ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 641, 2018-06-11 13:09

מירב בן ארי: שלום לכולם, אני חברת הכנסת מירב בן ארי ואני אחליף את חבר הכנסת יעקב מרגי שהוא יו"ר הוועדה, שלצערו הרב לא יכול היה להיות כאן, כי אני אומרת לכם מניסיון, הוא מאוד אוהב תערוכות והוא מאוד ילדים.

מירב בן ארי: קודם כול אנחנו מברכים אתכם בברוכים הבאים לכנסת.

מירב בן ארי: אנחנו שמחים מאוד לראות שאתם כאן איתנו, ויותר שמחים לראות את התערוכה המקסימה הזאת שהוסיפה צבע למקום החום והמשעמם הזה, אז הצבעוניות שהבאתם לכנסת היא מדהימה.

מירב בן ארי: ברוכים הבאים ובאמת כל הכבוד על תערוכה שתיכף גם תספרו לנו עליה.

מירב בן ארי: יש איתי פה את הצוות של הוועדה לצידי, שגם הוא בא במיוחד בשביל לראות אתכם ובשביל לשמוע.

מירב בן ארי: אנחנו מברכים כמובן את ראש העירייה ואת ראש מינהל התרבות בעיריית פתח תקווה.

מירב בן ארי: לסיכום ולא להאריך במילים כי יש פה אנשים חשובים שבאו במיוחד, אנחנו מאוד שמחים שהגעתם ובכלל אנחנו רוצים להודות לכם, מקווים שתשאירו לנו את התמונות כדי שנוכל ליהנות מהם קצת.

מירב בן ארי: הכי חשוב זה שקישטתם את המקום הזה והכנסתם לו קצת אור וצבע וזה תמיד מבורך, אז תודה רבה שהגעתם.

מירב בן ארי: אתחיל עם ראש העירייה.

מירב בן ארי: בבקשה אדוני.

מירב בן ארי: נשמח אם תאמר כמה מילים לתלמידים.

איציק ברוורמן: כבוד היושבת ראש, תלמידים יקרים, אנחנו באנו הנה בגאווה גדולה עם הפרויקט הזה שהוא חלק ממיזם שאנחנו עורכים כבר כמה וכמה שנים בפתח תקווה, שבו אנחנו נותנים לתלמידים לצייר נושאים שקשורים בעיר ובסופו של דבר אנחנו בוחרים את הציורים המובחרים והופכים את זה להיות ללוח שנה או אלבום שמייחד את הילדים ומיועד באמת למען העיר.

איציק ברוורמן: אנחנו שמחים באמת.

איציק ברוורמן: אפשר פה לראות את העבודות הנבחרות של התלמידים, את החשיבה הגדולה שלהם, את ההשקעה.

איציק ברוורמן: זה נפלא לראות שילדים, ואני כל הזמן אומר שילדים בעידן שלנו, של הדיגיטציה, שכל אחד הולך עם אייפון, בכל זאת תלמידים, ילדים, ילדות שעוסקים באומנויות, בתרבות.

איציק ברוורמן: אנחנו עובדים הרבה על העמקת אהבת הספר למרות כל מה שקורה היום עם כל האמצעים הדיגיטליים, על האומנות, על המוסיקה.

איציק ברוורמן: אנחנו מהמובילים בארץ בפרויקט שנקרא "בית ספר מנגן", שבו אנחנו בכל בתי הספר מלמדים מוסיקה.

איציק ברוורמן: מינהל התרבות, בעיקר קריית המוזיאונים, ודרורית, חוץ מהיותה מנהלת מינהל התרבות, היא גם האוצרת ומנהלת המוזיאון של פתח תקווה שהוא באמת הפך להיות שם דבר.

איציק ברוורמן: אנחנו מעמיקים שם את הפעילות, ועשרות אלפי משתתפים, בעיקר ילדים ובני נוער, לוקחים שם חלק.

איציק ברוורמן: אני מוכרח להודות שזו גאווה גדולה לנו.

איציק ברוורמן: זו גאווה גדולה שהכנסת בחרה לתת לנו את הבמה, לתת לילדים האלה את הבמה.

מירב בן ארי: זה צריך להגיד תודה ליהודית גידלי, מנהלת הוועדה, שדואגת להביא תערוכות לוועדת החינוך.

איציק ברוורמן: אז אני אומר תודה.

איציק ברוורמן: הייתי רוצה, מאחר שאני לפעמים יושב בוועדות הללו, אז אני חושב שאם הייתם משאירים את זה, זה היה מוסיף לאווירה.

איציק ברוורמן: זה היה מרגיע קצת.

יהודית גידלי: אנחנו רוצים לתת הזדמנות שווה, כמו לכל הילדים, גם לכל התערוכות.

איציק ברוורמן: זה מאה אחוז.

איציק ברוורמן: חשבתי שאת רוצה גם לתת הזדמנות שווה לכל חברי הכנסת.

יהודית גידלי: זה לא התפקיד שלי.

איציק ברוורמן: אבל בעיקר אני רוצה להגיד תודה באמת לאנשי המקצוע של מערכת החינוך שלנו בפתח תקווה, החינוך הרגיל והחינוך המיוחד, ובעיקר תודה רבה גדולה לילדים שלוקחים חלק, משקיעים.

איציק ברוורמן: הם הרבה יותר רציניים מאיתנו לפעמים ומגיעה לכם תודה מכל הלב.

איציק ברוורמן: אתם מביאים לנו גאווה בעיר הזאת, אתם מביאים לנו כבוד, ותמשיכו, אל תהססו.

איציק ברוורמן: תמשיכו לתת ביטוי לדמיון, למחשבות, לרצונות שלכם.

איציק ברוורמן: תמיד אצלנו אומרים, השמיים הם הגבול בסופו של דבר, אז תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה לראש העירייה, מר איציק ברוורמן.

מירב בן ארי: עכשיו אנחנו ניתן לדרורית גור אריה שהיא מנהלת מינהל התרבות וקריית המוזיאונים, ואת זו שיזמת את כל התערוכה הזו במשכן הכנסת.

מירב בן ארי: בבקשה.

דרורית גור אריה: באמת דבר ראשון ברוכים הבאים.

דרורית גור אריה: הנציגים הצעירים שלנו הכול כך מוכשרים, תראו איזה יופי, לאן הגעתם, ואני ממש שמחה ומודה גם ליהודית וגם ליושבת ראש ולכל מי שנטל מצדכם חלק בפעילות המקסימה הזאת, למורים ולהורים.

דרורית גור אריה: אני רוצה באמת לברך את ראש העיר, איציק ברוורמן, שהגיע וגם שותף לפרויקט הזה שלנו במשך הרבה מאוד שנים, לדובר העירייה, חזי חקק, והוא שותף שלנו בכל הפרויקט הזה.

דרורית גור אריה: ראש העיר כבר הזכיר, אנחנו מתכננים לוח שנה עם העבודות של התלמידים.

דרורית גור אריה: אנחנו מדפיסים גלויות ואנחנו עושים שלטי רחוב.

דרורית גור אריה: חשוב לנו באמת החיבור הזה.

דרורית גור אריה: פתח תקווה היא עיר ותיקה, עם המושבות, אבל יש הרבה מאוד תושבים חדשים, וזו אחת הדרכים שלנו בקריית המוזיאונים, באמת לקרב צעירים ומשפחות למורשת של העיר.

דרורית גור אריה: אני רוצה להודות לשותפים שלנו לפרויקט, למינהל החינוך.

דרורית גור אריה: נמצאת חני לוי שהיא סגנית אגף חינוך יסודי, שזה בוער בעצמותיה הפרויקט הזה, אז המון תודה.

דרורית גור אריה: לעמוס תמם שהצטרף אלינו השנה, שהוא מנהל אגף חינוך לילדים בעלי צרכים מיוחדים.

דרורית גור אריה: גאווה גדולה לשתף.

דרורית גור אריה: לנילי חי, מנהלת אגף האומנויות שלנו שמלווה אותנו, לרעות פרסטר, מנהלת מחלקות החינוך בקריית המוזיאונים, שבאמת עשתה נפלאות, גם התערוכה במוזיאון, ויש לנו עוד הרבה מאוד הפתעות שהיא מכינה לנו לקראת הקיץ, פעילות של משפחות.

דרורית גור אריה: לאפרת שבתאי שהובילה את הפרויקט יחד - - - , לשירה טבצ'ניק, לכל המורים, המנהלים שמלווים את הפרויקט, להורים כמובן שהביאו את הילדים המדהימים האלה לכאן, את הילדות ואת הילדים.

דרורית גור אריה: באמת יישר כוח.

דרורית גור אריה: כמו שראש העיר ציין, הנושא של חינוך ותרבות, ואני לא רואה הפרדה בין חינוך לתרבות או אומנות.

דרורית גור אריה: מבחינתי זו אחת הדרכים לערב ילדים למורשת, לתרבות, לסובלנות.

דרורית גור אריה: זה פרויקט ארוך שנים.

דרורית גור אריה: אנחנו מודים לכל הכישרונות.

דרורית גור אריה: כל שנה אנחנו משפשפים את העיניים ואנחנו לפעמים אומרים, ילדים בכיתה ד' עשו את הפרויקט הזה?

דרורית גור אריה: זה באמת דבר מדהים.

דרורית גור אריה: ילדים, אתם פשוט מוכשרים.

דרורית גור אריה: אנחנו גאים בכם.

דרורית גור אריה: כל הכבוד! הפרויקט הזה בקריית המוזיאונים, שיש בו גם, כמו שראש העיר ציין, מוזיאון פתח תקווה לאומנות שהוא המוזיאון מהמובילים לא רק בארץ אלא גם בעולם, לשמחתנו.

דרורית גור אריה: לא אנחנו קבענו אלא קבעו עבורנו.

דרורית גור אריה: יחד עם המוזיאון לתולדות פתח תקווה אנחנו שוקדים היום על השדרוג שלו.

דרורית גור אריה: אנחנו מכינים הרבה הפתעות.

דרורית גור אריה: לקיץ יש לנו פרויקט שנקרא "אוטובוס אומנות", אוטובוס שמעצב אומן ישראלי, והאוטובוס הזה יהיה יצירת אומנות שבה, ילדים, אני מזמינה אתכם עם ההורים, יבואו הילדים אחר הצהריים עם המשפחות לבלות בקריית המוזיאונים.

דרורית גור אריה: אנחנו רוצים לשים דגש על פעילות משפחתית, כי ילדים בדרך כלל באים למוזיאונים דרך מערכות החינוך.

דרורית גור אריה: לנו מאוד חשוב שיהיה כאן את הבילוי המשפחתי.

דרורית גור אריה: רעות מכינה עוד דברים נוספים, קייטנות.

דרורית גור אריה: אנחנו מודים לראש העיר על התמיכה בפרויקט.

דרורית גור אריה: לכל השותפים, לחזי שאנחנו מבלבלים לו המון במוח עם הפרויקט הזה, כי זה מורכב ויש ועדת שיפוט, והלב נקרע כי צריך בסופו של דבר לבחור מבין כל העבודות הנפלאות האלה את העבודות לתערוכה.

דרורית גור אריה: הרבה תודה על האירוח.

דרורית גור אריה: פנו אלי מהכנסת.

דרורית גור אריה: גם השאלנו בזמנו עבודות מהאוסף שלנו וגם עכשיו, ל-70 שנה למדינה.

דרורית גור אריה: בעוד שבועיים שוב אנחנו נהיה כאן.

דרורית גור אריה: היה לנו מאוד חשוב גם להביא את היצירות של האומנים הצעירים, אז תודה רבה לכם.

מירב בן ארי: תודה רבה לך.

מירב בן ארי: כל הכבוד.

מירב בן ארי: שלי שרייבמן, תלמידת בית הספר.

שלי שרייבמן: נורא שמחתי שבחרו בי - - - המורה לאומנות בבית ספר "הוברמן".

שלי שרייבמן: היה לי כייף לעשות את הציור בטכניקת הדפס לפי משפט כל כך משמעותי.

שלי שרייבמן: היה לי קשה לחשוב על ציור, אבל היה לי ברור מהתחלה מה הרעיון לציבור.

שלי שרייבמן: היה לי מאתגר לתכנן הדפס וגם מאוד מהנה שהעבודה שעשיתי היא חלק משיתוף פעולה עם חבריי לקבוצה, שכל אחד עזר לשני.

שלי שרייבמן: ממש שמחתי שבחרו בציור שלי להציג בכנסת.

שלי שרייבמן: בשבילי המעמד הזה נורא משמעותי והיה מרגש בשבילי לדעת שאהבתם את הציור.

שלי שרייבמן: המורה הראתה לנו כל מיני משפטים.

שלי שרייבמן: אני בחרתי במשפט של סולומון, פתח תקווה שאתם מכנים אותה פתח - - -, יום ותהיה עיר בישראל.

שלי שרייבמן: חשבתי על ציור וכמובן שהמורה נתנה רעיונות ודוגמאות למה אפשר לעשות.

שלי שרייבמן: ציירתי את הציור בצורה שהכי הבנתי מהמשפט הנבחר.

שלי שרייבמן: למדתי שכאשר האנשים הראשונים שקנו את האדמות שבה נבנתה העיר פתח תקווה, אמרו להם שהם יתחרטו כי פתח תקווה נבנתה על אדמות של ביצות, אבל האנשים שהחליטו לבנות את פתח תקווה אמרו שזו תהיה עיר של תקווה, וכך זה קרה.

שלי שרייבמן: בציור שלי הראיתי עד כמה פתח תקווה יפה עם כל הצמחייה והפריחה, ולבסוף מאוד שמחתי מהתוצאה.

מירב בן ארי: יפה מאוד.

מירב בן ארי: יש לנו מצגת שאתם רוצים להקרין?

מירב בן ארי: בבקשה.

מירב בן ארי: (הצגת מצגת)

מירב בן ארי: תודה רבה על המצגת המקסימה, ואנחנו לקראת הסיכום של הדיון.

מירב בן ארי: יש עוד מישהו, איזו מורה או ילד שחשוב להם לומר משהו לפני שנסכם?

מירב בן ארי: הורה?

מירב בן ארי: מורה?

נילי חי: אני רוצה להגיד משהו לילדים.

נילי חי: שמי נילי חי ואני מנהלת את האגף לאומנויות בעירייה.

נילי חי: אני חושבת שבסופו של דבר, מעבר ליצירה המדהימה שכל ילד עשה, הביקור במקום הזה ייחרט כחוויה בלתי רגילה אצל כל אחד מהילדים פה, ובבוא היום כשהוא יגדל ויתבגר והוא יראה את הכנסת בהקשרים אחרים, של שיח, דיון, ויכוח, תמיד תישאר לו איזושהי פינה חמה, פינה של כבוד למקום הזה שמוצא לנכון להציג גם יצירות אומנות ותרבות במשכן שהוא מעוז הדמוקרטיה כפי שציינת, אז יש לכם במה להתגאות ואנחנו גאים בכם.

נילי חי: תודה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: איך קוראים לך?

אוראל: אוראל.

מירב בן ארי: באיזה בית ספר אתה?

אוראל: "יסודות".

אוראל: לי בהתחלה היה די קשה לחשוב על רעיון שאני אעשה, אבל בסוף המוח שלי מצא את הפתרון.

מירב בן ארי: זה מדהים.

מירב בן ארי: זה מראה כמה אתה חכם.

ליאל לוי: קוראים לי ליאל לוי.

ליאל לוי: רציתי להגיד שגם לי קצת היה קשה, לי ולחברה שלי, אבל בסוף גם המורה קצת נתנה לנו רעיונות לחשוב.

ליאל לוי: האמת שגם אני נהניתי מכל רגע שהיה לנו, שעבדנו, ואני ממש שמחה שזכינו בתחרות גלויה לעיר.

מירב בן ארי: גם אנחנו שמחים.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני מבית ספר "קיבוץ גלויות".

קריאה: והשם שלך?

ליאן: ליאן.

ליאן: מהרגע ששמעתי שמתחילים לצייר את הגלויה לעיר, אני מאוד שמחתי והתרגשתי.

ליאן: הייתה לי מחשבה בין שני משפטים, איזה מהם לבחור.

ליאן: בסוף בחרתי משפט אחד ועשיתי אותו, ואני שמחה גם להגיע לפה ושהציור שלי זכה.

מירב בן ארי: כל הכבוד.

מירב בן ארי: יפה, ואחרונה.

עדי נוימן: קוראים לי עדי נוימן, אני מבית ספר "נעמי שמר".

עדי נוימן: בהתחלה כשבחרו אותי בשביל לצייר ציור כלשהו, אני בהתחלה בכלל לא ידעתי את כל הכיוונים מאיפה להתחיל, איפה לסיים.

עדי נוימן: היו לי כמה אפשרויות לבחור מה אני רוצה לעשות ואז בחרתי את האפשרות שלי, וזו הייתה חוויה מאוד כיפית.

עדי נוימן: שמחתי מאוד לעשות אותה.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: תודה רבה.

איציק ברוורמן: משפט סיום רק בעקבות מה שנילי אמרה, זה באמת אליכם הילדים.

איציק ברוורמן: גם אל המבוגרים, אבל בעיקר לילדים.

איציק ברוורמן: אתם צריכים לדעת, הבניין הזה הוא לא רק בניין שבו אפשר להציג את התמונות.

איציק ברוורמן: הבניין הזה זה בעצם המקום שבו מתקבלות ההחלטות שקובעות את החיים שלנו, אבל בעיקר זה הבניין שהתפקיד שלו לשמור שאנחנו נישאר מדינה מתוקנת, חוקית ודמוקרטית.

איציק ברוורמן: אתם ילדים, נולדתם לתוך חברה כזאת, אבל מי שיודע, זה לא דבר שהוא מובן מאליו, ואני רוצה לאחל לכולנו שתגדלו, תהיו חלק מהציבור שמקפיד ושומר שהבית הזה יישאר בית דמוקרטי, בית שדואג לכולם באשר הם ומבטיח לנו שנוכל להמשיך פה כחברה מתוקנת ודמוקרטית.

מירב בן ארי: יופי, אז אני אגיד לכם בשמי ובשם כל הוועדה כאן, תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה שהגעתם להראות את הציורים שלכם.

מירב בן ארי: תודה שקישטתם את המקום הזה.

מירב בן ארי: לא רק קישטתם אותו פיזית, ששמתם את התמונות, אלא גם בזה שאתם נמצאים פה וצובעים את כל הכנסת בצבעים שהם יותר כיפיים ממה שאנחנו בדרך כלל רגילים אליהם.

מירב בן ארי: אני רוצה שתמשיכו עם הציורים, תמשיכו עם האומנות.

מירב בן ארי: אמר כאן ראש העיר שזה דור כזה שכל הזמן עם הפלאפון, וזה דווקא מאוד מיוחד בעיניי ומקסים שמצאתם את הזמן לצייר, ואמר כאן הילד החמוד שהוא לא ידע ובסוף המוח נתן לו רעיון, אז אני בטוחה שלכל אחד ואחת מכם יש הרבה רעיונות גדולים שרק צריך לכתוב אותם.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד עוד משהו קטן, חינוכי.

מירב בן ארי: אל תשתו כל כך הרבה קולה, כי זה לא בריא.

מירב בן ארי: תודה רבה שבאתם, תיהנו מהכנסת.

מירב בן ארי: תודה על הציורים המקסימים.