ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 637, 2018-06-05 12:18

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 5 ביוני 2018, כ"ב בסיון תשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא: מעורבות חברתית של סטודנטים בקהילה – לציון יום הסטודנט, ביוזמת חברת הכנסת מירב בן ארי שהיא יושבת ראש השדולה והיא מחויבת והיא ביקשה אתמול את התנצלותה אלי ואת רשותי לאחר חצי שעה כי היא תהיה בדיון אחר.

יעקב מרגי: אתן דברי פתיחה ליושב ראש התאחדות הסטודנטים.

יעקב מרגי: בבקשה.

30696: תודה רבה.

30696: רם שפע, יושב ראש התאחדות הסטודנטים הארצית.

30696: קודם כול שלום לכולם ולכולן, כייף לפתוח את הדיון הזה.

30696: אנחנו עוברים מוועדה לוועדה, ואכן כמו שאמרת, יושב ראש הוועדה, גם מירב בן ארי נמצאת בדיון אחר וגם עליזה לביא, שהן יושבות ראש השדולה, המשותפות, כל אחת בדיון אחר על סטודנטים וכך גם היום נמשך.

30696: למעשה הדיון הספציפי הזה, אני תיכף אתן לערן להציג קצת פרטים יותר לעומק.

30696: רק אגיד בכמה מילים כלליות שמי שעוד לא ראה ו/או ראתה את דוח הצעירים שלנו, אז כשיהיה לכם משעמם בהמשך היום, חס וחלילה, תעלעלו קצת, כי בסופו של דבר הוועדה הזאת דנה בדיוק בנושא שבחרנו להקדיש לו את הדוח וזה בעצם בתפקיד הנוסף, השלישי של האקדמיה בישראל.

30696: כולנו מכירים טוב את תפקידי המחקר וההוראה שהם הבייסיק שההשכלה הגבוהה מתעסקת בה, אבל בסופו של דבר, בינינו, הנדבך של האקדמיה הוא בעצם המעוז האחרון של האפשרות שלנו כמדינה להשפיע על מי שעתיד להיות אזרח, במקרה הזה הסטודנטים והסטודנטיות, ואנחנו מרגישים, אנחנו אומרים את זה בכל מקום, התפקיד הזה של לעודד את ההשכלה הגבוהה לעסוק במי הוא הסטודנט ואיזה סטודנט הוא יצא ואיזה אזרח תורם ופעיל הוא יהיה בחברה, כרגע המערכת לא ממלאה בצורה מספיק טובה.

30696: אני אומר את זה לכולם פה, ממל"ג/ות"ת דרך המוסדות האקדמיים.

30696: נוח לא להתעסק בזה.

30696: זה תפקיד קשה.

30696: הוא מורכב.

30696: לעודד סטודנטים להתעסק ולראות את החברה הישראלית במקומות היותר מוכרים, שזה לא תמיד קל וכייף, ויותר קל להישאר במיינסטרים.

30696: יש עבודה טובה בחלק מהמקומות ואל תגידו אחר כך שלא אמרתי שגם יש עבודה טובה.

30696: אני מכיר, אבל ביום הזה צריך גם להגיד את מה שפחות טוב.

30696: אני אומר, יש הרבה עבודה טובה ותיכף גם ערן יציג את חלקה, אבל אני אומר, התפקיד שלנו זה לדאוג שהעבודה הזאת תימשך כל הזמן, גם דרך המל"ג/ות"ת בפעולות הנרחבות של הקורסים וגם בתוך המוסדות.

30696: באמת אני חושב ששווה לקרוא את הדוח שלנו.

30696: מיקדנו אותו השנה בעולם של מעורבות חברתית ופוליטית, מילה מפחידה נורא, אבל צריך גם בה להתעסק.

יעקב מרגי: בבקשה, תציג את עצמך.

ערן לוי: צהריים טובים לכולם, אני ערן לוי, מנהל המחלקה למדיניות ומעורבות חברתית בהתאחדות הסטודנטים הארצית.

ערן לוי: תודה רבה ליושב ראש הוועדה, לחברי הכנסת שמכבדים אותנו וכמובן לחברת הכנסת עליזה לביא ומירב בן ארי שעזרו לנו לקדם את הדיון החשוב הזה.

ערן לוי: אני רוצה לפתוח בנתון מאותו דוח הצעירים שרם שפע לפניי הציג לכם, נתון שאותי הוא מטריד.

ערן לוי: הדוח מראה באחד מהגרפים שלו ש-81% מהסטודנטים חושבים שתפקידם לפעול לשינוי חברתי, בעוד שרק 30% מהם מרגישים שיש להם את הכלים באמת לעשות את זה.

ערן לוי: סטודנט/ית בישראל חושבים שהתפקיד שלהם והמקום שלהם, באמת יש להם את ההזדמנות והשלב בחיים לבוא ולעשות שינוי בחברה, אבל הם לא מרגישים שיש להם מספיק כלים לעשות את זה, וזה מהות הדיון מבחינתי היום, לדבר על זה שבאקדמיה יש כלים באמת עצומים וכמעט אין סופיים, ממחקר דרך הוראה ובאמת המון כלים שאפשר לתת.

ערן לוי: בתוך אותה מערכת אקדמית הכלים האלה נמצאים כדי שלא רק סטודנטים יוכלו לבוא ולשנות את פני החברה, אלא המערכת כולה יכולה לצאת החוצה ולרדת ממגדל השן ולעשות שינוי מהותי באמת.

ערן לוי: אני אתן לכם קצת איזושהי הקדמה שאני חושב שהיא תוכל לתת לנו בסיס לדיון.

ערן לוי: אני חושב שיש פה לא מעט אנשים ונשים חשובים וחשובות שיכולים לתת את נקודת מבטם על הנושא הזה שנקרא תפקידה השלישי של האקדמיה.

ערן לוי: בשנת 2013 פרסמה המל"ג חוברת אשר עסקה בתפקידה השלישי של האקדמיה.

ערן לוי: חוברת זו הצהירה על עמדת המל"ג, לפי מלבד תפקידיה הקלאסיים למחקר והוראה, לאקדמיה תפקיד שלישי וחשוב, עיצוב פני החברה.

ערן לוי: הידע והכלים המצויים באקדמיה מהווים אוצר בלום שניתן לגייסו לתועלת ולצרכי החברה בישראל.

ערן לוי: על כן, גם דעתנו וגם עמדת המל"ג באותה חוברת, על האקדמיה לראות במעורבות חברתית כאחד מתפקידיה.

ערן לוי: במסגרת ובעקבות אותו דיון וגם על בסיס ההקמה של הוועדה לתכנון ולתקצוב שהקימה את הוועדה למעורבות אקדמיה וקהילה, הנושא הזה התרחב אך לא מספיק.

ערן לוי: הוועדה למעורבות אקדמיה וקהילה שיושבת תחת הות"ת מפעילה קורסים למעורבות אקדמיה בקהילה, קורסים משלבי עשייה חברתית שמשלבים בין נושאים אקדמיים ופרקטיקה, פרויקטי דגל וממש קורסי חשיפה בקהילה, ואנחנו יודעים שהמוסדות מחבקים את התמיכה הזאת ומייצרים דברים מאוד יפים, אבל שוב אני אזכיר, לא מספיק.

ערן לוי: עוד נתון מדוח הצעירים שלנו מראה כי 70% מהסטודנטים בעד הוספת קורסים משלבי עשייה חברתית לתוכנית הלימודים.

ערן לוי: אנחנו בהתאחדות כל הזמן מדברים על לא רק ללמוד אלא גם אנחנו מחפשים פרקטיקה.

ערן לוי: השילוב הזה של ידע אקדמי ויציאה לשטח והתנסות פרקטית, מאוד מהותי לסטודנטים.

ערן לוי: אני לא הולך לגלול ולפרוס את המשאבים הרבים והעיסוק הרב של התאחדות הסטודנטים במעורבות חברתית.

ערן לוי: אני חושב שלפחות 95% מהיושבים בשולחנות פה מכירים את העשייה הענפה שלנו ואני לא רוצה להתעכב על זה.

ערן לוי: עם זאת, ההתאחדות רואה בהתנסות במעורבות חברתית כחשובה ביותר לעיצוב ערכיהם של הצעירים בישראל, התנסות פרקטית במערכות מורכבות, נושא שלא ניתן ללמוד אותו בצורה הולמת וראויה באולם ההרצאות.

ערן לוי: אני רוצה בעצם לסכם את הדברים שאמרתי עד עכשיו על כל זה שיש באמת הרבה התגייסות של הרבה מערכות, בין אם זה הות"ת, בין אם זה המוסדות ועוד גופים כאלה ואחרים, אז על אף כל הדברים שנאמרו, בפועל לצערנו תפקידה השלישי של האקדמיה נשאר בעיקר על גבי חוברות ומסמכים.

ערן לוי: תקציב הוועדה למעורבות אקדמיה וקהילה בות"ת מהווה חלק זעום מתקציב הות"ת.

ערן לוי: אנחנו מדברים על 0.2% מתקציב הות"ת שמושקע במעורבות אקדמיה וקהילה.

ערן לוי: אני חושב שכולם יכולים להסכים איתי שזה לא תקציב שנותנים לתפקיד שלישי של מערכת.

ערן לוי: מעט מאוד מוסדות אקדמיים חרטו על דגלם מצוינות חברתית.

ערן לוי: יחד עם זאת, עוד ידברו פה מוסדות שכן עשו את זה, אבל אני רוצה לדבר על זה שהרוב לא עשו את זה.

ערן לוי: מרבית המוסדות המתוקצבים אינם מקצים משאבים נוספים לנושא מעבר למה שמתקבל מות"ת, וזה לא בסדר.

ערן לוי: יתר על כן, אנחנו מאמינים כי לא מספיק לשלוח סטודנטים להתנדב או לבצע פעילות בקהילה.

ערן לוי: יש צורך בגיוס המערכת האקדמית כולה.

ערן לוי: במערכת האקדמית יש המון כלים שיכולים לתת.

ערן לוי: אפשר לתת אותם לסטודנטים שיוצאים החוצה.

ערן לוי: אפשר לתת אותם לאנשי סגל כדי לייצר את אותו שינוי מהותי ולא פחות מדרמטי בחברה בישראל.

ערן לוי: אנחנו נמצאים בתחילתה של מהפכה בנושא, שקיימת אולי בעשור-שניים האחרונים, אך המהפכה עדיין בתחילה ולא תהפוך משמעותית ללא גיוס כולל של המערכת.

ערן לוי: על כן, אנחנו בהתאחדות הסטודנטים פונים לוועדת החינוך של הכנסת בבקשה לקרוא למל"ג ולמוסדות האקדמיים בישראל לאמץ ולחבק את המעורבות החברתית בקהילה כתפקידה השלישי של האקדמיה באמת וביתר שאת.

ערן לוי: מדובר במשאבים ייחודיים לאקדמיה היכולים לשפר משמעותית את פני החברה בישראל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אם הבנתי בקצב, במשפט אחד אני אסכם, אוהבים לעשות לנו על הכתף, צאו, תתנדבו, אבל המוסדות לא שותפים לעשייה הזאת במידה, אם בכלל.

יעקב מרגי: מירב מובילה את היום הזה, כפי שאמרתי, יחד עם חברת הכנסת עליזה לביא.

יעקב מרגי: אנחנו מודים לה שהיא הגיעה.

יעקב מרגי: אישרנו לך לאחר ואני מודה לך עוד יותר שזה לא היה חצי שעה.

יעקב מרגי: אם הבנו במשפט אחד, זה יפה שאתם מצפים מאיתנו להיות מעורבים חברתית, אבל אם אתם כבר מצפים, תהיו דוגמא ותהיו גם טריגר למהלך הזה.

ערן לוי: אנחנו שם.

יעקב מרגי: רשויות שמעורבות יותר בקטע הזה של שילוב וניצול המשאב הזה, רואים הצלחות, אז רק תחשוב איפה שיש הצלחה, אם היית יכול להכפיל את זה, למנף את זה, התרומה היא רבה ואדירה.

יעקב מרגי: אנחנו דיברנו בדיון הקודם על תו ירוק.

יעקב מרגי: כנראה נצטרך לייצר תו חברתי שמבחינת קנאת סופרים, תרבה חוכמה, גם יתמרץ במשהו.

ערן לוי: אני רוצה רק להוסיף עוד משפט אחד בלבד.

ערן לוי: אני רוצה לתת דוגמא של אם אנחנו ניקח סטודנט להנדסת מכונות לצורך העניין, ניתן לו לצאת לקהילה לעשות את הפעילות שלו, הוא ייצר אימפקט איקס, ניתן לו קורס אקדמי בנושא, ליווי מהותי, עמוק מתוך המערכת האקדמית שתדע לכוון אותו ולתת לו את הכלים הנכונים, והוא יעשה עשר איקס ועשרים איקס.

יעקב מרגי: שני נקזים, לא נזקים של משרד הבריאות.

יעקב מרגי: שתי נקודות זכות זה לא מספיק.

ערן לוי: אני מדבר על הידע, אני לא אומר רק לתת לו מלגה כדבר כזה או אחר.

ערן לוי: אני אומר, בואו ניתן לו את הכלים שמצויים באקדמיה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רועי פולקמן.

רועי פולקמן: גונבה אלי שמועה שאתה לומד בטכניון או בוגר הטכניון.

ערן לוי: לא מהנדס, אבל בוגר טכניון.

רועי פולקמן: שזה אתגר בפני עצמו לייצר מעורבות חברתית, והטכניון עושים את זה כיעד לדיון נפרד, ברשותך.

רועי פולקמן: יצא לי פעם להיות יועץ של הטכניון.

רועי פולקמן: אני ממש בשני סנט אגיד בקצרה, כי אני באמת הולך תיכף לדיון על המעונות, ומירב כאן, אז קטונתי.

רועי פולקמן: אני אגיד על כמה תוספות בעיניי לגישה שאומרת שמעורבות חברתית זה לפתוח ערוצי התנדבות, שזה דבר אחד אבל אני חושב שצריך להסתכל קצת יותר רחב על זה, וזה מה שרק הבקשה שלי להגיד.

רועי פולקמן: אחד, על דרכים שגם הייתי מעורב בעבר בניסיון לייצר אותם וגם ראיתי אותם מוסדות חינוך אקדמיים בחו"ל.

רועי פולקמן: אחד, כניסה ויציאה של אנשי מעשה בין האקדמיה למערכת האזרחית-ציבורית, מגזר שלישי, דבר שמאוד מקובל במדינות אחרות, הרבה פחות כאן.

רועי פולקמן: ליוויתי את ראש אגף התקציבים היוצא שהוא אדם עם מעורבות חברתית אדירה.

רועי פולקמן: לא סתם פיתו אותו באופן אדיר ללכת למוסד אקדמי מוביל בעולם בחו"ל, כי המוטיבציה של מוסדות אקדמיים להביא אנשי מעשה, לבוא ולהגיד, ראש אגף תקציבים של מדינת ישראל, בוא לשנה של מחקר אקדמי אצלנו במוסד וכו', יש מוסדות בחו"ל שמשקיעים בזה המון כסף.

רועי פולקמן: אני אומר את זה בכוונה למל"ג.

רועי פולקמן: יושבים כאן בית ספר למדיניות ציבורית.

רועי פולקמן: כל החיבור הזה בין אנשי מעשה, מה שקוראים בלעז practitioners לבין אקדמיים, האקדמיה הישראלית לאורך שנים הייתה קצת סנובית לעניין הזה.

רועי פולקמן: זה רע מאוד, כי המעבר הזה, אדם בא לשנתיים לאקדמיה, מלמד סטודנטים, פוגש סטודנטים, מדבר על העשייה שלו וחוזר למערכת הציבורית.

רועי פולקמן: המעברים האלה בארץ לא קורים הרבה.

רועי פולקמן: זה חיבור שחשוב להגיד.

רועי פולקמן: שניים, internship, התמחות.

רועי פולקמן: יצא לי ללוות כשהייתי מהמייסדים של "רוח חדשה".

רועי פולקמן: הקמנו פרויקט של התמחות שבו סטודנטים תמורת שכר היו בקיץ בעיקר עושים התמחות בארגונים חברתיים.

רועי פולקמן: האג'נדה שלנו הייתה בארגונים ירושלמיים, אבל גם זה, המערכת האקדמית בכללותה לא מינפה את זה.

רועי פולקמן: מאוד מקובל בחו"ל.

רועי פולקמן: אתה מייצר ממשק שבו סטודנט גם גומר את האקדמיה עם ידע מעשי וגם מתחכך בשטח.

רועי פולקמן: לא קיים פה מספיק.

רועי פולקמן: אפשר לעלות מדרגה בזה.

רועי פולקמן: אנחנו השקענו בזה אז הרבה כסף.

רועי פולקמן: כמובן התנדבות, ידברו על זה כאן הרבה, ודבר אחרון, אני רוצה לדבר על הצד הפיזי.

רועי פולקמן: יושב כאן יובל בדולח.

רועי פולקמן: "תוצרת הארץ" וכל הנושא הפיזי של "איילים" וכפרי הסטודנטים.

רועי פולקמן: אני תיכף יוצא מכאן לוועדת הפנים לדיון על מעונות.

רועי פולקמן: אחת החלמאויות הגדולות, כמי שבא מהאקדמיה הירושלמית, זה כמובן ששמו מעונות סטודנטים, תקעו אותם בהר הצופים, ניתקו אותם מהעיר.

רועי פולקמן: אותו דיון היה עם הטכניון לאחרונה, על מעונות הסטודנטים של הטכניון בעיר נפרדת שתיקרא "עיר הטכניון", כמו "עיר האוניברסיטה העברית".

רועי פולקמן: דרך אגב, משתי תפיסות עולם שגם ההנהלה של האוניברסיטה העברית וגם הנהלת הטכניון אמרו, אני אגיד על העברית, אני לא אגיד על הטכניון.

רועי פולקמן: אמרו, תראו, הבעיה של האוניברסיטה זה העיר.

רועי פולקמן: ככה הם היו מציגים את זה לאורך שנים, ולכן אם נבנה עיר נפרדת שתיקרא "עיר האוניברסיטה", אז תודה רבה, הכול יהיה בסדר, ולכן אפרופו מעורבות חברתית, חלק מהפיצוח של זה קשור בתפיסת המעונות ותפיסת המגורים שבה החיבור בין האקדמיה לרשות המקומית תגיד, אני בונה מעונות סטודנטים בלב העיר, אני בונה עכשיו מעונות בהדר בחיפה, אני מעורב יחד עם העירייה.

רועי פולקמן: זה נכון כמובן באוהלו וזה נכון בהרבה מקומות.

רועי פולקמן: אנחנו נבנה תפיסה פיזית שבה הסטודנטים גרים בקהילה ואז באופן הרבה יותר טבעי הם מעורבים בחיים של הקהילה, לא בכוח שהם גרים באיזו שכונה נפרדת ואז נשלח אותם לשעתיים התנדבות באיזו עמותה ונגיד שהם מעורבים חברתית.

רועי פולקמן: זו ההרצאה שלי לגבי הדיון על מעורבות חברתית.

רועי פולקמן: מגורים, התמחות, זה גם תוכניות לאנשים בכירים בכל מיני תפקידים בשירות הציבורי.

רועי פולקמן: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני בין לבין, לפני שאתן לחברי הכנסת היוזמים, אמנם החמצתי, רוצה להודות לזאת שדואגת לנו לשתייה בדיונים, משימה לא קלה.

יעקב מרגי: היא יצאה, לא שמעה, אלכסנדרה, אבל היא תקבל את זה בדיונים הבאים.

יעקב מרגי: מגיע לה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת המובילים את היום הזה.

יעקב מרגי: מירב בן ארי ועליזה לביא.

מירב בן ארי: תודה רבה ליו"ר הוועדה על הדיון הזה, בכלל שותף שלי נהדר לכל מה שקשור לענייני סטודנטים, אז תודה רבה.

מירב בן ארי: יום הסטודנט זה יום חגיגי.

מירב בן ארי: זה חשוב להגיד תודה.

יעקב מרגי: גם כשאני מזניח אתכם, יש לי תירוץ.

יעקב מרגי: אני אומר, מירב מטפלת.

מירב בן ארי: נכון, שזה נחמד, זה הדדיות, וכמובן לחברת הכנסת, חברתי עליזה לביא על היום החשוב הזה.

מירב בן ארי: זה יום חגיגי, יום שבאמת הכנסת מציינת, אבל היא מציינת לאורך כל השנה.

מירב בן ארי: היום במיוחד יש דיון במליאה, יש שדולה חגיגית עם שר החינוך, עם יו"ר הכנסת, כמובן גם אתכם.

מירב בן ארי: אנחנו לאורך כל השנה עוסקים בסטודנטים.

מירב בן ארי: זה לא רק היום, זה משהו כללי ומשהו שאנחנו בכלל חושבים שזה אחת האוכלוסיות שאנחנו באמת שמנו עליה את הזרקור, בטח אני ועליזה שאנחנו מובילות גם את השדולה.

מירב בן ארי: אני אתייחס לשני דברים.

מירב בן ארי: אחד, היום הזה הוא בסימן מעורבות חברתית, ובצדק.

מירב בן ארי: לשמחתי מצאתי שותף ושותפים שכמובן ישר התגייסו למשימה וראו בזה משימה לאומית, אז צריך להגיד גם תודה.

מירב בן ארי: אתה שותף נהדר אבל כל הצוות מאחוריך שלקחו את הדגל הזה של מעורבות חברתית.

מירב בן ארי: אני בסיפור של מעורבות חברתית כבר שנים.

מירב בן ארי: זה חלק מהדי.

מירב בן ארי: אן.

מירב בן ארי: איי שלי עוד כשהייתי יו"ר אגודת הסטודנטים בבינתחומי וגם בעשר השנים שניהלתי מרכזים לנוער בסיכון וראיתי סטודנטים ומה זה עושה להם מבחינת שינוי חברתי ובכלל גם שינוי אישי.

מירב בן ארי: אני הגעתי לכנסת ב-2015.

מירב בן ארי: זה היה החוק הראשון שלי.

מירב בן ארי: חיכיתי שלוש שנים בהמתנה עם סקרים, עם ישיבות, עם מחקרים, ובאמת לאחר שכבר הבנתי שכנראה לא אצא משם, הובלתי את החוק ובאמת העברנו אותו בקריאה ראשונה ובעזרת השם שבוע הבא תהיה בוועדת החינוך הכנה לקריאה שנייה, שלישית.

מירב בן ארי: זה קורס אחד במשך כל התואר, אחד, יחיד ומיוחד, שבו סטודנטים יוכלו לקבל הזדמנות לראות משהו אחר, כי אנחנו חושבים שהמדינה, שלא מספיק מה שנקרא, נותנת את ההזדמנות, כי סטודנטים עסוקים ולחוצים, ובאמת לתת להם הזדמנות שאנחנו רוצים לתת להם, קחו שתי נקודות זכות אבל תהיו מעורבים.

מירב בן ארי: לא הופתעתי ולא עשיתי פרצוף מופתע כשראיתי את הנתונים של הסקר של ההתאחדות, סקר מעולה.

מירב בן ארי: פרגנתי עליו גם בוועדות האחרות.

מירב בן ארי: ראיתי את הסקר, מי שרוצה, זה בעמוד 15, עד כמה המוסד החברתי, אני ומאיר, גם היה לנו דיון על זה שבוע שעבר, עד כמה המוסד החברתי מעודד.

מירב בן ארי: מסתבר שהמספרים מאוד נמוכים.

מירב בן ארי: שוב לא עשיתי פרצוף מופתע כשראיתי שמכללת ספיר והמרכז הבינתחומי מובילים במספר הסטודנטים.

מירב בן ארי: אמרתי את זה גם בדיון במליאה, שהמכללות מובילות בכלל מעורבות חברתית.

מירב בן ארי: וכן, התאכזבתי ממספר הסטודנטים.

מירב בן ארי: שלוש שנים חיכיתי עם החוק.

מירב בן ארי: אם הייתי רואה כאן נתונים כפולים, לא הייתי מגישה אותו, כי אני פחות בסגנון של ללכת פה ולקדם, אבל לצערי זה לא מתקדם ואנחנו צריכים למנף את הנושא של מעורבות חברתית בכל מקום שאנחנו נמצאים בו, בכל אפשרות, כי זה באמת לא רק מה שהסטודנט ייתן לקהילה, זה מה שהסטודנט יקבל מעצמו.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר עוד משהו אחד לגבי כפרי הסטודנטים, שהייתה לי את הזכות, הנה, בדולח פה, החמוד הזה, אי אפשר להגיד לו לא, שהגיע עם התוכנית של רילוד, עם תוכנית של שמולי שהיה איתי.

מירב בן ארי: ביקשתי ממנו לבוא ולפרגן לו.

מירב בן ארי: ראיתי את התוכנית של רילוד, 'עפתי' על התוכנית, תוכנית שמכניסה את החבר'ה לתוך העיר, לא שמה אותם על הגדר, לא שמה אותם על ההר.

מירב בן ארי: ראיתי את התוכנית.

מירב בן ארי: הייתה לי את הזכות להרחיב אותה לעוד חמישה כפרים שעובדים היום מדהים.

מירב בן ארי: תשמעו, בסוף, נכון, זה גם עניין של משאבים ותקציב, אבל אני תמיד אומרת, וגם השבוע אמרתי את זה.

מירב בן ארי: בסוף זה רק בזכות האנשים.

מירב בן ארי: יש פה את הדיקן של מכללת ספיר?

מירב בן ארי: אתה רואה את הבן אדם ואתה מבין למה החבר'ה מתנדבים.

מירב בן ארי: אתה רואה את יובל ואת החבר'ה בהתאחדות ואתה מבין למה אנשים רוצים לשנות את החיים של אנשים אחרים.

יעקב מרגי: לזה כיוונתי בדברים שלי.

יעקב מרגי: איפה שיש פעילות, זה מורגש.

מירב בן ארי: וזה נכון.

יעקב מרגי: זה win-win.

מירב בן ארי: אני דיברתי רק על ספיר, אבל יש כאן - - -

יעקב מרגי: באר שבע, גם כן מה שקורה שם בשכונות.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: יש כאן מוסדות אקדמיים, לא להגיד מכללות כי יש גם כמה אוניברסיטאות, לא הרבה לצערי אבל יש, שזה בנפשם והם אומרים, אנחנו לוקחים את זה כמשימה לאומית.

מירב בן ארי: לא מספיק טוב, בגלל זה תגיע הצעת החוק.

מירב בן ארי: לא מספיק משפיע.

מירב בן ארי: בגלל זה אנחנו נקדם, אבל בסוף, חבר'ה, המטרה שסטודנטים יהיו יותר ויותר מעורבים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עליזה.

עליזה לביא: תודה אדוני היושב ראש גם על הדיון היום וגם בכלל על העבודה והמכוונות.

עליזה לביא: הסטודנטים האלה, המשאב הלאומי שלנו, העתיד שלנו, מי שגם יירש אותך ואותי ואת כל ההנהגה שקיימת ואנחנו צריכים לבוא ובאמת לראות איך מדייקים ואיך עושים, ובאמת תודה לך חברתי היקרה מירב בן ארי על ההתגייסות המלאה שלך מהרגע הראשון שהגעת לכנסת, ולהתאחדות הסטודנטים, לרם ולכל החברים, באמת על ההבנה שהנושא הזה של מעורבות חברתית, ויושבים פה נציגי התאים ועוד פעילים שאנחנו במהלך השנה מדברים הרבה בכלל על המעורבות גם הפוליטית, אבל גם החברתית.

עליזה לביא: יש פה, אגב, פער מאוד גדול.

עליזה לביא: תסתכלו לגבי ההצבעה.

עליזה לביא: שיעורי ההצבעה הם 82%.

עליזה לביא: הסטודנטים שלנו מגיעים אחרי שירות צבאי ושירות לאומי וצריך להבין את זה.

עליזה לביא: כאימא לסטודנטים, המקום הזה, הנה, אני באה עכשיו מהדיון בוועדה למעמד האישה על חוסר קידום של נשים, ועכשיו אנחנו מדברים על מעונות וגם מעונות לגיל הרך, אז המקום הזה של הריצה המטורפת, ביתי לומדת רפואה, מגדלת תינוקת.

עליזה לביא: אני אומרת לעצמי, רגע, איפה הילדה הזאת שהתנדבה כל חייה?

עליזה לביא: איפה היא יכולה עוד?

עליזה לביא: אני חושבת, אדוני, גם הצעת החוק, צריכים לראות איך אנחנו יכולים לבוא ולתרגל, כי זה מתכתב גם עם אחד הדברים הקשים שקראנו בדוח, וזה הנושא של לכאורה ירידה מהארץ, לכאורה, אני לא מרגיש שאני יכול להשפיע או איך אני באמת יכול לבוא לידי ביטוי בכלל.

עליזה לביא: העשייה החברתית וההנגשה שלה, החוק החשוב שלך, חברתי, אבל גם אנחנו רואים שבמכללת תל חי יש יותר קורסים מעשיים שמתכתבים עם השטח, שמתכתבים עם הפרקטיקה, שמתרגמים אותה, אם זה קליניקות, אם זה עוד ועוד יזמויות בכיוון הזה של לבוא ולהיות מעורב חברתית.

עליזה לביא: יש שם הרבה מאוד אפשרויות אודות גם לטכנולוגיה שמאפשרת, גם באמת לפריסה של האקדמיה במרחבים השונים במדינת ישראל, ואני חושבת שהמקום הזה של גם נקודות זכות של ההתנדבות של החוק שלך, אבל גם קורסים משלבי עשייה, הם באמת יהיו שני אדנים מאוד משמעותיים.

עליזה לביא: כשאני רוצה לקרוא את העבודה המשובחת הזאת שנותנת לנו את המידע, אבל גם לבוא ולהסתכל על חצי הכוס המלאה, והיא גדולה וגדושה, ולראות איך ביחד העשייה החברתית גם תענה לנו על השאלות.

עליזה לביא: ברשותך, אתמול בלילה התקשר אלי הרב זיני שמוכר בטכניון בפעילות שלו, ואמר לי, עליזה, אני לא יכול לישון, ראיתי את הכותרת הזאת שכל כך הרבה סטודנטים רוצים לרדת מהארץ.

עליזה לביא: תגידי להם, רק מעורבות חברתית זה מה שייתן את הפתרון, אז הנה, אמרתי גם את דברו.

עליזה לביא: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה כבוד היושב ראש ותודה לחברותיי, מירב, עליזה, על היום הנפלא הזה.

סעיד אלחרומי: חבריי, חברי הכנסת מתרוצצים מוועדה לוועדה ובאמת בכל ישיבה מתגלים עוד דברים נפלאים.

סעיד אלחרומי: מעורבות חברתית, רבותיי, אפשר לדבר על שני מישורים.

סעיד אלחרומי: דובר על המישור של הסטודנטים, של הפעילות ההתנדבותית ועל המישור הרשמי של המוסדות האקדמיים.

סעיד אלחרומי: אני חושב שהמוסדות האקדמיים יגיעו כשיראו שיש הצלחה.

סעיד אלחרומי: איפה שיש הצלחה בעבודה של תוכניות הסטודנטים של אגודות הסטודנטים ואיפה שרואים את ההצלחה, למשל בספיר או במקומות אחרים, אז כולם אחר כך יצטרפו.

סעיד אלחרומי: אנחנו כוח מניע, אנחנו כוח שידחוף ויעזור, והחוק של מירב, אני חושב שיש הסכמה חוצה מפלגות בנושא הזה, נושא חשוב.

סעיד אלחרומי: אולי זה יעודד קצת גם את המוסדות עצמם לקחת את המשוכה לידיים.

סעיד אלחרומי: חברים, האוניברסיטה היא כור היתוך.

סעיד אלחרומי: נפגשים שם סטודנטים מכל הארץ, מכל הדתות, יהודים וערבים, יושבים ביחד שלוש או ארבע שנים באותם קורסים ולכן חשוב מאוד שמכור ההיתוך הזה תצא גם המעורבות החברתית, במיוחד בפריפריה, ואנחנו רואים את זה בבאר שבע, רואים את זה ביישובי הדרום.

סעיד אלחרומי: היו לי המון סטודנטים ביישוב שלי כשהייתי ראש רשות.

סעיד אלחרומי: זה עזר המון ליישובים האלה, בעיקר לאוכלוסיות המוחלשות, אז זה המקום להגיד לכם, תודה להתאחדויות הסטודנטים ולכל אדם שמנסה אולי במעט לעזור במשהו לאוכלוסיות האלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מאיר כהן.

מאיר כהן: אדוני היושב ראש, אני רוצה לברך את כל הסטודנטים שנמצאים ולברך במיוחד את מירב על החוק המצוין הזה.

מאיר כהן: אני אמרתי למירב עכשיו שמאוד התרגשתי.

מאיר כהן: אני חושב שגם אתה.

מאיר כהן: למדתי בבן גוריון לפני שאתם נולדתם בתחילת שנות ה-80', סוף שנות ה-70', ומי לא היה בדירות הפתוחות?

מאיר כהן: זה היה חלק מנשמת אפנו באוניברסיטה.

מאיר כהן: היה ברור שאין סטודנט שבא לפחות מהפריפריה ולא נוגע בדירות הפתוחות ולא מייצר איזה שיח יוצא מין הכלל עם הילדים בשכונה ג', בשכונה ד' ובשכונה א'.

מאיר כהן: היום כשאני מגיע לאוניברסיטה, ודיברתי עם ראשי האוניברסיטה, אחד הדברים שמפריעים לי, מיקום של מבנה צריך להתכתב עם הקהילה.

מאיר כהן: אני לוקח את באר שבע כדוגמא, על פעילות קהילתית.

מאיר כהן: תשימו לב שהאוניברסיטה בנויה בתוך העיר עם גדרות מסביב, עם זקיפים של שומרים.

מאיר כהן: אתה רוצה לעבור מאזור בית החולים ליוספטל, לשכונה ד', אתה צריך לעשות סיבוב ענק.

יעקב מרגי: אבל יאמר לזכותם, המעונות, ב-ג' וב-ד', בשכונות.

מאיר כהן: למשל, הייתי בהולדנבורג וראיתי אוניברסיטה שבנויה בתוך עיירה כזאת, יוצא מין הכלל.

מאיר כהן: אין גדרות.

מאיר כהן: הילדים הולכים בדרך מהבית לבית הספר, הם עוברים דרך האוניברסיטה.

מאיר כהן: הם חשים את בית הספר לרפואה.

יעקב מרגי: אפרופו, אוניברסיטת בן גוריון נבנתה על מגרש המשחקים ששיחקתי בו בילדות.

מאיר כהן: שימו לב, הערה קטנה אבל הערה מאוד חשובה.

מאיר כהן: אני בדין ודברים עם ראשי האוניברסיטאות.

מאיר כהן: אני מבין את הטיעון הביטחוני שצריך שיהיה בכל מקום בודק ובודקים, אבל יש משהו מאוד מרענן, ויש משהו מאוד מתכתב עם אוכלוסיות, שהאוניברסיטאות לא מסודרות כמו איזה בסיס צבאי.

מאיר כהן: הדבר השני שמאוד חשוב, אדוני, ואני מדבר גם על הנגב וגם על הגליל, ואני אומר דבר, אני שם אותו על השולחן דווקא כשנמצאים כאן ראשי האוניברסיטאות והחבר'ה הסטודנטים, ואני לוקח את זה להיבט הפוליטי, ואנא תסלחו לי.

מאיר כהן: באתי וביקשתי מראשי האוניברסיטה לשלוח סטודנטים ערבים להיות מנטורים בבתי הספר בירוחם, דימונה, באר שבע.

מאיר כהן: שאלו אותי, למה ערבים?

מאיר כהן: אמרתי, תראו, מתפתח שיח מאוד מסוכן.

מאיר כהן: מתפתח שיח פוליטי מאוד מסוכן.

מאיר כהן: אמרתי, מה יותר יפה מסטודנט ערבי, בין אם הוא מהיישוב הבדואי או בין מהצפון שבא לבית הספר שאותו ניהלתי בדימונה ונותן ארבע שעות לאותו ילד שבבית לפעמים, ערבי בשבילו זה איזה משהו מחוץ לתחום.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה שהתשובה גם של ההתאחדות וגם של ראשי האוניברסיטאות תהיה תשובה חיובית.

מאיר כהן: אמרתי, כשבא סטודנט כזה, אז אפשר לתת לו חלק מהמלגה שלו, ולהערכתי שם אנחנו יכולים לעשות את השינוי, כי חלק מהפעילות החברתית באוניברסיטאות זה גם לייצר שיח אחר לגמרי בתוך החברה הישראלית, שיח הרבה יותר מכובד של האקדמיה.

מאיר כהן: ועוד פעם חיבוק גדול למירב על העבודה הנהדרת.

מאיר כהן: כל הכבוד.

יעקב מרגי: בבקשה.

יוסף ג'בארין: שוב תודה ליוזמות.

יוסף ג'בארין: הן מעסיקות אותנו היום מהבוקר, אז יישר כוח.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר לכם שאני מאמין גדול בנושא של מעורבות חברתית.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהמוסדות האקדמיים יכולים באמת לתרום רבות לשינוי החברתי דרך תוכניות שונות שהמוסדות יכולים לפתח, ואני לא חושב שהמצב כיום בישראל משביע את הרצון.

יוסף ג'בארין: אני חושב שעדיין אפשר להתקדם עוד הרבה בתחום הזה, לסמן יעדים ולהשיג אותם.

יוסף ג'בארין: כשאני אומר, המצב לא משביע את הרצון, אני חוזר לשנים בהן למדתי בארצות הברית וראיתי עד כמה המוסדות האקדמיים נהיו באמת חלק מהתהליך של שינוי חברתי.

יוסף ג'בארין: שם בעיקר כלפי קבוצות מוחלשות.

יוסף ג'בארין: למדתי בבירה האמריקאית וראיתי שאמנם יש את התדמית הזה של מוסד יוקרתי, אבל הוא התחבר כל כך עמוק לשכבות מוחלשות, למהגרים, לאפרו-אמריקאים, לשכבות העניות, והצליחו באמת לקדם דברים גם בגלל העובדה שהמוסד נחשב למוסד יוקרתי.

יוסף ג'בארין: יש מגמה מבורכת של פתיחת קליניקות.

יוסף ג'בארין: המילה קליניקה אולי לא כל כך מבטאת נכונה את מה שקורה, אבל המגמה הזו של לערב סטודנטים בעשייה חברתית אקטואלית ובשטח, אני חושב שהיא מגמה מבורכת, אולי התחילה בפקולטות למשפטים.

יוסף ג'בארין: היום אני רואה אותה בהרבה פקולטות לחינוך.

יוסף ג'בארין: הייתי שותף להקמת התוכנית הקלינית במכללה בתל חי בצפון ואני חושב שעדיין אפשר לפתח, אבל אני קורא בעצם לכל הפקולטות, לכל בתי הספר לפתח במסגרת הלימודים שלהם תוכנית שיש לה מימדים קליניים.

יוסף ג'בארין: קליניים, הכוונה מימדים חברתיים, שיכולה להתחבר לסוגיות אקטואליות, לעבוד עם תלמידים, עם עניים, עם שכבות חלשות, מוחלשות, להיות בביטוח הלאומי, להיות בבתי הספר.

יוסף ג'בארין: אני כמעט בטוח שכמעט בכל בתי הספר, אפילו במדעים, אפשר לחשוב על תוכניות חברתיות, כמובן תמורת ניקוד אקדמי, אז אני מקווה שזו תהיה המגמה ושיהיה בהתחלה לכולם בכיוון הזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מסעוד, בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה.

מסעוד גנאים: תחילה ברכות ליוזמי היום הזה.

מסעוד גנאים: באמת יום חשוב.

מסעוד גנאים: אני חושב שצריך לתת לסטודנטים ככל שהם יהיו מעורבים חברתית, ככל שאנחנו נותנים להם תפקיד גם בשינוי חברתי, זה יועיל גם להם וגם לחברה.

מסעוד גנאים: למשל, את ההצעה שאמר מאיר עכשיו, היא מצוינת למציאות שלנו כאשר נגיד סטודנטים ערבים שהם בבתי ספר ביישובים יהודים, אני חושב שזה תורם רבות לשיתוף הפעולה, תורם רבות גם בקשר למובן מה זה ערבי, מה זה יהודי.

מסעוד גנאים: אני גם חסיד המעורבות החברתית של הסטודנטים משום שסטודנטים יכולים לתרום, יכולים לעשות הכול ובאותו זמן לסבסד את המעורבות הזו, שיהיה חלק או מהמלגה או דברים אחרים, וברכות עוד פעם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עוזי דיין, ממש בקצרה.

30709: באמת תודה על ההזמנה.

30709: אנחנו בפיס, אני כבר לא שם, בשבע השנים האחרונות העלינו את מספר המלגות לסטודנטים מ-1,000 ל-13,500 לשנה.

30709: המלגות הן מלגות של 10,000 שקל וקודם כול תודה לכל מי שעוסק, לחברות הכנסת.

30709: תודה, התאחדות הסטודנטים.

30709: תודה בעיקר למי שעוסק בזה בפיס.

30709: שלושה אנשים בכירים עושים את הכול, ארז, מירב ותום.

30709: עכשיו לענייני.

30709: המלגה היא 10,000 שקל והיא מותנית בתרומה של לפחות 100 שעות למען הקהילה.

30709: רוב הסטודנטים, הרוב המכריע עושה הרבה יותר.

30709: הייתי השבוע באריאל, הם עושים 240 שעות, למשל, 7-8 שעות לשבוע.

30709: יש קבוצה ייחודית שאנחנו נותנים להם מלגות, שלא תורמת לקהילה, זה חיילים משוחררים של משרד הביטחון, 1,800 בשנה, ואנחנו נותנים את זה כבר היסטורית והם לא הסכימו שהם יתרמו תרומה לקהילה כי הם כבר תרמו לקהילה.

30709: אני מזכיר שלמה שאנחנו עושים ביחד עם הרשויות, שזה מתקרב ל-140 מיליון שקל, למשל היום הרשויות נותנות חצי מזה, יש למעלה מ-4,100 חיילים לוחמים משוחררים, זאת אומרת, מספר הרבה יותר גדול מהמספר של החיילים, שהמענק מועבר דרך משרד הביטחון.

30709: נתון מעניין, מקבלי המלגות שלנו, אחד, שיותר מחצי זה בנות, שניים, חרדים, ולהבדיל, ערבים, ולהבדיל דרוזים, ולא להבדיל, איך שאתם רוצים, זה למעלה מ-84% נשים מקבלות את המלגה, והמלגה היא שווה לכל נפש.

מסעוד גנאים: 84% מכל המקבלים?

30709: לא מכל המקבלים.

יעקב מרגי: באותם סקטורים.

30709: מכל המקבלים זה 50% ומשהו, 60%.

יעקב מרגי: כשאתה ממקד את זה סביב אוכלוסיות, זה גבוה יותר.

30709: הנתון הכי מעניין הוא ש-87% ממקבלי המלגות עשו שירות צבאי או שירות לאומי.

30709: למה הוא נתון מעניין?

30709: כי אנחנו נותנים את זה.

30709: זה לא תנאי.

30709: פשוט זה מה שיוצא תוצאתי.

30709: בקשה אחת, לא יודע, תייקו אותה, תזכרו אותה.

30709: אני העברתי החלטה בדירקטוריון לפני שעזבתי, שכל מי שמקבל מלגה ממפעל הפיס, צריך לתת לפחות 100 שעות תרומה לקהילה, אז כשיתחילו ויכוחים והסברים ולא בסדר כלפי החיילים, תזכרו שהרבה יותר חיילים לוחמים ברשויות, אין בעיה לעשות את המנגנון הזה.

30709: אם משרד הביטחון לא יודע לדאוג לו, סטודנטים ידאגו לו, כפרי הסטודנטים ידאגו לו, התנועות ידאגו לו, הרשויות המקומיות ידאגו לו.

יעקב מרגי: תודה.

מירב בן ארי: אני רק רוצה לשאול אותך שאלה.

מירב בן ארי: התוכנית הזאת של ה-1,800 חיילים, כמה זמן היא קיימת?

מירב בן ארי: שנה, לא?

30709: היא קיימת הרבה שנים.

30709: זה התחיל מ-1,000, אחר כך עלה ל-1,800.

30709: בכל נקודת זמן 1,800 כפול 3.

30709: יש 5,400 סטודנטים שאם הם יתרמו את זה, זה יותר מ-5.5 מיליון שעות תרומה לקהילה.

30709: מה שאני מבקש בהמשך, תזכרו את זה, ואם יהיה ויכוח, תדעו מי הצד הצודק.

יעקב מרגי: רחלי ורשבסקי.

רחלי ורשבסקי: צהריים טובים לכולם, אני שמחה מאוד על הדיון הזה ועל האפשרות לדבר.

רחלי ורשבסקי: אני מייצגת פה את אוניברסיטת תל אביב ובכלל את האוניברסיטאות ואת ור"ה.

רחלי ורשבסקי: אני חושבת שהדיון הזה מדבר על המכנה המשותף הגבוה ביותר של כולנו, הנושא של מעורבות חברתית בכלל, החברה האזרחית ובטח שהסטודנטים, שעיניים נשואות לסטודנטים הצעירים המבטיחים של ישראל, אלו שעוד כמה שנים יקבלו החלטות בשביל כולנו.

רחלי ורשבסקי: מעבר למכנה המשותף הגבוה ולכל הרעיונות ולהחלטות שנאמרו פה, אנחנו בעצם בתור אוניברסיטה, יש לנו הרבה מאוד מה להגיד על האופן שבו אנחנו חושבים שראוי ונכון לשלב עשייה חברתית של אקדמיה לתוך החברה בישראל.

רחלי ורשבסקי: יש לנו הרבה מאוד מה להגיד ואנחנו בעצם באוניברסיטת תל אביב הצבנו מודל פורץ דרך שאנחנו מכניסים את העשייה החברתית לדי.

רחלי ורשבסקי: אן.

רחלי ורשבסקי: איי של האקדמיה, לדי.

רחלי ורשבסקי: אן.

רחלי ורשבסקי: איי של האוניברסיטה בכל הרמות.

יעקב מרגי: זה המסר שעבר בין כל הדוברים.

רחלי ורשבסקי: כן, אבל זו דוגמא מדהימה באמת.

רחלי ורשבסקי: זו דוגמא מדהימה ופורצת דרך, איך שכל הנהלת האוניברסיטה, נשיא, רקטור, מנכ"ל, דיקנים, ראשי בתי ספר, אנשי סגל, גם הוותיקים וגם הצעירים מתגייסים לתוך תוכנית מדהימה.

רחלי ורשבסקי: כל התוכנית מבוססת על האופן שבו אנחנו מכניסים את המעורבות החברתית כחלק בלתי נפרד מתוכנית הלימודים, כקורסים אקדמיים משלבי עשייה חברתית.

רחלי ורשבסקי: מה שחשוב זה שהאקדמיה יודעת לעשות את החיבורים הנכונים בין הידע שנצבר ונחקר באוניברסיטה לבין הסטודנטים לטובת מטרות חברתיות וארגוני החברה האזרחית.

רחלי ורשבסקי: אנחנו יודעים לעשות את זה כאוניברסיטה מצוין, ואנחנו חושבים שכל עשייה שהיא לא מלווה - - -

יעקב מרגי: גבירתי, נפל האסימון, הבנו.

יעקב מרגי: אני רוצה לתת לאחרים גם להתבטא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: סביב השיח צריך לשנות את כל השיח.

רחלי ורשבסקי: השיח צריך להיות שיח מקצועי שמחבר מהודק ידע עם עשייה חברתית.

רחלי ורשבסקי: לעשות עשייה חברתית זה לא עונש שצריך עליו לקבל פטור של שתי נקודות כאלו ואחרות.

יעקב מרגי: מה אכפת לך אם זה יבוא גם על הדרך?

רחלי ורשבסקי: זה אכפת לי, כי זו זכות וזו מצוינות.

רחלי ורשבסקי: לא סתם חיילים משוחררים עושים עשייה חברתית בהמשך.

יעקב מרגי: אני מסכים איתך, זו זכות.

יעקב מרגי: את יודעת, אצלנו אומרים, המילה נתן, אפשר לקרוא אותה בשני צדדים כנתן.

יעקב מרגי: מי שנותן גם מקבל.

יעקב מרגי: אני מסכים איתך, אבל המדדים והתוצאות וכשבודקים, איפה שיש נקודות זכות, יש יותר מעורבות חברתית.

יעקב מרגי: איפה שאין, מה לעשות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ליאור ז'ורנו.

ליאור ז'ורנו חפץ: צהריים טובים.

ליאור ז'ורנו חפץ: קודם כול, ממש זכות והזדמנות מדהימה להיות פה ולהתעסק במעורבות חברתית.

ליאור ז'ורנו חפץ: "תוצרת הארץ" זאת עמותת בת של התאחדות הסטודנטים הארצית שעוסקת בהקמה ובבינוי של קהילות צעירים אקטיביסטים בפריפריה החברתית והגיאוגרפית של מדינת ישראל.

ליאור ז'ורנו חפץ: אני רוצה להתחבר לדברים שגם חברת הכנסת מירב בן ארי אמרה וגם רועי פולקמן.

ליאור ז'ורנו חפץ: המטרה שלנו היא להביא את הסטודנטים מהיום הראשון ולגרום להם להיות אזרחים פעילים בתוך אותה פריפריה, מתוך מטרה שהם יתיישבו שם ויעשו את הבחירות הכי משמעותיות שלהם בפריפריה כדי לבוא כנגד המגמה הגבוהה שיותר ויותר צעירים עוזבים את הפריפריה ומחפשים גם מקום של שייכות, גם מקום של מחויבות ואיזושהי עשייה חברתית, ובסופו של דבר גם תחושת קהילתיות.

ליאור ז'ורנו חפץ: אני רוצה להגיד שני דברים קטנים.

ליאור ז'ורנו חפץ: הדבר הראשון שאני חושבת שהוא מאוד מאוד משמעותי, העובדה שהיום 600 סטודנטים בתשע רשויות מקומיות, אנחנו עושים גם קהילתיות במגזר הערבי, גם במגזר החרדי וגם במגזר הכללי, הדתי והחילוני, ואני חושבת שהיום כל הסטודנטים מחפשים את הערך המוסף וצריך לתת את המקום לכולם ולהבין שקהילה מאפשרת לא רק לקבל מלגה ולעשות מעורבות חברתית קצרת טווח, אלא משהו שהוא ארוך טווח.

ליאור ז'ורנו חפץ: הדבר השני, כמו שאמרתי, זה הסיפור של הפלטפורמות.

ליאור ז'ורנו חפץ: אני חושבת שבזכות, מירב בן ארי, חברת הכנסת, את דיברת על זה קודם, העובדה שאפשרו לנו להרחיב את קהילת הסטודנטים מלוד לעוד יישובים, זו לא הזדמנות להרחיב, זו הזדמנות לייצר פלטפורמה, גם מה שערן דיבר, שהיא תהיה פלטפורמה שנותנת כלים לסטודנטים, אגב הנתונים שהיו פה, שהם יקבלו את הכלים האלה והם יוכלו לעשות עשייה לא על ידי מלגה - - -

מאיר כהן: אני רוצה להתפרץ במשפט אחד.

מאיר כהן: היות והקמתי כפר סטודנטים ב-2004 בדימונה, של "איילים" - - -

יעקב מרגי: זכיתי לבקר בו.

מאיר כהן: ואני חייב להגיד, אני לא רוצה להשבית את השמחה, אבל כל כפר כזה, היות ומושקע בו הרבה מאוד כסף והרבה מחשבה, צריך להיות מלווה בתהליך של הערכה ומדידה לטווח הרחוק.

מאיר כהן: חבריה, אם זה הופך להיות למעונות לסטודנטים שכל שנה מתחלפים במקום שנתיים, אני מודה לכם, תודה רבה על המאמץ.

מאיר כהן: הכפרים האלה מהר מאוד הופכים להיות לפתרון דיור לסטודנטים.

מאיר כהן: היו זהירים.

ליאור ז'ורנו חפץ: העובדה שיש גם מוסד אקדמי, גם "תוצרת הארץ", התאחדות הסטודנטים וגם רשות מקומית, בעצם מכניסים את הערך המוסף של כל אחד.

ליאור ז'ורנו חפץ: כל קהילת סטודנטים של "תוצרת הארץ" היום מלווה על ידי מחקר הערכה של המוסדות להשכלה הגבוהה שהם מלווים אותו, ומדובר בקהילות בתוך העיר, לא בכפרים סגורים ולא בבועות בעצם בצד.

מאיר כהן: בתוך העיר, לא בכפרים סגורים.

מאיר כהן: בדימונה היו שני כפרים, אחד בתוך השכונות ואחד - - - , וכשעוברים בדימונה בפאתי העיר, זה בתוך העיר.

ליאור ז'ורנו חפץ: כן, כן, אני מכירה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אוהד צור.

אוהד צור: אני סטודנט להנדסה באוניברסיטת בן גוריון.

אוהד צור: במסלול הזה יש 160 נקודות זכות לכל התואר, מתוכם כ-30 זה התמקצעות מסוימת כמהנדס מכונות ו-4 עד 6 נקודות בחירה בהתאם לכל מיני דברים.

אוהד צור: אני ניסיתי להירשם באוניברסיטה לקורסים מאוד מסוימים שמכווינים או מעורבות חברתית או מעורבות סביבתית או משהו שקשור לחברה הישראלית, ולא נתנו לי.

אוהד צור: הקורסים היחידים שמותר לי לקחת, קורסי בחירה שאמורים לפתוח לי את הראש ולא להנדסת מכונות, היו קשורים למוסיקה, לספורט וקורס אחד שקשור להיסטוריה של עם ישראל, שאני כנראה אקח אותו, אבל מתמסמסת הנקודה שבו נקודות זכות בחירה שלי הן מצומצמות ולא קשורות לעשייה חברתית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: המסר הופנם.

יעקב מרגי: פרופ' בידרמן.

יעקב מרגי: בתפקיד החדש שלך בוא תאמר מה אתה הולך להוביל.

פרופ' שלמה בידרמן: אני יושב ראש ור"מ, ועד ראשי המכללות הציבוריות האקדמיות המתוקצבות.

פרופ' שלמה בידרמן: אנחנו נמצאים תחת רגולציה של ות"ת כמו אוניברסיטאות.

פרופ' שלמה בידרמן: יש 22 מכללות כאלה.

פרופ' שלמה בידרמן: כנתון פתיחה, הפעולות החברתיות, המעורבות החברתית של המכללות כפי שחברת הכנסת בן ארי אמרה קודם, היא נוכחת בשטח במובן מאוד ברור, אבל יש נקודה אחת שאני רוצה להדגיש אותה, היא נקודה חשובה.

פרופ' שלמה בידרמן: היא לכאורה נראית קצת לא קשורה אבל היא מאוד קשורה.

פרופ' שלמה בידרמן: אני חושב שהתפקיד המיוחד של המכללות הציבוריות במעורבות החברתית הזו הוא לאפשר או להגביר את ההנגשה של ההשכלה הגבוהה לאוכלוסיות מוחלשות.

פרופ' שלמה בידרמן: הסיפור הזה של הנגשת ההשכלה הגבוהה לא עולה יפה עד היום בעיקר בשל העובדה שהמכללות לעיתים פועלות בחלל ריק וצריכות להמציא את העניין הזה בעצמן.

פרופ' שלמה בידרמן: אני חושב שכאן הגופים הרגולטורים צריכים להתגייס לדחוף את המכללות, לאפשר למכללות - - -

יעקב מרגי: הם רוצים.

יעקב מרגי: הם פוחדים מהמועדון הגבוה של השמונה.

פרופ' שלמה בידרמן: זה הדבר שאנחנו יודעים לעשות.

פרופ' שלמה בידרמן: זה הדבר שרק אנחנו יכולים לעשות וזה דבר שאני חושב שמבחינה חברתית, מבחינה כלכלית - - -

יעקב מרגי: אני מסכים איתך שאתם יודעים לעשות.

יעקב מרגי: זה שרק אתם יודעים לעשות ויכולים לעשות, אני לא מסכים איתך.

פרופ' שלמה בידרמן: בעניין של הנגשה של השכלה גבוהה.

יעקב מרגי: הבנתי אותך.

יעקב מרגי: שם אני.

יעקב מרגי: אתה עושה את החיים קלים.

יעקב מרגי: הנגשה של ההשכלה הגבוהה היא אתגר לאומי של כולם וכולם צריכים לשלב ידיים.

יעקב מרגי: זה שפה נאמר בדיון היום, וסלחו לי שאני יוצא בקלות וזה נשמע טבעי, סטודנטים חרדים, מעורבות, רבותיי, זה לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: כמי שפה נאבק מול הממסד ומול הקהילה בקטע של השילוב, זה לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: עד לרגע זה יש גופים בתוך הממסד האקדמי וגופים בתוך הקהילה החרדית שאם הם יכלו לשלב ידיים, היו משלבים ידיים למנוע את השילוב הזה.

פרופ' שלמה בידרמן: אני רוצה להסביר.

פרופ' שלמה בידרמן: היכולת הזאת שלנו היא מפני שהמכללות יכולות גם להשקיע לטווח ארוך.

פרופ' שלמה בידרמן: הטווח הארוך, משמע לא ליצור מצב שאנשים תוך חצי שנה נכנסים לאקדמיה בצורה זו או אחרת ולאחר מכן נפלטים ממנה.

פרופ' שלמה בידרמן: צריכים כאן השקעה מקבילה לאורך שנים, והמכללות כגופים שקיימים בתוך הפריפריה, עושות את זה, יכולות לעשות את זה.

יעקב מרגי: עכשיו דיברת ברמה הפורמלית, הפילוסופית.

יעקב מרגי: תן לנו הבטחה מה אתה יוצא מהיום הזה מול המכללות, לא אלה שהצליחו.

יעקב מרגי: אלה שהצליחו, לומר להם, חזק.

יעקב מרגי: אלה שעדיין נשרכות אחורה, אני מבקש איזו קריאה שלך.

פרופ' שלמה בידרמן: אעשה זאת.

פרופ' שלמה בידרמן: אנחנו עושים זאת.

פרופ' שלמה בידרמן: אנחנו גם קיבלנו תמיכה מאוד ברורה בחוק.

יעקב מרגי: אנחנו נקדם אותו.

יעקב מרגי: נסיים את החקיקה שלו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תבורכו.

יעקב מרגי: אבי בוחבוט.

אבי בוחבוט: תודה רבה.

אבי בוחבוט: באמת אני אחסוך בדבריי.

אבי בוחבוט: אני עושה זאת ליו"ר הוועדה ולחברות הכנסת עליזה לביא ומירב בן ארי - - - לאורך כל השנה.

אבי בוחבוט: אתמול באמת הצגנו לכם את דוח הסטודנטים ואני שמח על שיתוף הפעולה.

אבי בוחבוט: עכשיו אני באמת אקצר בדבריי.

אבי בוחבוט: במדינת ישראל משרד החינוך עושה את זה בצורה מעולה בשנים האחרונות עם הבגרות החברתית, כאשר בכיתות י' עד י"ב התלמידים חייבים לעשות שעות של מעורבות חברתית בקהילה, 90 שעות בכיתה י', כלה ב-30 שעות בי"ב.

אבי בוחבוט: יש לנו חלל לצערנו בצבא, או לא.

יעקב מרגי: למה חלל?

יעקב מרגי: זה כולו התנדבות.

יעקב מרגי: לא צריך להגזים.

אבי בוחבוט: לאחר שנתיים או שלוש, המקום הגדול ביותר שמתנקזים אליו כל הצעירים בישראל, מעל 300,000 צעירים וצעירות, זה האקדמיה, ששם המנוף שלנו הוא להשפיע ולגרום למעורבות החברתית הזו.

אבי בוחבוט: עכשיו אני באמת אקצר.

אבי בוחבוט: נתון אחד, 81% לפי דוח הצעירים שלנו מרגישים שבאמת זה תפקידם, לחולל שינוי ולהיות מעורבים חברתית.

אבי בוחבוט: לעומת זאת, רק 30% מרגישים שיש להם כלים, אז נכון, כולם רוצים וכולם - - -

יעקב מרגי: הנתון מופיע.

יעקב מרגי: מה אתה מציע?

אבי בוחבוט: אז קודם כול כמה דברים.

אבי בוחבוט: התאחדות הסטודנטים יצאה בקמפיין גם מעורבות חברתית וגם פוליטית של בואו נתערב.

אבי בוחבוט: אנחנו קוראים לצעירים גם לקחת חלק ולהתערב גם במעורבות הפוליטית.

אבי בוחבוט: זה אחד.

אבי בוחבוט: הדבר השני, כמו שחברת הכנסת מירב בן ארי העלתה את הצעת החוק של בעצם נקודות הזכות, אני יכולה להגיד לך ואני אסיים בדוגמא אישית.

אבי בוחבוט: אותי בשנה א' באקדמיה, סטודנט במכללת קיי, יושב ראש אגודת הסטודנטים, הייתי צריך לעשות מעורבות חברתית בקהילה והייתי צריך לתת 30 שעות בקהילה.

אבי בוחבוט: נתתי את זה בבית העיוור בדימונה, אני תושב דימונה במקור.

אבי בוחבוט: האמת, שלא הכרתי את בית העיוור.

אבי בוחבוט: לא ידעתי מה זה.

יעקב מרגי: באר שבע, דוגמא, כל המוסדות האקדמיים נמצאים בלב השכונות הישנות, גם מכללת קיי.

אבי בוחבוט: יושב ראש הוועדה, אתה מגיע מהעולם החרדי, אתה מכיר את זה מתוך שלא לשמה נהיה לשמה, ואני באמת מאוד מאמין בזה, אז התנדבתי בבית העיוור בשנה א'.

אבי בוחבוט: שנה לאחר מכן הייתי מדריך ב"אחריי", בדימונה, והתאהבתי בבית העיוור.

אבי בוחבוט: לקחתי את החניכים שלי והתנדבנו שם.

אבי בוחבוט: טיפחנו את הגינה וליווינו את העיוורים, ולא האמנתי שנגיע למקום הזה.

אבי בוחבוט: שנה שלישית כבר עזבתי את "אחריי", כבר עשיתי דברים אחרים.

אבי בוחבוט: הקבוצה שלי המשיכה עם המדריך החדש ועד היום הם מתנדבים שם.

אבי בוחבוט: יותר חשוב, קורסים משלבי עשייה, חשוב מאוד לא רק נקודות הזכות שזה שתיים מתוך התואר.

אבי בוחבוט: יותר ויותר קורסים שישלבו עשייה, גם במסגרת הקורס, שהסטודנטים ילוו ויחנכו - - - בתחום של מעורבים - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

פנינה תמנו: תודה לך אדוני היושב ראש.

פנינה תמנו: אני גם שמחה, חברת הכנסת בן ארי, שיש מי בבית הזה שלוקחים את הנושא הזה ברצינות ויש להם דלת פתוחה לסטודנטים.

פנינה תמנו: אני חזרתי לאחרונה לכנסת ואני רוצה שתראו בי גם ככתובת.

פנינה תמנו: אני עלעלתי במחקר המרשים שנתתם לנו, התאחדות הסטודנטים, ואני רוצה לחלוק, גם אם לא בצורה אמפירית, אבל לחלוק על 11% דור שמתעניין הרבה יותר מאשר דור הוריו.

פנינה תמנו: לדעתי אנחנו דווקא ניצבים בפני דור הרבה יותר פתוח, הרבה יותר ערני עם מודעות יותר גבוהה לגיוון, לשונות, לישראליות, ובזה אני חושבת צריך למצוא איזה מקום בתוך הפילוח הזה כדי לתת את נקודת האור, ולכן אני אתמקד לא בסטודנטים, כי יש הרבה מאוד פרויקטים שמניתם אותם והוזכרו כאן והם חשובים, ואני בעצמי תמיד אומרת שאני נחשפתי בפעם הראשונה לאקדמיה כשהייתה לי חונכת לפר"ח בכיתה ד'.

פנינה תמנו: נמצא פה מנכ"ל פר"ח.

פנינה תמנו: סיפרתי את זה השבוע.

פנינה תמנו: אני לא אומרת את זה כדי להתחנף.

פנינה תמנו: השבוע הייתי באיזה פרויקט ייחודי של סטודנטים שמאמצים ילדים מבית ספר בנתניה, במכללת נתניה, וגם סיפרתי את זה.

פנינה תמנו: החשיפה המוקדמת, אין ספק שהשאירה בי חותם ולכן אני רוצה דווקא להתמקד בסגל האקדמי, בראשי האקדמיה במדינת ישראל, כמי שגם הייתה מעורבת בשנים שלא הייתי בכנסת בוועדות במל"ג.

פנינה תמנו: אני יכולה לומר לך שעם מעורבות חברתית מתחילה באחריות אקדמית של אותם אנשים שעומדים בראש המוסדות.

פנינה תמנו: אני אנסה לא להיכנס לאיזה דיון פילוסופי, אבל אני אביא לכם את התחושות שלי.

פנינה תמנו: אני מרגישה שהאחריות הזאת צריכה לבוא לידי ביטוי בתוכן.

פנינה תמנו: לא אחת נכחתי בהרצאות או קורסים שנותנים מיקוד ופוקוס על אוכלוסיות כאלה ואחרות ואפילו מוחלשות, והניתוק בין איך מציירים אוכלוסייה מסוימת על ידי מחקרים שהם, עם כל הכבוד, גבוהה-גבוהה, אבל אין להם הרבה פעמים שום קשר למה שבאמת מתהווה בשטח, ואין זווית אמיתית של האוכלוסיות הנידונות, אם זה המגזר הערבי, אם זה יוצאי אתיופיה.

יעקב מרגי: הם יאמרו לך, זו זווית אקדמית.

פנינה תמנו: ממש לא.

פנינה תמנו: אתה יודע מה, גם באקדמיה בסוף יש זווית ראיה שהאנשים והאקדמיה בוחרת להביא, ואז אני מוטרדת מזה.

פנינה תמנו: למה אני מוטרדת מזה?

פנינה תמנו: כי בסוף אותם סטודנטים רבים שנחשפים לקורסים ולתכנים, אם שם אנחנו לא נעמיד דברים על דיוקם, אנחנו מגדלים דור שעלול לחטוא והאחריות שלו תהיה כזאת אחריות שנדמה להם שיש את האוכלוסיות שמקבלות והם הצד שנותן, אלה האוכלוסיות הנתמכות, הטעונות טיפוח, המסכנות, וזו לא התפיסה שאני חושבת שצריך להוביל.

פנינה תמנו: לעניין הייצוג ההולם, וגם מירב מכירה את זה, כשאני עשיתי את התואר השני לפני שנה, שאל אותי אחד הפרופסורים, למה את פה?

פנינה תמנו: אמרתי לו, ככה, כי אני מרגישה שהמוסד הזה הוא מעוז האליטיזם האקדמי ובאתי לבחון מקרוב.

פנינה תמנו: הוא כל כך התעצבן עלי.

פנינה תמנו: אמרתי לו, מה אתה מתעצבן?

פנינה תמנו: הוא אמר לי, אני נראה לך אליטיסט?

פנינה תמנו: אמרתי לו, אני לא בוחנת אליטיזם לפי מראה, אני בוחנת לפי פקולטות.

פנינה תמנו: ישנן פקולטות, אם זה המדעים והרפואה והטכנולוגיה, שפשוט לצערי אוכלוסיות רבות נעדרות מהן.

פנינה תמנו: צריך לעשות על זה פוקוס וזו גם אחריות חברתית.

פנינה תמנו: הדבר הנוסף, את מכירה את זה, מירב.

פנינה תמנו: נשים חד הוריות, האקדמיה לא מספיק מונגשת לנשים, במיוחד לנשים שהן או יחידניות או חד הוריות ושמתמודדות עם אתגרים רבים, בטח ובטח עוד אוכלוסיות אחרות.

פנינה תמנו: הדבר הנוסף חוץ מהייצוג, ואני חושבת שאמרתי את זה ככה 'בקטנה', שהם צריכים לקחת אחריות, ראשי האקדמיה, זה שגם הם יצאו ויתנדבו יחד עם הסטודנטים, ירדו לשטח.

פנינה תמנו: לדעתי זה דבר מאוד חשוב.

פנינה תמנו: תודה.

יעקב מרגי: ירדן רפופורט.

ירדן רפופורט: שלום, אני ירדן רפופורט, אני יושבת ראש התאים הסטודנטיאליים של מפלגת יש עתיד, והאמת שאני גם מייצגת את המקבילים שלי במפלגות האחרות.

ירדן רפופורט: חברנו כולנו ביחד וחתמנו על נייר עמדה בנושא שאני הולכת להציג.

ירדן רפופורט: אני יושבת פה ואני שומעת על מעורבות בקהילה.

ירדן רפופורט: אני חושבת שמעורבות מתחילה קודם כול בתוך הקמפוס ולא מחוצה לו, בפרט בחופש הביטוי הפוליטי.

ירדן רפופורט: יש לנו דוח צעירים שאומר ששליש מהסטודנטים מרגישים שאין להם חופש ביטוי בקמפוס שלהם.

יעקב מרגי: השאלה אם בדקתם בתוך החברה הישראלית, כמה חוששים לומר את דעתם.

יעקב מרגי: אם זה מעל מה שקורה בחברה הישראלית, אז זו נורת אזהרה.

יעקב מרגי: אם זה דומה, אז זו נורת אזהרה לכל החברה.

ירדן רפופורט: נכון מאוד.

יעקב מרגי: אגלה לך סוד.

יעקב מרגי: גם חברי כנסת וגם פוליטיקאים חוששים לומר מה שהם חושבים, שמא יבולע להם ושיימינג.

קריאה: לך מותר לומר את דעתך.

קריאה: להם אסור.

יעקב מרגי: למה לי מותר?

יעקב מרגי: אני לא מחוסן משיימינג.

ירדן רפופורט: אתה אולי חושש, אבל לנו אסור לדבר בכלל.

ירדן רפופורט: אני רוצה להגיד שפוליטיקה בקמפוס זו לא מילה גסה.

ירדן רפופורט: זה דבר שהוא לא נתפס במדינה שהיא דמוקרטית.

ירדן רפופורט: היום המצב בשטח זה סתימת פיות.

ירדן רפופורט: ההגבלות נעות מאיסור מוחלט כמו אצלך מירב בבינתחומי.

ירדן רפופורט: אסור להקים תאים פוליטיים.

ירדן רפופורט: גם במכללת גליל מערבי.

ירדן רפופורט: זה נע עד להגבלות הזויות, כמו בבר אילן שצריך לאסוף 100 חתימות בשביל להקים תא, ויש עוד המון הגבלות בכל הקמפוסים.

ירדן רפופורט: אפשר לראות את זה בדוח של הממ"מ בנושא.

יעקב מרגי: מסכים איתך שמעורבות חברתית מתחילה בקמפוס.

ירדן רפופורט: הכנסת שותקת או שבעצם היא לא שותקת.

ירדן רפופורט: יש לנו את חוק זכויות הסטודנט, סעיף מספר 6 שמדבר על חופש התאגדות של הסטודנטים, ומוסדות הלימוד עוברים על החוק.

ירדן רפופורט: איפה אתם?

יעקב מרגי: פניתם למועצה להשכלה גבוהה בנושא הזה?

ירדן רפופורט: יש הוראת מל"ג בנושא.

ירדן רפופורט: לא מקיימים אותה.

ירדן רפופורט: המצב בשטח, שלא מקיימים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: היו דיונים גם כאן בוועדה.

ירדן רפופורט: אנחנו ביקשנו לקיים דיון.

ירדן רפופורט: אני גם הייתי פה שנה שעברה.

ירדן רפופורט: הדיון הזה לא קויים.

ירדן רפופורט: התאחדות הסטודנטים פנתה לוועדה ואנחנו דורשים לקיים דיון בנושא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תא הסטודנטים החרדים, בבקשה.

מרדכי פורת: שלום לכולם, קוראים לי מרדכי, אני סטודנט לתואר שני בעבודה סוציאלית.

יעקב מרגי: מאיפה?

מרדכי פורת: במכללת מבח"ר בני ברק.

מרדכי פורת: אני סטודנט בקהילת הסטודנטים של "תוצרת הארץ" בבני ברק.

מרדכי פורת: הקהילה חיה ובועטת.

יעקב מרגי: אתם, זה נשמע לכם רגיל.

יעקב מרגי: זה נולד בייסורים קשים.

מרדכי פורת: על זה אני רוצה בדיוק להגיד.

מרדכי פורת: אם אנחנו מדברים על מעורבות חברתית של סטודנטים, "תוצרת הארץ" זאת התשובה.

מרדכי פורת: היא חוצה מגזרים.

מרדכי פורת: יש ערבים, חרדים.

מרדכי פורת: זו בשורה ממש שצריך לאמץ אותה, לקחת את זה כמודל לכל האוניברסיטאות, לכל הפריפריה, ממש להגדיל את זה כמה שיותר.

מרדכי פורת: לכל אחד שיש כאן את הכוח, קחו את זה.

מרדכי פורת: מה שאני רוצה להגיד, כאן זה מול העיניים.

מרדכי פורת: אנחנו המחר.

מרדכי פורת: אנחנו, הסטודנטים החרדים, דעו לכם שזה לא רק שזה סטודנטים, זה גם חרדים.

מרדכי פורת: זו בשורה מאוד משמחת שהולכת וגדלה.

יעקב מרגי: רק שמפחידים קצת, יופי תירוש ועוד כמה פרופסוריות.

מרדכי פורת: היופי ב"תוצרת הארץ", שנותנים לכל אחד בצורה מותאמת את הצורך שלו לכל קהילה.

מרדכי פורת: יבורכו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ד"ר כמאל.

כמאל חואלד: אני ד"ר כמאל חואלד, אני נציג של משרד החינוך.

כמאל חואלד: משרד החינוך מפעיל במכללות לחינוך כמה פרויקטים לקידום מעורבות חברתית.

כמאל חואלד: אחד הפרויקטים הוא הקמה של יחידות מעורבות חברתית.

כמאל חואלד: היחידות האלה הוקמו לפני שנתיים.

כמאל חואלד: אנחנו תמכנו בהקמת היחידות.

כמאל חואלד: הסטודנטים זוכים למלגות בגובה של 5,500 ₪ כל סטודנט.

כמאל חואלד: כמעט 600 סטודנטים מהמגזר הערבי זוכים למלגות בגין המעורבות החברתית והם מתנדבים במספר מסגרות, כמו בתי ספר, בתי חולים, מתנ"סים, רשויות מקומיות, אגפי רווחה ועוד מסגרות.

כמאל חואלד: פרויקט שני שאנחנו מקדמים אותו במכללות לחינוך הוא חוצה מגזרים, הוא פרויקט הנצחה של חללי צה"ל, חללי פעולות האיבה ונספים בתאונות הדרכים.

כמאל חואלד: במסגרת הפרויקט, הסטודנט מלווה קבוצה של תלמידים בהכנה של אלבומי הנצחה לזכרם של המונצחים, או מכין תוכנית לימודים הכוללת חשיפה עם סיפור של מונצח וקידום מיזם חברתי בזיקה לסיפור חייו של המונצח.

כמאל חואלד: תמורת ההתנדבות הסטודנטים מקבלים מלגה בגובה 5,000 ₪.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אורית אמיתי, ממש בקצרה.

אורית אמיתי: אני מטעם "סיכוי שווה".

אורית אמיתי: אנחנו דף פייסבוק בילד-אין שעוסק בקידום שילוב מדיניות של שילוב אנשים עם מוגבלות בשוק העבודה ובחברה.

אורית אמיתי: אנחנו באמת רואים בברכה את הנושא הזה של מעורבות חברתית, וכמו שנאמר פה, בנושא שזה כור היתוך באוניברסיטה האקדמית.

אורית אמיתי: אנחנו מדברים בשם סטודנטים עם מוגבלות שבאמת חשוב שיהיו מעורבים בתוך התהליך הזה של המעורבות החברתית, אבל למרבה הצער הם עסוקים במלחמה יום-יומית בנושא השלמת המשימות האקדמיות שמוטלות עליהם וכל הדרישות שמוטלות עליהם, שלא מאפשרות להם בעצם להתפנות בכלל לצרכים האלה, למעורבות החברתית, לעשייה החברתית בתוך הקמפוס ומחוצה לו, וגם כשחושבים על מסגרות של התנדבות, אז צריך לחשוב באמת איך לשלב אותם בתוך מעורבות חברתית כזאת, לתת מענה.

יעקב מרגי: תודה, אין ספק.

יעקב מרגי: ד"ר איילת שביט, בבקשה.

איילת שביט: שלום, אני כאן גם תחת הוועדה של ות"ת לשותפות אקדמיה-קהילה וגם כחברת מכללה אקדמית תל חי.

איילת שביט: הנקודה המרכזית שאני רוצה להגיד, שהפורום הזה לא עוסק רק במעורבות או התנדבות או תרומה לקהילה המסכנה.

איילת שביט: המטרה היא שותפות אקדמיה-קהילה.

איילת שביט: זו נקודה קריטית, למה?

איילת שביט: כי החוק הקיים שיש לו כוונות נפלאות, החוק הקיים, מה שהוא עושה, הוא מחייב שעות של התנדבות - - -

יעקב מרגי: החוק שמחוקק כרגע.

איילת שביט: החוק של חברת הכנסת.

יעקב מרגי: הוא עוד לא קיים.

איילת שביט: הוא לא קיים, סליחה.

איילת שביט: הצעת החוק הקיימת מחייבת ספירה של שעות ושל נקודות זכות.

איילת שביט: מה שהיא לא מחייבת זה את הפואנטה בשותפות אקדמיה-קהילה.

יעקב מרגי: תבואי לדיונים לקראת קריאה שנייה ושלישית, תכניסי את זה.

איילת שביט: זה קריטי.

יעקב מרגי: או שתשלחי נייר עמדה.

איילת שביט: מה שחשוב נורא שתבינו, שמחקרים ארוכי טווח מראים שללא ליווי אקדמי, ללא חשיבה מערכתית, התנדבות כזאת נקודתית של סטודנט היא לא מאריכת ימים.

איילת שביט: יותר גרוע, היא עושה נזק.

איילת שביט: כשאני יושבת עם יו"ר המתנ"סים בקריית שמונה, הוא אומר לי, יש לנו מחלה בקריית שמונה, קוראים לה פרויקטיטיס.

איילת שביט: מגיעים לנו כל מיני אנשים עם פרויקטים.

יעקב מרגי: זה באמת נשמע כמו מחלה.

איילת שביט: מחלת פרויקטיטיס.

איילת שביט: אנשים טובים עם כוונות טובות רוצים לעשות פרויקטים בעיר שלנו וגורמים לנו נזק.

איילת שביט: אם אנחנו לא נחשוב על זה כעל שותפות, אם אנחנו לא נחייב ונייצר תקציב ראוי ומנגנונים ראויים לשותפות אמיתית בין הקהילה לבין המערכת האקדמית, יהיו לנו מלא סטודנטים שירצו לעשות המון טוב ובסוף נעשה רע.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מר חיים רוט.

חיים רוט: אני מציע לא לדבר על מעורבות סטודנטים בחברה, אלא מעורבות חברתית באקדמיה.

חיים רוט: על ההנהלה, על המרצים ועל הסטודנטים.

חיים רוט: זה דבר אחד.

חיים רוט: אני חושב שזו טעות.

חיים רוט: כיום הנערים ישחקו בפנינו והסטודנטים יהיו חברתיים, ומה עם המרצים ומה עם ההנהלה?

חיים רוט: מה הם יכולים לתרום גם מקומית וגם לאומית.

חיים רוט: בעולם יש שני מוסדות, אחד, אוניברסיטת מנצ'סטר שהיא האוניברסיטה הכי גדולה באנגליה, - - - ב-2013 עד 2020.

חיים רוט: המטרה השלישית זה לדאוג לחברה בסביבתנו.

חיים רוט: יש גם בית ספר לכלכלה בספרד עם סניפים בכל אירופה - - - עד 2010.

חיים רוט: זו המטרה שלנו.

חיים רוט: אם תפקיד שלישי, זה לא דבר חדש, זו לא המצאה ישראלית, אבל רק אנחנו צריכים לממש את זה.

חיים רוט: כשאין שיתוף פעולה בין האקדמיה לעמותות, אז גם אין שיתוף פעולה בין האקדמיה, העמותות ועולם העסקים.

חיים רוט: עולם העסקים יכול לתרום הרבה מאוד בנושא של - - -.

חיים רוט: מה שהם כיום עושים, הם עוסקים בנושאים שהם לא מכירים אותם, במקום שהמגזר השלישי והאקדמיה, כולם ישבו יחד ויחליטו מה לעשות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מתנצל גם מנציג הות"ת שלא הספקנו, וגם משי אילן שנרשם לדיון ולא הספקנו.

יעקב מרגי: אני רוצה להקריא את הסיכום של הדיון.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת המובילים את יום הסטודנט בכנסת.

יעקב מרגי: הוועדה מודה להתאחדות הסטודנטים על הסקר ועל המעורבות.

יעקב מרגי: הידע והכלים המצויים באקדמיה מהווים אוצר בלום שניתן לגייסו וחובה לגייסו לתועלת צרכי החברה בישראל.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למל"ג ולמוסדות האקדמיה לאמץ לחבק את המעורבות החברתית כתפקידה השלישי של האקדמיה, בדמות משאבים המצויים במערכת אך לא ממומשים דיים.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לפתח שותפויות אקדמיה-סטודנטים-קהילה.

יעקב מרגי: לא לוותר על השלטון המקומי.

יעקב מרגי: לסחוב את הרשות המקומית בכל מקום לשתף פעולה.

יעקב מרגי: כשמשתפים פעולה, אז עושים את התכלית הראויה של התנדבות ראויה, לא מזיקה, מובילה.

יעקב מרגי: כולנו נצא נשכרים.

קריאה: גם עולם העסקים.

יעקב מרגי: אין ספק, גם עולם העסקים.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.