאיר כהן: אנחנו יוצרים איזו רוטינה.

הניה מרמורשטיין: אבל בבית חולים אותו מטפל לא עובד עם אותו ילד, הבנות אומרות לי: אני משלמת.

הניה מרמורשטיין: גם היום אני משלמת כי אני מכריחה אותם כפי שביקשו ממני במשך השנים, ואני משלמת על השבוע הזה כפול, והן לא רוצות, הן רוצות לשבת בבית הן אומרות יש לנו ילדים, אנחנו צריכות את החופש הזה.

הניה מרמורשטיין: עכשיו, המטפלים הפארא-רפואיים, לא יעזור, אני משלמת להם כפול ממה שמשרד הבריאות משלם לי, ואני לא יכולה להחזיק את הרצף טיפולים.

הניה מרמורשטיין: אז אם אין לי רצף טיפולים - - -

מאיר כהן: אין דבר כזה בעולם.

מאיר כהן: הדיון הזה הוא לא על העובדים והתנאים שלהם, אני מצטער.

הניה מרמורשטיין: אבל אתה מוזמן אליי לראות.

מאיר כהן: אני אבוא אלייך בשמחה, אבל במקומות שמקבלים החלטה.

מאיר כהן: ברגע שאתם מצאתם קרקע סדוקה במשרד הרווחה ובמשרד הבריאות, אז ישבתם על הראש ובסוף הם נכנעו לכם.

מאיר כהן: אבל אם משרד הבריאות ומשרד הרווחה היו משקפים את הפציינטים, לא את העובדים ולא את תנאי השירות שלהם, והיו מבהירים לכם: רבותיי, מזה אנחנו לא חוזרים, תאמיני לי שהכל היה שב לקדמותו והייתם מוצאים את העובדים.

הניה מרמורשטיין: אני רוצה עוד דבר להגיד.

הניה מרמורשטיין: נתנו להם חופשים אחרים.

הניה מרמורשטיין: גם ההורים, אני עשיתי סקר אצל ההורים.

הניה מרמורשטיין: נתנו להם חופשים אחרים, ההורים אומרים לי החופשים האלה יותר גרועים לי, למה?

הניה מרמורשטיין: כי אז אני עובד.

מאיר כהן: לא נכון.

מאיר כהן: לפני שבאתי לכאן שאלתי הורים, הם המומים מההחלטה הזו, סליחה.

מאיר כהן: נציגת אלו"ט, בבקשה.

יעל גרמן: שנייה, אני רוצה משהו לומר לך.

יעל גרמן: אם היו מוציאים היום או אתמול מכרז, ומהמכרז הזה היה ברור לך שאת צריכה להפעיל את זה שלושה שבועות ולא שבועיים, בדיוק כמו בחינוך המיוחד.

הניה מרמורשטיין: אבל החינוך המיוחד נותן שלושה ימי חופש.

יעל גרמן: לא משנה, את מדברת איתי שוב על תנאים.

הניה מרמורשטיין: לא תנאים, או חינוך מיוחד או מעון יום.

יעל גרמן: את מדברת כרגע על תנאים, אני מדברת על כך שאם היום משרדי הרווחה והבריאות יוציאו את המכרזים למפעילים הבאים ויהיה כתוב בהם תנאים שונים, כולם יתיישרו על פי התנאים וימצאו את כל הפתרונות.

יעל גרמן: ולכן אני אומרת לך איך אנחנו שומעים את זה, כתירוצים.

הניה מרמורשטיין: אבל עובדה שמה שקיים היום, אנחנו לא יכולים להשיג עובדים.

יעל גרמן: אתם לא עושים את המאמצים.

הניה מרמורשטיין: אנחנו לא עושים את המאמצים?

מאיר כהן: טוב, חברת הכנסת יעל גרמן, אני רוצה להפסיק.

מאיר כהן: נציגת אלו"ט, בבקשה.

מאיר כהן: הניה, שום דבר לא אישי, אנחנו מעריכים את העבודה שלך.

הניה מרמורשטיין: מי כמוני בשביל הילדים ובשביל המשפחות האלה?

הניה מרמורשטיין: אני נמצאת פה בכנסת ארבע וחמש פעמים בשבוע בשביל הדבר הזה.

מאיר כהן: הניה, באמת חבל לנו שאנחנו משני צדי המתרס.

הניה מרמורשטיין: אני לא בשני צדי המתרס.

הניה מרמורשטיין: אני רוצה את העובדות הטובות בשביל הילדים והמשפחות שלהם.

מאיר כהן: אבל חברת הכנסת יעל גרמן אולי קיפלה בשאלה שלה את כל העניין.

מאיר כהן: אם היו באים עכשיו לכל המפעילים ואומרים להם: זה המכרז, תאמינו לי הייתם מוצאים את העובדים והכל היה בסדר.

מאיר כהן: ברגע שבאנו וביקשנו לעשות משהו שהוא קצת נשמה יתרה, וביקשנו מכולם להתאמץ בכדי שהילדים האלה יהיו עוד שבוע וכולם ייצאו נשכרים, אז לצערי הגדול - - -

הניה מרמורשטיין: אז צריך לשנות את כל הנוסח.

מאיר כהן: שנייה הניה.

מאיר כהן: אבל נשמה יתרה – ביקשנו לעשות עוד קצת, והסכמתם לעשות.

מאיר כהן: אבל אני לא בא אליכם בטענות, אני באמת לא בא, אני בא בטענות לנציגי ממשלת ישראל, למשרד הרווחה ולמשרד הבריאות.

מאיר כהן: יושבת כאן גברת ממשרד הבריאות, שכנראה, לא יודע אם היא מתייחסת ל"אני בדקתי", "אמרו לי".

הניה מרמורשטיין: זה לא נכון, היא מסורה לילדים והיא שומעת אותנו.

מאיר כהן: מסורה לילדים זה לא לבטל את זה.

מאיר כהן: נציגת אלו"ט, בבקשה.

נעמה הלר: תודה.

נעמה הלר: עו"ד נעמה הלר מאלו"ט, שהיא עמותת הורים ואנחנו מדברים פה גם בשם האינטרסים של ההורים.

נעמה הלר: אני רוצה להודות לחברת הכנסת יעל גרמן שקיימה את הדיון הזה, ואנחנו בכלל רואים מה קורה כשיש שיתוף פעולה מוצלח בין משרד הרווחה לבין משרד הבריאות, כשאתם קיבלתם את אותה החלטה משותפת לטובת הציבור שאותו אתם משרתים.

נעמה הלר: צריך להבין, ילדים עם צרכים מיוחדים בכלל וילדים עם אוטיזם בפרט, זקוקים לרצף טיפולי.

נעמה הלר: הייתה פה שאלה, האם הוא מתקיים בפועל או לא מתקיים בפועל?

נעמה הלר: קודם כל צריך לזכור את המטרה, איך אנחנו משיגים את הרצף הטיפולי הזה כמה שיותר זמן?

נעמה הלר: מהנסיון שלנו, כאשר אלו"ט מפעילה את אותם מעונות יום שיקומיים, המטפלים הפארא-רפואיים שלנו ממשיכים עד ה- 15.8.

נעמה הלר: כלומר, הם מודעים שאלה הן הדרישות מהם, ואלו"ט כגורם מעסיק מוצאת את הדרך להמשיך ולהעסיק אותם, כך שהטענה שבכלל אין רצף טיפולי היא לא נכונה במישור העובדתי.

נעמה הלר: אפשר להשיג את זה.

נעמה הלר: יש כאן דיון שהוא דיון שמערב גם זכויות של ילדים, גם זכויות עובדים, אין ספק.

נעמה הלר: אל תבטלו את ההחלטה הזאת, בניתם משהו יפה.

נעמה הלר: לפני שאתם הורסים תשאירו אותו על כנו, תשבו כולכם ביחד במהלך השנה, גם העמותות המקבילות, גם העמותות להורים עם צרכים מיוחדים, גם העובדים שהזכויות שלהם חשובות, ותחשבו איך עושים את זה בצורה מושכלת.

נעמה הלר: בחינוך המיוחד לדוגמא, המורים ממשיכים לעבוד עד ה- 15.8.

נעמה הלר: הם מקבלים תגמול.

הניה מרמורשטיין: הם מקבלים משכורת.

נעמה הלר: אז תלמדו, אז בואו תלמדו.

מאיר כהן: הניה, אנחנו אז הוספנו לתעריף, משרד הרווחה.

הניה מרמורשטיין: הוספנו ימי חופש.

הניה מרמורשטיין: שהימי חופש האלה להורים לא עוזרים שום דבר, כי הם עובדים באותם הימים.

מאיר כהן: אבל גם הוספנו.

מאיר כהן: יכול מאד להיות שהיה צריך לשכלל את זה.

מאיר כהן: זאת המציאות, אין לי שום ספק שאתם צריכים לקבל, וגם העובדים שלכם צריכים, לדאוג לתנאים שלהם ולקבל עוד כסף, אני אמרתי מראש זו שאלה של כסף.

הניה מרמורשטיין: או כסף או תנאים.

מאיר כהן: נכון.

מאיר כהן: צריך בשבוע הזה להעלות את התעריפים, לבוא למטפלים ולהגיד להם: רבותיי - - -

הניה מרמורשטיין: לא רק בשבוע הזה, צריך בכלל.

הניה מרמורשטיין: החינוך המיוחד מקבל הרבה יותר מאתנו.

מאיר כהן: אני מסכים אתך לגמרי, אבל היות ואני שם אני רק אומר לסוגייה הזאת שאנחנו דנים, מה היה צריך לעשות.

הניה מרמורשטיין: אני רוצה להסביר לכם שאצלנו - - -

מאיר כהן: שנייה, הניה.

מאיר כהן: אנחנו ניתן לך אחרי זה, אנחנו צריכים לסיים עוד ארבע דקות.

הניה מרמורשטיין: אני רק רציתי להגיד שאצלנו עובדים ארבעה גנים וארבעה מעונות, כשהגנים מקבלים כפול מהמעונות.

מאיר כהן: כואב הלב.

מאיר כהן: איתן.

איתן עמרם: עו"ד איתן עמרם, יו"ר הועדה לקידום זכויות אנשים עם מוגבלויות בלשכת עוה"ד.

איתן עמרם: אני רוצה לומר שמדובר כאן בילדים והורים, ובסך הכל אלמנט של שבוע שצריך לגשר על הפער.

איתן עמרם: מבחינה כלכלית, בדרך כלל בית משפט תמיד נוהג לקדם זכויות, והזכויות הכלכליות הן ניגפות בפני זכויות שוויון וכן הלאה.

איתן עמרם: תחשבו, כל כך חשוב להורים האלה ולילדים האלה את השבוע הזה, את הרצף.

איתן עמרם: לכן אני אומר, גם למשרד הבריאות וגם למשרד הרווחה, תתעלו על עצמכם.

איתן עמרם: אכן מדובר לטעמי באלמנט כלכלי, מכרזים שייצאו אני כמעט סמוך ובטוח שכולם יתיישרו לפי זה, ובאמת ניתנת המנוחה להורים וגם לילדים, אני חושב שהאינטרס זועק כאן ומיותר להחיל את העניין.

איתן עמרם: אז מבחינתנו אנחנו תומכים בעניין.

מאיר כהן: אדוני.

ד"ר עמיחי תמיר: ד"ר עמיחי תמיר מארגון הנכים, אני מצטרף ליוזמה של חברת הכנסת יעל גרמן ושל כל חברי הכנסת, ומביע פליאה שרק חבר הכנסת יעקב אשר מהקואליציה מצטרף ליוזמה הזו.

ד"ר עמיחי תמיר: אנחנו כמובן מתנגדים לכל קיצוץ, כי יש תופעה מוזרה ברפואה, ילדים עם לקות קשה, עם נכות קשה, לא הופכים לבריאים בקיץ.

ד"ר עמיחי תמיר: לכן צריך לדאוג לרווחת הילדים, אני מאמין שאני מבטא כאן את כל ארגוני הנכים ולא רק את הארגון שלי.

ד"ר עמיחי תמיר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני, רק אני מסתייג מהנושא של קואליציה/אופוזיציה, כי באמת יש כאן תמימות דעים, זה לא קשור.

הניה מרמורשטיין: אני רק מבקשת, אני רוצה שתדאגו לילדים אבל תחשבו גם עלינו על העמותות, על העובדים, כדי שאנחנו נוכל באמת, כדי לקבל את הטוב ביותר בשביל הילדים.

מאיר כהן: הניה, אנחנו איתך.

מאיר כהן: את רוצה להוסיף משהו גברתי?

נעמה הלר: אנחנו פשוט רוצים לחזור ולבקש להשאיר את הארכת החופשה, ובמהלך השנה הזאת לקיים דיון מושכל איך עושים את זה בצורה הטובה ביותר, מבלי לפגוע בילדים.

מאיר כהן: תודה גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: אני חושבת שזה הסיכום הנכון.

יעל גרמן: בל נשכח שזו וועדת רווחה, בריאות ועבודה.

יעל גרמן: אז אין ספק שמתחת לכותרת עבודה צריך יהיה גם לדאוג לתנאים, ואני משערת לעצמי שהתנאים הקשים לא נולדו אתמול, וגם לא נולדו לפני חמש וארבע שנים, לפני ההחלטה, זה משהו ממושך ואדוני היו"ר, צריך להבהיר את זה באמת לאלי אלאלוף לקיים דיון.

יעל גרמן: אבל כרגע, ההחלטה שחייבים לקבל אותה זה לבטל את רוע הגזירה, להחזיר את המצב לקדמותו, כפי שהוא היה בארבע השנים האחרונות, ובמהלך השנה לנהל את כל הדיונים הראויים כדי לראות איך עושים את זה בצורה כזאת שזה לא ייפגע, וגם זה לא ייפגע.

מאיר כהן: זה נהנה ולזה לא יחסר.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברים, מילות סיכום.

מאיר כהן: הוועדה קוראת לשר הרווחה, מר חיים כץ, ולסגן שר הבריאות, הרב ליצמן, לשנות את ההחלטה, להמשיך במתכונת שהוחלה ב- 2014, קרי רצף טיפול של עוד שבוע בחופשת הקיץ.

מאיר כהן: יחד עם זה, מבקשת הוועדה לכנס את וועדת הרווחה עד סוף יולי, בנוכחות מנכ"ל משרד הבריאות ומנכ"ל משרד הרווחה, לדיון מחודש עם כל הנציגים שנמצאים סביב השולחן.

מאיר כהן: עד אז, אנו מבקשים משר הרווחה, אני חוזר על בקשתי, שר הרווחה ושר הבריאות, להודיע לכל המפעילים ולכל ההורים ולכל הילדים, שהשנה לא ישונה דבר וימשיכו במתכונת הרגילה.

יעל גרמן: השנה בכל מקרה לא ישונה.

מאיר כהן: ב- 2019, לא ישונה דבר ונמשיך באותה מתכונת.

מאיר כהן: מישהו רוצה להוסיף משהו?

מאיר כהן: הניה?

מאיר כהן: הפסקת להתעצבן?

הניה מרמורשטיין: אני מקווה באמת שאנחנו נוכל לקבל את העובדים הטובים, בשביל לעזור למשפחות ולילדים.

מאיר כהן: תודה רבה, הישיבה נעולה.