ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 628, 2018-06-11 11:35

ניסן סלומינסקי: אני פותח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט, בנושא, מצד אחד, מעניין מאוד, מצד שני, כאוב מאוד.

ניסן סלומינסקי: הנושא הוא אבי ליכט.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזאת אבדה גדולה מאוד, גם לייעוץ המשפטי של הממשלה, גם לכנסת, ואפשר להגיד גם לעם ישראל.

ניסן סלומינסקי: אני מכיר את אבי, לא הכרתי אותו לפני כן, למרות שהכרתי את הוריו לפני שהוא נולד, אבל לא ידעתי שזה הוא.

ניסן סלומינסקי: הכרתי אותו כאן, בעבודה המשותפת, גם בוועדת הכספים כיושב-ראש ועדה וגם פה, ואני יכול להגיד לכם שזה הפסד אמיתי.

ניסן סלומינסקי: מאחר שהוא נמצא פה, צריך להגיד רק מקצת שבחו, אז אני אומר: הוא חכם, הוא נעים, הוא נחמד - - -

איל ינון: אתה מקלקל לו עכשיו את כל הרפיוטיישן.

איל ינון: ..

ניסן סלומינסקי: - - - הוא גם אמיץ מאוד, ויכול להיות שזה גם חלק מהעניין, שהוא לא מהסס להגיד את עמדתו גם אם זה בניגוד לעמדת המערכת או בניגוד לעמדות אחרות.

ניסן סלומינסקי: מצד שני הוא מספיק נבון כדי לדעת איך לקדם, איך להגיע, מה העיקר ומה הטפל.

ניסן סלומינסקי: גם בנושאים הכבדים שהיו לנו, גם בוועדת הכספים וגם פה, הוא ידע לנווט אל הדברים העיקריים, למשל בריכוזיות.

ניסן סלומינסקי: הוא אמר: תגיד לי מראש על מה אתה הולך, על מה לא, בוא נראה איך אנחנו מתקדמים, איפה אפשר להיות גמיש.

ניסן סלומינסקי: המסירות שלו היא עד אין קץ.

ניסן סלומינסקי: באותם הנושאים שהוא לוקח על עצמו הוא לוקח במסירות אין קץ.

ניסן סלומינסקי: יש לו תכונה שהוא יודע גם להתגמש, כמו שאמרתי.

ניסן סלומינסקי: אצלנו קוראים לזה "לגנוב סוסים".

ניסן סלומינסקי: זה מקבל קונוטציה שלילית, לכן אני לא משתמש בזה.

זאב בנימין בגין: אנחנו בשידור.

ניסן סלומינסקי: לכן אמרתי שאני לא משתמש בזה.

ניסן סלומינסקי: החוכמה היא לדעת איפה.

ניסן סלומינסקי: אתה שומע את החברים, אתה שומע את הוועדה, אתה מבין, אתה יודע איפה הגבולות שלך, אבל מגיע לנקודות העיקריות והמרכזיות בנושא.

ניסן סלומינסקי: כשהוא מסביר משהו, קשה לעמוד מול זה.

ניסן סלומינסקי: הוא יודע להסביר ולשכנע, אלא אם כן החלטת מראש שאתה לא משתכנע ממנו, שגם זה כבר קורה.

ניסן סלומינסקי: חוץ מהכול, כמו שאמרתי, הוא כל-כך נעים.

ניסן סלומינסקי: יש כאלה שקשה איתם, הוא גם נעים.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזאת אבדה גדולה, כמו שאמרתי.

ניסן סלומינסקי: אני מצטער צער רב.

ניסן סלומינסקי: מה שאני יכול לאחל לך רק בפתיחה, שאם החלטת, ולכן אתה יושב פה ולא במקום הקבוע שלך, דבר ראשון, שתצליח, שתמצא את עצמך, ודבר שני, שבסיבובים האחרים אתה עוד תגיע לשירות הציבורי, כי אני חושב שזה טבוע בנפשך.

ניסן סלומינסקי: אם היום יש תקרת זכוכית, אתה תעקוף את התקרה.

ניסן סלומינסקי: אם אתה לא יכול לשבור אותה, אתה תעקוף אותה ותגיע למקומות שמגיע לך להגיע אליהם.

ניסן סלומינסקי: זה רק לפתיחה.

אבי ליכט: תודה.

איל ינון: בוקר טוב, כבוד היושב-ראש, חברי הוועדה הנכבדים, חתן האירוע, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (ניהול ותפקידים מיוחדים).

איל ינון: קודם כול, אני רוצה לברך אותך, ניסן, אין זה דבר מובן מאליו שיושב-ראש ועדה בכנסת נפרד ברוב הדר מבכיר בשירות המשפטי הציבורי.

איל ינון: בכירי השירות המשפטי הציבורי לא רווים רוב נחת, בטח לא בשנים האחרונות, לא בכנסת ולא בממשלה, ומחווה מהסוג הזה היא יוצאת דופן, ואני מאוד מאוד מברך אותך על המחווה הזאת.

איל ינון: אני חושב כמובן שאבי ראוי לה, אבל זה לא דבר מובן מאליו.

איל ינון: מכאן לחתן עצמו.

איל ינון: אני אומנם לא מכיר את ההורים של אבי כמו ניסן.

איל ינון: גם אני, אגב, מחזיק בקורות החיים שלי סעיף "ניסן וההורים".

איל ינון: גם לי יש סעיף כזה.

איל ינון: אני חושב שמקרב יושבי השולחן יש לי את ההיכרות הארוכה ביותר עם אבי, שירתנו יחד במחלקת הבג"צים לפני הרבה שנים, אבי התחיל קצת לפני והמשיך הרבה אחרי, וכבר כפרקליט צעיר, ממש כפרקליט מאוד צעיר אבי בלט מאוד בכישוריו, ביכולותיו, הוא היה מהפרקליטים המבריקים ביותר שהיו במחלקת הבג"צים לאורך השנים, והתכונות האלה והכישורים האלה הובילו אותו בהמשך להיות שחקן ציר מרכזי ביותר בעשור האחרון במשרד המשפטים ובממשלה בכלל, בהובלה של נושאים כפרויקטור רב עוצמה.

איל ינון: מעטים האנשים שהשפיעו כמו אבי ליכט על השירות המשפטי הציבורי, ובכלל על הממשלה ועל החקיקה, בתחומים שהוא היה מופקד עליהם באותן שנים פעילות מאוד.

איל ינון: יש עוד תכונה לאבי, שהיושב-ראש עמד עליה, שגם היא לא תכונה מאוד מצויה, וזו התכונה של האומץ, אומץ הלב האישי והמקצועי.

איל ינון: נכון שאנחנו לא בשדות הקרב הרגילים, שבהם הדברים האלה נבחנים, אנחנו מאלה שמתים באוהלה של תורה, אנחנו מתעסקים בסוף בניירות ובמילים, אבל גם בתחומים האלה יש קרבות לא פשוטים ומאבקים לא פשוטים, ואני חייב לציין שאבי היה אחד מהאנשים עם עמוד שדרה, עם אומץ לב במערכת, ולא אחת גם הייתה לנו ראייה מנוגדת של הדברים, הוא כמי שבא מצד הממשלה, ואני כמי שבא מצידה של הכנסת, אבל זה תמיד היה מבחינתי, לפחות במישור המקצועי, לגופם של דברים ולא לגופם של אנשים.

ניסן סלומינסקי: גם בממשלה היה לו האומץ.

איל ינון: גם בממשלה, נכון.

איל ינון: אני לפחות מאוד יודע להעריך את זה.

איל ינון: באמת טבוע באבי סוג של DNA שהשירות הציבורי בכלל והשירות המשפטי הציבורי זקוק לו מאוד, וחבל לי מאוד על עזיבתו המוקדמת, מוקדמת מדי לטעמי.

איל ינון: אני מאחל לו שהמשך דרכו תהיה מוצלחת, בין אם זה יהיה בשוק הפרטי ובין אם הוא יחזור אלינו למגזר הציבורי.

איל ינון: בהצלחה, אבי, בכל אשר תעשה.

אבי ליכט: תודה.

אורי מקלב: לפי השנים שאני יושב יחד עם אבי, נראה לי שיש לי כאן הוותק הכי גדול.

שולי מועלם-רפאלי: זה נכון.

אורי מקלב: זכיתי לאמון גם מהיושב-ראש הנוכחי וגם מהיושב-ראש הקודם לנהל כמה ישיבות בהצעות חוק שאבי הוביל אותן, אז זכיתי להתיידד אפילו באופן אישי עם אבי מתוך היכרות מקצועית, ולא מתוך היכרות עם ההורים שלו; אולי עם איזה אח שלו, שהוא בחור ישיבה, אברך היום, מבריק גם כן.

אורי מקלב: היום כבר אפשר לספר את זה, נכון?

אבי ליכט: כן.

אורי מקלב: גם את אחיך אני לא מכיר, רק שמעתי עליו, הוא היה דמות בשביל הילדים שלי.

אורי מקלב: הוא למד עד גיל 40, אני חושב, בישיבת חברון, שזה היה דבר חריג.

אורי מקלב: לילדים שלי ולאחרים הייתה דמות להסתכל עליה.

אורי מקלב: איך השם הפרטי שלו?

אבי ליכט: דדי.

אורי מקלב: דדי ליכט.

אורי מקלב: נכון שכישורים יכולים להיות גם תורשתיים, אבל כאן היה שילוב מיוחד של אישיות יחד עם כישורים.

אורי מקלב: אני חושב שזה מה שעשה אותך, גם התחברת, אבל גם השרית אמון גדול מאוד בין חברי הכנסת ויושבי-ראש ועדות לבין מה שאיל קורא לו "השירות המשפטי הציבורי".

אורי מקלב: אני מרגיש שחיזקת את הקשר ואת האמון בין המשרדים הממשלתיים לבין חברי הכנסת.

אורי מקלב: זה דבר מאוד מאוד בולט, ודווקא בוועדת החוקה, שיש לזה חשיבות גדולה מאוד.

אורי מקלב: הפשטות, הלמדנות, הצניעות – זה באמת אופי שהשתלב טוב מאוד בתוך הדברים, לכן היה אמון בדברים שאמרת.

אורי מקלב: כפי שאמרתי, חיזקת את הקשר הזה.

אורי מקלב: אני רוצה לגעת בדברים שהדוברים הקודמים נגעו בהם.

אורי מקלב: למדתי ממך הרבה דברים.

אורי מקלב: ראיתי פה גמישות טקטית בלי לפגוע במהות.

אורי מקלב: הרבה גמישות טקטית.

אורי מקלב: ידעת איפה אתה יכול להתפשר, להתגמש, לדלג ולהסכים, אבל השארת את כל המהות שרצית בצורה מושלמת.

אורי מקלב: הייתה לך מטרה, המטרה הייתה ברורה מאוד ונהירה, והלכת כל הדרך אל המטרה כמו אותו גנרל רוסי שאמר: אני רואה חומה לפניי, אני לא מנסה לפרוץ אותה, אז אני מנסה לראות ימינה, אני מנסה לראות שמאלה, אני מנסה לראות למטה, לא משקיע מאמצים בפריצה שלה.

אורי מקלב: זו פשוט הייתה גישה גאונית.

אורי מקלב: ראיתי איך זה פועל בלי לפגוע באחרים.

אורי מקלב: לפעמים בדיונים שלא התקדמנו – היו מחלוקות בין חברי כנסת ויושב-ראש הוועדה לנציגים הממשלתיים – הבעת את הדברים בלי לפגוע באחרים, ואז הדברים החליקו וידעו איך להתקדם הלאה.

אורי מקלב: לכן הרבה דברים רשומים על שמך.

אורי מקלב: אבי, ליכט בתרגום זה אור.

אורי מקלב: זה לא רק אתה עצמך, התווית תרבות והתנהלות חיובית מאוד.

אורי מקלב: אני מקווה שגם עם אחרים נוכל להמשיך בדרך הזאת.

מרב מיכאלי: הכרתי את אבי ממש בימים הראשונים שלי בכנסת.

מרב מיכאלי: רציתי לבטל את מס החייבים בהוצאה לפועל, ואמרו לי שהבן-אדם לדבר איתו זה המשנה הממונה, אבי ליכט.

מרב מיכאלי: אבי בא בהיענות מיידית ללשכה הקודמת שלי בכנסת, גם ההיענות הייתה מדהימה וגם ההיענות לעניין עצמו.

מרב מיכאלי: הוא אמר: אני ממש ממש בעד זה, בואי נשכנע את שרת המשפטים.

מרב מיכאלי: נכון שאתה לא רדיקל כמוני ולא מהפכן כמוני, ובכל זאת היית שותף מאוד משמעותי מבחינתי ליכולת לקדם זכויות אדם בתחומים שעוד לא מספיק מדוברות בהם זכויות אדם, בתחומים שנחשבים כלכליים נטו, מקצועיים נטו, ואין עדיין מספיק הסתכלות על בני אדם ובנות אדם, ועל מבני כוח שהביאו את האנשים האלה להיות במקומות הנמוכים והמוחלשים שהם נמצאות ונמצאים בהם.

מרב מיכאלי: היית בזה שותף ראשון במעלה וחשוב ביותר.

מרב מיכאלי: ועל זה תודה רבה רבה.

מרב מיכאלי: מעבר לזה שאני באופן אישי חולה עליך, כי אתה מהמם, יש לאבי גלריה של תמונות, כי אני תמיד ישבתי מולו וצילמתי אותו, כי הוא יושב רוב הזמן עם ראש למטה ומדי פעם מרים את הראש – הזדמנות.

מרב מיכאלי: כולנו אמרנו פה "תקרת זכוכית".

מרב מיכאלי: איזה תקרת זכוכית יש לגבר אשכנזי משכיל ויהודי במדינת ישראל?

זאב בנימין בגין: פריבילגי.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד בצער שתקרת הזכוכית היחידה לאדם כזה שהוא גם משרת ציבור ברמ"ח איבריו ובשס"ה גידיו, ובאמת טובת הציבור והמדינה לנגד עיניו 100% מהזמן – תקרת הזכוכית היחידה, והיא חתיכת תקרת זכוכית משוריינת בימים אלה, זאת ממשלה שלא נותנת כבוד למשרתי הציבור שלה, שלא מוכנה לשמוע שכל ישר, שלא רואה את טובת כל הציבור לנגד עיניה כל זמן נתון, אלא טובה פוליטית שתחזיק אותה בשלטון ותשאיר אותה בשלטון, וכך לא רק נזקים שהיא בעצמה גורמת, אלא היא גם מאבדת לנו אנשים חשובים מאוד בשירות הציבורי כל הזמן, ואבי ליכט הוא אחד מהם, ועל כך יש מאוד מאוד להצטער.

קארין אלהרר: אני רוצה להתחיל ולהגיד "תודה".

קארין אלהרר: כמו מרב פגשתי אותך בימים הראשונים, גם אני בחוקי הוצאה לפועל.

קארין אלהרר: אתה שותף נאמן.

קארין אלהרר: שרת המשפטים דאז השתכנעה לא לפני השיחות איתך.

קארין אלהרר: החלטנו לשתף פעולה, זה התקדם והפך אפילו להיות הצעת חוק ממשלתית; כמובן בדיונים בחוק הריכוזיות שהיו סוערים מאוד.

קארין אלהרר: ניסן בוודאי זוכר.

קארין אלהרר: מה נגיד?

קארין אלהרר: נעים הליכות.

קארין אלהרר: כנראה שפתחת עדת מעריצות, שגם אני נמנית עליה.

קארין אלהרר: גם הלא האסרטיבי לרעיונות תמיד מגיע בצורה הכי נעימה שיש.

קארין אלהרר: אם כי כשהיו רעיונות טובים, היית שותף בכיר, גם בחוק התאגיד הציבורי.

קארין אלהרר: אני חושבת שטועה הממשלה שבמקום להיאבק מול דברים שליליים היא נאבקת בדברים הכי חיוביים שיש, שזה השירות הציבורי בכלל, והייעוץ המשפטי בפרט.

קארין אלהרר: עושה רושם שיש איזה מהפכה שהם רוצים לעשות, והם הופכים את הקערה על עצמם.

קארין אלהרר: אני מאוד מצרה על כך, כי הממשלה הזאת תחלוף, ובסוף נישאר עם שירות ציבורי פחות טוב, וזה יהיה חבל.

קארין אלהרר: אני רוצה לאחל לך בהצלחה, ולאחל לנו שתחזור במהרה, ושתצליח בכל מה שתעשה לפחות כמו שהצלחת בשירות הציבורי.

אבי ליכט: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לפתוח בצער גדול על העזיבה שלך.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שייצגת את הציבור הישראלי בצורה כל-כך נאמנה.

שולי מועלם-רפאלי: גם כשהיו מחלוקות בבית הזה, זה התנהל באופן כל-כך ענייני.

שולי מועלם-רפאלי: לא תמיד זאת התחושה שיש לנו.

שולי מועלם-רפאלי: לפעמים אנחנו זעים בחוסר נוחות בכיסא, ואיתך מן היום הראשון – שלושתנו (מרב מיכאלי, קארין אלהרר, שולי מועלם-רפאלי) הגענו בכנסת הקודמת – סימנו לנו אנשים מהשירות הציבורי שמהם למדנו.

שולי מועלם-רפאלי: גם למדנו לנהל את השיח הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אחד הדברים שמאפיינים פה קבוצה לא קטנה של חברי כנסת, שמנסים לנהל גם הסכמות וגם אי-הסכמות בצורה שאתה עושה אותה באופן כל-כך יפה בעיניי, באופן מכבד, באופן ענייני, באופן אמיתי.

שולי מועלם-רפאלי: אחד הדברים שאני נורא רוצה להגיד, שאני חושבת שהיום, בניגוד לעבר שהיינו יותר צעירים, גם אתה וגם אני, הפער או הדיכוטומיה בין מרכז לפריפריה הוא כל-כך גדול, שאני גאה להגיד פה שגדלת בעפולה.

שולי מועלם-רפאלי: לא גדלת ברחביה, לא גדלת בצפון תל אביב, לא גדלת באיזה יישוב היי-סוסייטי, וכאילו זה נהיה מקום פחות ברור מאליו להגיע ממנו למקומות כל-כך משפיעים, וגם זו נקודה שצריך להגיד.

שולי מועלם-רפאלי: גם היום אני רוצה לציין את זה, גדלת בעפולה, לא של היום, בעפולה כשהיינו צעירים, כשהיא באמת הייתה קצת מעבר להרי החושך.

שולי מועלם-רפאלי: בתור חיפאית אני אומרת את זה.

זאב בנימין בגין: עוד כשבנו את האופרה.

זאב בנימין בגין: ..

שולי מועלם-רפאלי: הדבר שמבחינתי הוא הכי חשוב, שאני רוצה לקחת ממך, זו היכולת להסכים וללכת בכל הכוח על מה שמסכימים, ולהגיד בפה מלא, ממרום התפקיד המשמעותי מאוד שעשית גם לחדשות כמונו: זה טוב, על זה בואי נלך בכל הכוח.

שולי מועלם-רפאלי: ובמה שלא מסכימים, להגיד: אני לא מסכים איתך וננהל את חוסר ההסכמה באופן שזה יביא את זה בצורה הכי מכובדת לידי סיום.

שולי מועלם-רפאלי: בימים האלה, אני מסכימה עם קארין, כשיש משני הצדדים סוג של תחושה שיש יותר מלחמות ופחות עבודה עניינית, אני מצטערת על עזיבה של מישהו כמוך שניהל הכול באופן כל-כך מהותי ובאופן כל-כך ענייני.

שולי מועלם-רפאלי: אני מתפללת שגם העזיבה של משרד המשפטים לא מוציאה אותך לגמרי מהשירות הציבורי, אלא מביאה אותך לעשייה הציבורית במקום אחר בעזרת השם.

שולי מועלם-רפאלי: תהיה קצת בבית עם אשתך וילדיך, ובעזרת השם תמצא חן ושכל טוב בעיני אלוהים ואדם גם במקומות הבאים שתהיה בהם.

אבי ליכט: תודה רבה.

משה גפני: אני מתנצל בפני החברים.

משה גפני: אני באמצע הדיון בוועדה, אבל לא רציתי לוותר על פרידה מאבי ליכט.

משה גפני: אפילו חשבתי לעשות דיון בוועדת הכספים, אבל זה לא היה כל-כך מתאים כי באמת זה שייך לוועדת החוקה, אבל תראה אותי כאילו שותף של החברים כאן, של היושב-ראש.

ניסן סלומינסקי: נעשה ועדה משותפת לפרידה ממנו.

ניסן סלומינסקי: .. הצעה של גור.

משה גפני: היה קשה מאוד לנהל ויכוחים עם אבי ליכט, שנדע את האמת.

משה גפני: הוויכוחים היו ויכוחים על רמה אינטליגנטית, מהצד שלו כמובן, מהצד שלי זה סתם אוסף של צעקות.

משה גפני: הוא באמת היה ברמה, בעניינים מהותיים מאוד בנושא המשפטי וגם בנושא הציבורי, שידו הייתה בעניין הזה.

משה גפני: הוא היה מעורב בנושאים רבים שהיו דרמטיים מבחינת הכלכלה של מדינת ישראל, מבחינת החוקים שעוברים כאן.

משה גפני: היו אפילו דברים שהוא עזר לחינוך החרדי – אני מתנצל שאני אומר את זה, כי זה יכול לפגוע בך – הוא עזר.

משה גפני: היו דברים שהוא ראה את הצדק, את היושר והוא התמודד עם הדברים האלה, כשכל הזמן אנחנו נמצאים בבעיה הזאת.

משה גפני: היו נושאים בוועדת הכספים שהוא תרם תרומה בלתי רגילה מבחינת ההתנהלות שלהם, גם הנושא של הגז, גם הנושא של הקומות - - -

אבי ליכט: הפירמידות.

משה גפני: - - - הפירמידות שעושים בניסיונות לעבור על חוקים, כשזה גורם הרבה מאוד נזק.

ניסן סלומינסקי: חוק הריכוזיות.

משה גפני: אני לא רוצה להאריך בעניין הזה, אבל אני חושב שמבחינתי זה הפסד גדול שאתה הולך.

משה גפני: כששמעתי שאתה הולך, חטפתי הלם.

משה גפני: כמו חבריך במשרד המשפטים להבדיל גם אני.

משה גפני: זה לא אותו דבר.

משה גפני: כל אחד מסיבותיו הוא.

משה גפני: אני סברתי, ואני סבור גם עכשיו, שהתרומה שלך בעניין הזה לא תסולא בפז.

משה גפני: אני מברך אותך שתמצא את מקומך בתפקיד הבא שתיקח, ואתה לא תשב בבית, זה ברור לחלוטין.

משה גפני: תשב בבית זמן קצר עם האישה, עם הילדים והכול, אבל אתה בנוי לעניין הזה של עשייה ציבורית.

משה גפני: בכל מקרה, אני אשמח שדרכינו יצטלבו עוד פעם.

משה גפני: אין לי עכשיו עם מי לריב.

ניסן סלומינסקי: בני ואחר-כך אוסאמה.

נורית קורן: כבוד היושב-ראש, אני רוצה לעלות לדיון בכספים.

נורית קורן: משפט אחד.

ניסן סלומינסקי: משפט אחד ממש?

זאב בנימין בגין: מבחינתי אין בעיה.

רויטל סויד: ניסן, אני צריכה לעלות לנשיאות ב-12:00.

עליזה לביא: אני רק רציתי להגיד תודה רבה רבה.

ניסן סלומינסקי: עליזה כבר אמרה.

ניסן סלומינסקי: נורית משפט, ואחר-כך רויטל משפט.

נורית קורן: אני רוצה להודות לאבי ליכט על העבודה שלו עם הוועדה שלי ועם החוק, חוק האימוץ, שהוא סמך את ידיו על הצעת החוק.

נורית קורן: אני מקווה שהיא תעבור מהר, עוד במושב הזה.

נורית קורן: אני רוצה להודות לו על כל מה שהוא עשה בעניינים של הפרשה ועל כל דבר אחר שתמיד התייעצתי איתו.

נורית קורן: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: יישר כוח.

רויטל סויד: כל מי שנמצא במערכת המשפט רבתי, יודע שיש שם כמה, במובן החיובי אני אומרת – כמה דינוזאורים, או יותר נכון כמה יסודות, אדנים שאתה יודע שהם צומחים לאורך כל השנים במערכת והם אמורים להגיע עד לקודקודה, והם לא אמורים ללכת לשום מקום, הם אמורים להתוות דרך, ואתה, אבי, אחד מהם.

רויטל סויד: מאז שאני זוכרת את עצמי במערכת רבתי, בוודאי בכובע הקודם וגם פה, אתה אחד האדנים כשאי-אפשר לראות את משרד המשפטים ואת צמרת משרד המשפטים בלעדיהם, והעובדה שהודעת על זה שאתה הולך הייתה מטלטלת, הייתה לה משמעות גדולה מאוד.

רויטל סויד: אני לא ארחיב פה, אבל הייתה בזה אמירה.

רויטל סויד: אני יכולה לומר שכולנו יוצאים מופסדים מכך.

רויטל סויד: אני לא רוצה לחשוב מה המשמעות של זה מאחורי הקלעים, ובטח לא להאריך בזה כאן.

רויטל סויד: אני מאוד מקווה שנפגוש אותך כציבור בכל מיני צמתים או במקומות אחרים שבהם תהיה השפעה משמעותית לחשיבה שלך, לדרך שלך, למה שאתה יכול לתרום.

רויטל סויד: צר לי על העזיבה.

רויטל סויד: זה לא סתם שהגיעו מכל עבר במשכן כדי להיפרד, גם אנשים שצריכים להיות עכשיו בדיונים ובוועדות.

אוסאמה סעדי: לא רק מהמשכן.

רויטל סויד: סליחה, אוסאמה, אם לא הבנת, אתה מהמשכן.

רויטל סויד: אני בטוחה שאנחנו עוד ניפגש ונשמע אודותיך רק טוב.

רויטל סויד: תודה.

אבי ליכט: תודה.

זאב בנימין בגין: לפרוטוקול – אני נולדתי בירושלים, אבל גדלתי בתל אביב.

זאב בנימין בגין: אולי זה לא כל-כך נורא.

זאב בנימין בגין: אכן בשנה הראשונה לחיינו, הייתי תושב רחביה אפילו, ואני מקווה שיסלחו לי על הפגם הזה.

זאב בנימין בגין: גדלתי בתל אביב וחזרתי לכאן.

זאב בנימין בגין: איל ציין ממש בתחילת הסבב הזה כמה נדיר הצעד של היושב-ראש שלנו בהחלטה על קיום הישיבה הזאת, וככל שרבים הדוברים אחרי דבריו של איל, אני חושב שאפשר בהחלט להתרשם שזה לא דבר בלתי מוצדק מצד אחד, מצד שני, הצעד הזה שלך, ניסן, ראוי לציון, ויש לו סיבה טובה.

זאב בנימין בגין: לא זכיתי כמו חברים אחרים ללכת כברת דרך כאן בכנסת איתך, אבי, אבל זה אולי עדות לכך שאין צורך לבלות זמן רב בוויכוחים איתך.

זאב בנימין בגין: אם אני רק אתלה בביטוי של היושב-ראש על גניבת הסוסים, גם לא גנבתי סוסים עם אבי, מבחינה מסוימת להפך.

זאב בנימין בגין: זו התמונה לנגד עיניי: בפינת הגזר, המלפפון והפלפל, הסמוכה לחדר ישיבות הממשלה, כעבור חצי שעה, שלושת רבעי שעה של ישיבה, שחלקן הגדול גם די משעממות, אנשים יוצאים להינפש שם.

זאב בנימין בגין: שם תפס אותי אבי – זה היה ב-2010 או ב-2011 – וזרק לי הערה, לא יותר מזה, ואמר לי: אתה יודע, אתמול או שלשום הוחלט כך וכך.

זאב בנימין בגין: יכולתי לראות את הדאגה ולשמוע את החומרה מבחינתו בהתפתחות הזאת, וזה מאוד עזר לי.

זאב בנימין בגין: זה לקח יומיים עד שהדברים תוקנו.

זאב בנימין בגין: זה היה במערכת הביטחונית כלכלית.

זאב בנימין בגין: אני חושב שמנעת בכך, אבי, תקלה גדולה ממדינת ישראל.

זאב בנימין בגין: שיתוף הפעולה של השר כמובן הועיל והיענותו הייתה מיידית.

זאב בנימין בגין: יש לנו פה דוגמה למשרת ציבור, שלא תמיד הולך באיזה דרך סלולה.

זאב בנימין בגין: אני לא יודע למה תפסת אותי, אולי הייתי הכי קרוב שם ועם גזר ביד.

זאב בנימין בגין: אצלנו, במכון הגיאולוגי, מסופר על מישהו שנכנס למנהל עם מלפפון באף ושני גזרים באוזן, ואומר: באתי בעניין אחי.

זאב בנימין בגין: גם זה יש.

זאב בנימין בגין: אני שוב מודה לך, אבי, על השירות.

זאב בנימין בגין: אני מצטרף לחברים האחרים בהבעת דאגה.

שגית אפיק: גם אני מצטרפת לברכות לאבי.

שגית אפיק: יצא לי לעבוד איתו לא מעט.

שגית אפיק: לעתים היינו חלוקים בדעותינו, אבל השיח איתך תמיד היה מפרה ומחכים.

שגית אפיק: אני חושבת שהעברת אצלנו בוועדת הכספים חוקים עצומים, גם בהיקף שלהם וגם בהשפעה שהם עשו בחקיקה הכלכלית על המשק בכלל.

שגית אפיק: נעמה לי מאוד עבודתנו המשותפת.

אבי ליכט: תודה.

אבי ליכט: בהצלחה.

ניסן סלומינסקי: יישר כוח.

שגית אפיק: בהצלחה.

זאב בנימין בגין: תודה, שגית.

זאב בנימין בגין: אסיים רק באמירה כללית.

זאב בנימין בגין: עזיבתך, אבי, מטרידה על רקע התמונה הכללית.

זאב בנימין בגין: זה לא צריך היה לקרות, לא טוב שזה קורה.

זאב בנימין בגין: לצערי ייתכן שזה חלק מתמונה או מגמה, שאנחנו צריכים להשתדל לתקן, אם לא לעצור אותה.

זאב בנימין בגין: לא להמשיך בדרך הזאת של אבדות כאלה לשירות הציבורי.

זאב בנימין בגין: אני ער לכך שנעשים מאמצים לשפר את השירות הציבורי, המאמצים האלה הם טובים, הם כנים, בינתיים האנשים הם ברמות בינוניות-נמוכות.

זאב בנימין בגין: עד שזה יבשיל יעבור עוד זמן רב.

זאב בנימין בגין: ייתכן שאנחנו עומדים בפני דברי חקיקה שיפריעו לנו בשמירה על השירות הציבורי, וייתכן במובן זה, אולי לא התכוונת לזה.

זאב בנימין בגין: אם אצטט קרוב שלי, "לא יכולת עוד", אבל אנחנו צריכים ללמוד מן האירוע הזה ולנסות לשפר את דרכינו.

זאב בנימין בגין: אם בכך הועלת, נראה בעתיד מה ניתן להפיק.

זאב בנימין בגין: תודה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אבי היקר, למרות שאני לא במשכן כבר מספטמבר, אבל כששמעתי שכבוד היושב-ראש החליט על ישיבת פרידה, כמובן לא היססתי לרגע לבוא ולהגיד כמה מילים במעמד הזה.

אוסאמה סעדי: נכון שלא נולדתי ברחביה, אני צפוני כמוך, נולדתי בכפר עראבה, ממש קרוב לעפולה.

אוסאמה סעדי: המשרד של אבא של אבי, למי שלא מכיר, הוא אחד המשרדים החשובים והגדולים בעפולה, ורבים רבים מעורכי הדין הערבים עברו דרך המשרד החשוב הזה.

אוסאמה סעדי: הוא היה פליליסט מהידועים.

אבי ליכט: הארד-קור.

אוסאמה סעדי: אני מכיר את אבי לא כמו חברותיי קארין ומרב, אני מכיר אותו גם כעורך דין צעיר, שנלחמנו אחד נגד השני, כשהיה במחלקת הבג"צים, והוא הגן במקצועיות ובחירוף נפש בהרבה בג"צים, כשאני כל זמן הייתי בצד המפסיד והוא היה בצד המרוויח.

דב חנין: היית בצד הצודק.

אוסאמה סעדי: תיכף נגיע לזה.

אוסאמה סעדי: אחד הבג"צים הידועים שהוא הגן בו זה גדר ההפרדה.

אוסאמה סעדי: אני חושב שזה אחד מהבג"צים החשובים בעניין הזה, והיינו בצד השני.

אוסאמה סעדי: אם אבי, שהוא בשר מבשרה של המערכת הזאת – שהוא התמחה בבית המשפט העליון, אחרי זה במחלקת הבג"צים, היה סגן בכיר במחלקת הבג"צים, אחרי זה בייעוץ המשפטי והגיע לרמה כמעט הכי גבוהה בעניין הזה – באמת עזיבתך מטרידה מאוד, ואני משתמש במילים שלך, חברי בני בגין.

אוסאמה סעדי: באמת הופתעתי, כי דיברנו, אני ואבי, על הכנס ב-2 ביולי, על חוק חדלות פירעון, שכמובן הובלת את זה במשך שנים, וזה יירשם לזכותך, דיברנו על הכנס הזה ב-2 ביולי, ופתאום אני רואה ושומע בחדשות שאבי הגיש את התפטרותו.

אוסאמה סעדי: אני שולח לו אס.

אוסאמה סעדי: אם.

אוסאמה סעדי: אס על הבוקר: זה נכון?

אוסאמה סעדי: אז הוא אומר לי: נכון מאוד.

אוסאמה סעדי: אני רק מצטט כמה משפטים שאמרת שבוע לפני עזיבתך: "אומנם תמיד היו התנגדויות לעבודת משרד המשפטים, אבל בשנים האחרונות התפקיד, ועיקר הפעילות שלנו של שמירת סף, קידום אינטרס הציבור וזכויות אדם, נתפסים בקרב קהלים גדלים והולכים – כולל בכנסת ובממשלה – כלא לגיטימיים.

אוסאמה סעדי: קמה גישה אידיאולוגית שמסבירה שמה שאנחנו עושים אסור.

אוסאמה סעדי: את הגישה הזאת אפשר לתמצת בשתי מלים: 'מי שמכם'?

אוסאמה סעדי: " אחרי כל-כך הרבה שנים בשירות הציבורי אני חושב שעזיבתך זה תמרור אזהרה, ואני מקווה שמעז יצא מתוק, ושתצליח.

אוסאמה סעדי: כמובן אם תבחר בשוק הפרטי, אז גם אני לשעבר.

אוסאמה סעדי: תודה, אבי.

אוסאמה סעדי: בהצלחה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש, אני לא חבר בוועדת החוקה וגם לא בוועדת הכספים, שתי ועדות שהרבית לעבוד איתן.

דב חנין: עקבתי מרחוק אחרי חלק מהדיונים שהיו בשתי הוועדות האלה, לפעמים קצת יותר מקרוב.

דב חנין: עקבתי בצורה כזאת או אחרת אחרי העבודה שלך בשורה של נושאים כלכליים וציבוריים בעלי חשיבות.

דב חנין: לא בכל הנושאים הסכמנו, אבל תמיד מאוד מאוד הערכתי את השילוב של יושר, מקצועיות, באמת רמה מאוד מאוד גבוהה של מקצועיות, וגם נועם הליכות מיוחד מאוד, שמאפשר גם לנהל ויכוח בצורה ששני הצדדים מרגישים שהם הרוויחו מהוויכוח הזה.

דב חנין: הרוויחו את הוויכוח והרוויחו מהוויכוח.

דב חנין: אני שותף לחבריי בהבעת צער גדול על עזיבתך את המערכת.

דב חנין: יש במערכת אנשים טובים, אבל לא רבים הם הטובים כמוך.

דב חנין: נותרנו עניים יותר כשאתה יצאת מהמערכת הזאת.

דב חנין: אני מאחל לך הצלחה גדולה.

דב חנין: אני לא יודע לאן אתה מתכוון ללכת, אבל בכל מקום שאתה תלך, אתה תיקח איתך יכולות מאוד גדולות ובעיקר יכולת תרומה למערכות שלנו, החברתיות והציבוריות.

דב חנין: אני מאוד שותף לדאגה, אני מסתכל בחרדה.

דב חנין: אתה עוזב היום, אבל אני מסתכל על אנשים שעוזבים את משרד המשפטים בשנה-שנתיים האחרונות, ואני מודאג.

דב חנין: אני חושב שכולנו צריכים להיות מודאגים.

דב חנין: אני חושב שזו מערכת שהיא מאוד מאוד חיונית בחברה שלנו, בטח בימים האלה.

דב חנין: אני מאוד מקווה שנצליח לשכנע את כל הגורמים, גם במערכת הפוליטית, שאם נסדוק את המערכות המשפטיות ואם נגרום לתהליך שבו טובים וטובים מאוד יעזבו, נישאר כולנו בבעיה גדולה.

דב חנין: תודה רבה.

אבי ליכט: תודה.

ניסן סלומינסקי: אחרון הדוברים לפני חתן השמחה זה גור, היועץ הראשי שלנו.

גור בליי: אין לי הרבה מה להוסיף.

גור בליי: נאמרו פה כבר הרבה מאוד דברים.

גור בליי: עבדתי מול אבי על כמה וכמה נושאים, בראש ובראשונה על הנושא של חדלות הפירעון, אבל גם דברים נוספים.

גור בליי: היו דברים שהסכמנו עליהם, היו דברים שהתווכחנו עליהם, אפילו ויכוחים מרים, אבל אני חושב שבסופו של דבר, הדבר שאני הכי הערכתי, ולכן בסופו של דבר אהבתי לעבוד מולך ואני מאוד מאוד מצר על הפרידה ממך, זו המקצועיות ברמה הגבוהה ביותר והמחויבות הבלתי מתפשרת לאינטרס הציבורי, לתפקיד שלך כשומר סף.

גור בליי: גם אם יכולים להיות ויכוחים מה זה האינטרס הזה, אין ספק שהאמנת בכל לבבך בדברים האלה, שקידמת אותם ושעמדת עליהם כדברים שהם באמת ענייניים ונוגעים לאינטרסים הציבוריים, לתפקידך ולמה שאתה ראית כדברים החשובים ביותר.

גור בליי: אני מאוד מאוד מעריך את זה ומאוד מצטער על העזיבה.

גור בליי: דברים יותר נרחבים אמרתי לאבי בארבע עיניים.

גור בליי: נעצור כאן.

אבי ליכט: קודם כול, אני מאוד מתרגש, לא חשבתי שאני אתרגש, אני אגיד לך את האמת.

אבי ליכט: חשבתי שנהיה שלושתנו ונסגור את זה בשתי דקות.

ניסן סלומינסקי: אתה לא יודע מה תכננתי.

אבי ליכט: כן, אה? עוגה?

ניסן סלומינסקי: תכננתי גם להביא את משפחתך.

אבי ליכט: לא, חס ושלום.

ניסן סלומינסקי: את אבא, את אימא הבנתי שלא.

ניסן סלומינסקי: אני תכננתי, רק שחבריי אמרו לי - - -

אבי ליכט: טוב שלא.

ניסן סלומינסקי: זו הייתה התוכנית, אבל בסדר.

אבי ליכט: חשבתי שזה יהיה קטן.

אבי ליכט: דבר ראשון, זה מאוד יפה ומרגש, ותמיד נחמד לשמוע על עצמך דברים טובים - -

קארין אלהרר: טרם מותך.

אבי ליכט: - - בטח בסיטואציה כזאת ובטח בכנסת, שזה באמת לא טריוויאלי.

אבי ליכט: ואני ממש מודה גם לאסף וגם לניסן וגור שהזמנתם אותי.

אבי ליכט: אני לא אדבר על הנסיבות של העזיבה שלי, גם לא הייתי רוצה לקחת את זה למחלוקות פוליטיות.

אבי ליכט: החלטתי לעזוב כמו בן-אדם - - -

זאב בנימין בגין: די בכך שאתה קורא לזה "נסיבות".

אבי ליכט: החלטתי לעזוב בצורה מכובדת.

אבי ליכט: המערכת חשובה לי מאוד.

אבי ליכט: לא הייתי רוצה שהעזיבה שלי תפגע במערכת.

אבי ליכט: ולכן, למרות כל הדברים האלה, אני מעדיף להישאר בקטעי הברכה ולדבר על הכנסת.

אבי ליכט: כמו שנאמר פה, עד שהגעתי לכנסת ולתפקיד של משנה ליועץ, הייתי הרבה שנים במערכת במחלקת הבג"צים.

אבי ליכט: לא הכרתי את מלאכת החקיקה.

אבי ליכט: התחלתי לעסוק בה רק ב-2009.

אבי ליכט: אני מודה שדי מהר התאהבתי במלאכה הזאת.

אבי ליכט: בעיניי זאת הפסגה של העבודה המשפטית, וזאת זכות גדולה גם בכנסת וגם בממשלה לעבוד בתחום החקיקה, כי היכולת לשנות דברים, היכולת להיות רלוונטיים והיכולת לעשות דברים טובים, מתמצה פה בכנסת.

אבי ליכט: כשאני מסתכל אחורה על הקריירה שלי בשירות הציבורי, אין ספק שבראש הדברים שאני מתגאה בהם, שנטלתי בהם חלק, אלה דברי החקיקה הגדולים, גם בוועדת הכספים וגם כמובן בוועדת החוקה.

אבי ליכט: זה שאנשים מעריכים את מה שעשיתי, בעיניי זה רק תעודת כבוד גדולה מאוד, כי תמיד הייתי גאה להיות, כמו שניסן אומר, נציג הממלכה.

אבי ליכט: תמיד הייתי יושב פה מאחורי הקלדנית, מתחבא מאחורי המחשב, שלא יראו אותי, אבל כשניסן היה פונה אליי בתור נציג הממלכה, מבחינתי זה היה הפיק של העבודה הציבורית, כי באמת כפקיד נאמן, וצריך להגיד ביושר "פטריוט של המדינה", להיות נציג של הממלכה תמיד היה כבוד בשבילי, לבוא לפה לכנסת, להשפיע ולקדם דברי חקיקה.

אבי ליכט: זה משהו שתמיד ידעתי והבנתי שאין דבר חשוב מזה, ולא הרבה אנשים זוכים לבוא ולפה ולקחת חלק.

אבי ליכט: באמת תודה רבה לכל מי שעבד איתי ולדברי ההערכה ששמעתי פה.

אבי ליכט: קודם כול, אני רוצה להודות לך, ניסן, אני מקווה שכל היחס הטוב אלי כל השנים לא נבע רק מהעובדה שאימא שלי הייתה איתך בבני עקיבא.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע שלא ידעתי את זה כל הזמן.

ניסן סלומינסקי: רק לקראת הסוף, בטעות.

אבי ליכט: כמו שחברת הכנסת שולי מועלם אמרה, אני גדלתי מחוץ לסיסטם של הדתיים.

אבי ליכט: בעפולה לא הגיעו כל הכלים השלובים האלה, ועד שמצאתי קשר איתך – כולם פה מכירים את כולם.

אבי ליכט: היה כבוד גדול ותענוג גדול לעבוד איתך, ולא רק איתך.

אבי ליכט: למדתי ממך הרבה מאוד איך לנווט את העניינים ובסוף להגיע לתוצאה שכיוונת אליה מלכתחילה, והכול בנועם הליכות.

אבי ליכט: אני רוצה להזכיר פה גם את חבר הכנסת דודו רותם, שאיתו התחלתי את הצעדים הראשונים בתחום החקיקה ולמדתי ממנו כמה תרגילים שלא על כולם הייתי רוצה לחזור פה, אבל מתחת לחזות הקצת מאיימת הזאת, היה מענטש אמיתי, ואני זוכר אותו לטובה.

אבי ליכט: כל חברי הכנסת שהיו פה, בכל הכנסות שהופעתי מולם, עזרו מאוד.

אבי ליכט: הרגשתי שאני עוזר לכם כל הזמן.

אבי ליכט: גם אם אני יוזם בסוף, זו חקיקה שלכם, וככה ראיתי את זה.

אבי ליכט: לכן זה לא שהייתי נחמד, אני לא חושב שמתארים אותי כאדם נחמד, אבל פה הבנתי שהתפקיד שלי זה לעזור לכם לעשות את העבודה, וככה התנהלתי כל התקופה.

אבי ליכט: אני רוצה להגיד תודה מיוחדת לגור, לסיגל ולאיל, ולשגית ולכל הצוות פה.

אבי ליכט: הרבה פעמים יש מתח מובנה בין הלשכות המשפטיות של המדינה לכנסת, אולי זה אפילו בילד אין בתהליך, אבל אני אף פעם לא ראיתי את זה ככה, תמיד ראיתי את כולנו כחברים באותה מערכת, שמשרתת בסוף את אותו אינטרס, והחקיקות הכי טובות בעיניי, שיצאו בסוף, זה החקיקות שעבדנו בשיתוף פעולה, וחדלות הפירעון זו דוגמה מצוינת למשהו ששמתי עליו בכנסת האחרונה את כל הביצים המקצועיות שלי בסל הזה, לא התפרסתי והלכתי רק על הדבר הזה.

אבי ליכט: אני חושב שאלמלא שיתוף הפעולה עם גור וכל הצוות פה, זה לא היה קורה, בלי קשר לעבודת החקיקה עצמה של חברי הכנסת.

אבי ליכט: אני רוצה להודות גם למנהלי הוועדות, לדורית שהייתה נהנית לסנוט בי ולהציק לי על זה שלא נרשמתי וכן נרשמתי, וכן דיברתי ולא דיברתי, אבל נראה לי שבסוף גם היא חיבבה אותי, וכמובן לאסף שירש אותה ומנהל פה את העסק ביד רמה, ולכל הצוות פה.

אבי ליכט: תודה רבה.

אבי ליכט: היה לי פה מאוד טוב, מאוד מהנה, מאוד חשוב, הרגשתי שאני תורם, ובסוף זה בסך הכול מה שרוצה פקיד.

אבי ליכט: אני באמת יוצא לדרך חדשה.

אבי ליכט: אני עדיין לא יודע לאן, כנראה לא למגזר הציבורי, ואני מודה שלצערי.

אבי ליכט: אני מאוד מאוד אשמח יום אחד לחזור, כי בסוף – פעם פקיד, תמיד פקיד.

אבי ליכט: ואם הייתה לי תוכנית שירות בשירות הציבורי עד גיל 67, עכשיו הייתי חותם, אבל לפעמים הנסיבות והקונסטלציה לא מאפשרת.

אבי ליכט: מי יודע, אולי יום אחד יקראו לי לחזור, ואני כמו פקיד נאמן אקפוץ לדום ואבוא.

אבי ליכט: באמת תודה רבה לכם.

אבי ליכט: (מחיאות כפיים באולם הוועדה)

ניסן סלומינסקי: אבי, שתדע שעל כולנו מקובל הכלל שבפניו אומרים רק מקצת משבחו.

ניסן סלומינסקי: מה שנאמר פה, תדע שזה רק מקצת שבחך.

ניסן סלומינסקי: זה דבר אחד.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, אני בטוח שתחזור למערכת.

ניסן סלומינסקי: כמו שמקובל, יוצאים לפרק זמן מסוים כדי לראות גם מה קורה בחוץ, ואחר-כך חוזרים מלמעלה.

ניסן סלומינסקי: ואתה תחזור, כי בנפשך, במהותך, אתה איש ציבור של המערכת, ויש עוד אפשרויות להתרומם במערכת, רק צריכים לפעמים לעשות איזה מעקף.

אבי ליכט: ניסן, תספר לי איך עושים את זה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נדבר על זה.

אבי ליכט: תודה.

אבי ליכט: באמת תודה.