ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1061, 2018-06-04 13:10

משה גפני: אני פותח את הישיבה בנושא: מניעת פגיעה בתעשייה ובמשק בעקבות מחסור בחולות דקים.

משה גפני: כהן מתרמוקיר, בבקשה.

משה גפני: אני דרך אגב ישבתי איתם, היה פתרון ותכף נשמע אם זה עובד, כן או לא.

משה גפני: בבקשה.

אלי כהן: כבוד היושב-ראש, אנחנו היינו כאן בדיון לפני חמישה חודשים.

משה גפני: לא.

משה גפני: לא היסטוריה.

אלי כהן: לא, לא.

אלי כהן: היסטוריה - קצת, משפט.

אלי כהן: בין המועד ההוא למועד היום אנחנו עדיין נמצאים באותה מצוקה, שאפילו החריפה כי יום אחרי הדיון פה נסגרה מחצבה שסיפקה כ-50% מהחולות הדקים בזמנו.

אלי כהן: המצב היום החמיר כי אנחנו נשארנו עם ספק אחד בלבד, ואני מדבר על סוגי חולות של בין אפס ל-0.6, ומ-0.6 עד 1.5.

אלי כהן: זה לא החול הרגיל שהמחצבות שנמצאות היום בשטח מוציאות, ומוציאות כמויות יפות.

אלי כהן: רק לתחום שלנו, לחולות הדקים, לא נמצא פתרון.

אלי כהן: כל הניסיונות להגיע להידברות עם המינהל בעניין הזה עד היום נדחו בלך ושוב, כולל מכתבים שלי לעדיאל, עם תגובות והתכתבויות נוספות שהיו, וכולל פגישה אחת שהייתה לפני כשבועיים.

אלי כהן: המצב כיום הוא שאנחנו הורדנו פעילות במפעלים אצלנו, בין 30% ל-40%, כולל הדממה של מתקן ייצור אחד מחוץ לתרמוקיר.

איתן ברושי: איפה המפעל הזה?

אלי כהן: המפעל השני נמצא במעלה אדומים.

איתן ברושי: הממשלה לא עושה כלום בשביל יהודה ושומרון?

משה גפני: תן לו להשלים כי יש פה התפתחויות.

אלי כהן: אני לא רוצה פה להיכנס לעניין, איתן.

אלי כהן: הניצולת של המפעל יורדת, אנחנו יורדים בהיקפים שלנו.

משה גפני: אין לכם חולות דקים.

אלי כהן: ואין לנו חולות דקים, ואני חוזר על זה כבר חמישה חודשים.

משה גפני: טוב.

אלי כהן: וזה במצב שפה ישבנו ואמרו לנו, מחר יש פתרון.

אלי כהן: וזה כל יום – מחר יש פתרון.

משה גפני: תודה.

אריה מגל: אני רוצה להוסיף.

אריה מגל: אריק, אנחנו יצרנים כמו אלי מתרמוקיר.

משה גפני: יצרנים של מה?

אריה מגל: של כל המוצרים שמתאפיינים במלט וחולות דקים.

משה גפני: מה השם של המפעל?

אריה מגל: אינרום תעשיות בנייה, כרמית מיסטר פיקס, יושבים באזור תעשייה קיסריה, ליד איטונג.

אריה מגל: אנחנו, כמו ידידי המלומד כאןן אלי כהן, מרגישים את אותה בעיה שאלי מציין.

אריה מגל: חמור מזאת, אנחנו מרגישים שאנחנו מתקוטטים – שים לב, מר גפני – אנחנו פשוט מתקוטטים על המשאב הזה, כשלמעשה נוצר פה איזשהו מחסור מדומה.

אריה מגל: הרי חול יש.

אריה מגל: ישנם חולות כמה שרוצים, רק מה שקורה – המכרזים שיוצאים, פשוט יוצאים ללא בקשה לניפוי של אותם חולות דקים לנו התעשיינים.

אריה מגל: אני חייב לומר שישראל גם רוצה לייצא.

אריה מגל: אם אני רוצה לייצא, אני בבעיה כי אין לי פשוט מספיק חולות.

משה גפני: טוב.

אריה מגל: אני לא מספיק תחרותי, ולמעשה כל זה נובע מאי רצון של המדינה לעשות את הדבר הנכון.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני כבר יודע את הבעיה כמוכם.

אריה מגל: נהדר.

משה גפני: כבר כמעט.

משה גפני: בבקשה, מר לוי, ישבנו לפני שבועיים.

משה גפני: היה מדובר שחברת תרמוקיר צריכה מכשיר להשתמש בו.

משה גפני: התקשרתי לראש המועצה האזורית, שהיה בברלין.

משה גפני: מאז, מה קרה?

משה גפני: אני רק רוצה שתבין.

משה גפני: אני מתנהג יפה כל הזמן כי נולדתי ככה, ואני לא נוהג לצעוק, וכו'.

משה גפני: יש מציאות שאתם תהיו אחראים לה, שאז כבר יהיה דיון אחר.

משה גפני: אנשים רוצים לעבוד, רוצים לייצר, רוצים לייצא, וכל הזמן יש להם בעיות עם המחצבות, כשאתם אחראים על זה.

ישי לוי: אז אני אשיב.

ישי לוי: לא כל הבעיות שמצויות בתחום המחצבות – שלפעמים זה דורש תכנון, דורש היתרי בנייה ועוד דברים רבים – מצויים לפתחה של רשות מקרקעי ישראל, אבל אף על פי כן, בעקבות הישיבה והשיחה שהייתה עם אדוני, אנחנו פנינו כפי שהורית לנו, פניתי אני בעצמי לראש המועצה, ציינתי בפניו את הדברים, הצגתי לו את התמונה ביחס למתקן של בן-ארי שמחכה, עם מתקן להקמה, וכל מה שמונע אותו כרגע זה אותו היתר בנייה שהוא ממתין לו.

ישי לוי: מעבר להוצאת הפנייה הזאת אליו, גם אנשים אצלנו בתכנון דיברו – ואולי בן-ארי יציג את הדברים – אבל בגדול, כל מה שאנחנו מחכים פה זה להיתר, להיתר זמני, לכל היתר שיינתן כדי שהמתקן הזה יוקם בתוך ימים ספורים ויוכל לספק מיידית.

משה גפני: למה צריך את המתקן הזה?

משה גפני: תסביר לוועדה.

ישי לוי: המתקן הזה הוא המתקן שבאמצעותו יוכלו לקחת את החולות שמצויים באתר מישור רותם או בשטח ההרשאה של בן-ארי, לסנן אותם ולהפיק את החולות הדקים.

משה גפני: מי זה בן-ארי?

ישי לוי: חברת בן-ארי.

ישי לוי: אני אומר עוד פעם, הפתרון הזה הוא פתרון שהוא אומנם ארוך-טווח אבל הוא גם פתרון מיידי.

ישי לוי: מעבר לדברים האלה אנחנו גם חושבים על פתרונות נוספים, אבל הפתרונות הנוספים דורשים מעט זמן נוסף, כמו הוצאת מכרז שאנחנו נפרסם אותו ממש בימים הקרובים, לפחות הודעה תצא על פרסום שלו בימים הקרובים לאתר הרשות, אבל אני חושב שצריך להפנות כרגע את כל הכוח שלנו לכשהחברה הזאת, או כל חברה אחרת – אנחנו לא עושים פה טובה לבן-ארי דווקא – אבל כל חברה שמוכנה עם מתקן, שרכשה מתקן ורוצה להקים אותו, שתוכל להקים אותו, אני חוזר ואומר, המניעה היא לא ברשות מקרקעי ישראל.

ישי לוי: ההיפך, הרשות הפשילה שרוולים ופועלת גם מול מוסדות התכנון כדי לסייע בדבר הזה.

משה גפני: מר בן-ארי.

משה גפני: תציג את עצמך, יותר נכון את המפעל שלך.

2128: רפי אדרי, חברת אליקים בן-ארי, בעלת זיכיון למחצבה במישור רותם.

משה גפני: מה התפקיד שלך?

2128: משנה למנכ"ל.

2128: אני חייב בשתי מילים לחזק את דבריו של מר ישי, שבאמת המינהל בהקשר הספציפי הזה נרתם מעל ומעבר כדי לעזור לנו.

משה גפני: אנחנו ניתן להם להדליק משואה ביום העצמאות – אם הם יגיעו בזמן.

2128: לצערי, זה לא מצליח ואנחנו באנו לכאן כדי לפתור את הבעיה, ויש לי הצעה מאוד פרקטית כדי לפתור אותה, אדוני.

2128: חברת בן-ארי עשתה צעד מקדים ואפילו רכשה את המתקן וגייסה את כוח-האדם המקצועי הדרוש לטובת ייצור מיידי של החומר הדרוש.

2128: הזיכיון שעומד לרשותנו מבחינת החול הוא באמת לפחות לעוד משהו כמו ארבע-חמש שנים, כך שלפרק הזמן הזה יש פתרון.

2128: מה שצריך כדי שבן-ארי תוכל מיידית להקים את המתקן ולייצר - אני אתן רקע במילה.

2128: לבן-ארי היה היתר בנייה שפג תוקפו משהו כמו חודשיים לפני שהגשנו את הבקשה לחידוש ההיתר.

2128: לצערי, המועצה לא נרתמה ללכת להליך של חידוש היתר, שהוא הרבה יותר קצר, אלא ביקשה שנגיש היתר מחדש.

משה גפני: אתם חברה פרטית.

2128: אנחנו חברה פרטית מסחרית שקיימת כבר 50 שנה במשק ועוסקת בעיקר בתחום המחצבות, אבל לא רק - בתעשייה בכלל, במחצבות בפרט.

2128: הסטטוס כרגע - ולא מעניין באמת כל ההיסטוריה כי באנו לפתור את הבעיה, ויש פתרון מיידי, אדוני, מיידי - אנחנו בעוד יומיים מגישים על-פי בקשה, על-פי רשימה שהמציאה לנו המועצה, את כל האישורים הנדרשים לצורך קבלת ההיתר.

איתן ברושי: איזה מועצה?

2128: מועצה אזורית תמר, שלצערי, לא כל כך מקלה בנושא.

2128: לא כל כך מקלה עלינו בנושא, לא עושה חיים קלים.

2128: אנחנו מגישים לה ביום רביעי הקרוב את כל רשימת המסמכים והאישורים הנדרשים על-פי הבקשה להיתר הבנייה, למעט שני דברים טכניים.

2128: אחד, הנושא של כיבוי אש, ושתיים, הנושא של קמ"ג שהוא עניין טכני לחלוטין עם משרד הביטחון בגלל הקירבה לאזור.

2128: הנושא הזה של כיבוי אש וקמ"ג לדעתי יוגש, סדר גודל של שבועיים-שלושה.

2128: מה שאני מבקש כאן ולדעתי זה בר-ביצוע – זה תלוי בוועדה וביושב-ראש עד כמה הוא יכול להפעיל לחץ, כמו שהוא עשה בעבר ואני יודע – להרים טלפון לוועדה, לגיא המהנדס, ולאפשר לבן-ארי לפנים משורת הדין, מפאת הדחיפות והחשיבות וכולם יודעים על מה מדובר, להתחיל מיידית את ההקמה של המתקן, שאגב נמצא במרחק של עשרות מטרים מונח על הרצפה באזור עצמו, להתחיל מיידית את הקמת המפעל.

2128: זה יארך לפחות חודש ימים, אם לא אפילו קצת יותר להקים את המתקן.

2128: במהלך התקופה הזאת, אני מתחייב שאת שני האישורים שחסרים אני אמציא, אני מוכן לתת על כך גם ערבות בנקאית.

2128: אם הדבר הזה ייעשה, הפתרון הוא מיידי והוא מחר.

ישי לוי: וצריך לזכור שהיה היתר.

משה גפני: מה צריך לזכור?

ישי לוי: אבל אני לא הוועדה המקומית.

משה גפני: מה אתה?

ישי לוי: אני רשות מקרקעי ישראל, אני לא ועדת תכנון, אני לא מוציא היתרים.

ישי לוי: היה להם היתר חתום, שמשום מה המועצה, במקום לחדש את ההיתר החתום, מטרטרת את הגורם ומעכבת את השוק הזה.

ישי לוי: פנינו לראש המועצה, פנינו למהנדס, פנינו לוועדות התכנון.

ישי לוי: מה הרשות עוד יכולה לעשות מול גורמים שהם לא תחת אחריותה?

משה גפני: טוב.

איתן ברושי: אל תחשוב שאני קונה את הסיפור שלך.

משה גפני: לא, לא, עזוב.

ישי לוי: אוקיי.

ישי לוי: בסדר.

איתן ברושי: מה עזוב?

משה גפני: אנחנו לא שם.

נעמה קאופמן פס: בנאות תמר הייתה צריכה להיות הקצאת קרקע.

נעמה קאופמן פס: משרד הכלכלה, גם אנחנו - - -

משה גפני: מה?

נעמה קאופמן פס: נעמה קאופמן, משנה למנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה.

משה גפני: מה את אומרת?

נעמה קאופמן פס: התהליך הוא עוד יותר מורכב מזה כי הייתה גם הקצאת קרקע במשרד הכלכלה כדי שכל זה יתקדם, וגם אנחנו פנינו למועצה האזורית תמר, ובכתובים ולא רק בעל-פה.

נעמה קאופמן פס: ולכן, אני מצטרפת לכך שבאמת הנושא הוא הקצאת קרקע, רמ"י, הנושא של האישור.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בבקשה.

מנחם אינטרטור: מנחם אינטרטור, מנכ"ל חברת אבן וסיד, אנחנו מפעילים מחפורת חול גם באותו אזור.

מנחם אינטרטור: מה שאני רוצה להגיד זה שאנחנו, יש לנו היום ייצור של חולות דקים, אבל אנחנו לא יכולים לספק לאלי כהן כי גם אנחנו תלויים באישורים.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: אתם מייצרים חולות?

מנחם אינטרטור: כן.

אריה מגל: כן, אבל לא מספיק.

אריה מגל: לא מספיק ולא מדגדג אפילו את הקצה.

משה גפני: רגע.

משה גפני: רגע.

קריאות: - - -

מנחם אינטרטור: בכל אופן, מה שאני מבקש, אנחנו גם רוצים להיות במשחק הזה, ואם יש קיצורי דרכים אנחנו גם רוצים להיות שם כי אנחנו מוכנים - - -

משה גפני: איזה אישורים אין לכם?

מנחם אינטרטור: את אותם אישורים.

מנחם אינטרטור: אותה ביורוקרטיה של ועדות התכנון.

מנחם אינטרטור: אותו דבר שבן-ארי תקוע, אנחנו תקועים, רק הרבה יותר זמן.

משה גפני: ישי.

משה גפני: מה הוא אומר?

ישי לוי: שני דברים.

ישי לוי: אבן וסיד, במכתב שהעברנו לאדוני פירטנו את שתי החברות שהן במיידי יכולות לסייע לשוק על-ידי הקמת מתקן.

משה גפני: כן.

משה גפני: זה של אלי כהן, של תרמוקיר.

קריאות: לא.

משה גפני: סליחה.

משה גפני: של בן-ארי.

ישי לוי: ושל אבן וסיד.

ישי לוי: כל אחד מהם עובד במסלול משלו.

משה גפני: אתה גם במועצה האזורית תמר?

מנחם אינטרטור: כן.

מנחם אינטרטור: שכן של בן-ארי.

נעמה קאופמן פס: זה שטח של משרד הכלכלה שהוקצה לצורכי מתקנים.

איתן ברושי: מה עם נציג המועצה האזורית?

משה גפני: לא הזמנתי.

נעמה קאופמן פס: יש שם שטח שאפשר להקצות בו גם כמה מתקנים, לא רק אחד, ושם הקצה משרד הכלכלה שטח לצורכי מתקנים, בסמוך למחצבות.

משה גפני: אוקיי.

ישי לוי: גורם שיש לו הרשאה לכריית חול, הוא יכול לעשות אחד מן השניים.

ישי לוי: או להקים מתקן בשטח ההרשאה שלו, או לגשת למשרד הכלכלה ולבקש הקצאה למתקן לתעשיית חולות דקים.

ישי לוי: כל אחד מהם פועל במקרה הזה ואני לא ציינתי קודם אבל כמובן שמשרד הכלכלה סייע פה מאוד.

משה גפני: כן, כן, היא אמרה.

משה גפני: היא בן בית פה בוועדה, היא יודעת גם בלי שתעזור לה.

רובי גינל: רובי גינל, מנכ"ל התאחדות התעשיינים.

רובי גינל: אדוני, לגלגל את הבעיה למועצה תמר זה פתרון פלסתר אבל אני חושב שוועדת הכספים לא צריכה לטפל בנושאים ביורוקרטיים של המועצה המקומית תמר.

משה גפני: יפה.

רובי גינל: היא נאלצת לטפל בזה, אבל היא נאלצת לטפל בזה רק בגלל הכישלון של רמ"י שהם אמונים על זה שלא ייווצר משבר מלכתחילה.

רובי גינל: אז אולי כדאי לשמוע מרמ"י כיצד הם מתכוונים - - -

איתן ברושי: כמה מחצבות פתחתם בשנתיים האחרונות?

משה גפני: איתן, אתה ביקשת רשות דיבור.

איתן ברושי: אני ביקשתי רשות דיבור.

איתן ברושי: הדיון הזה עם רמ"י הוא לא מפתיע ולא חדש, והאחריות לא יכולה להיזרק על דב ליטבינוף או על מועצה אזורית תמר.

איתן ברושי: בלי שאני מכיר את כל הפרטים, יושבים פה מנהלי מפעלים – ורובי יודע – לפני שנה, אולי יותר, היה כנס של התאחדות התעשיינים והיה פאנל מיוחד שעסק בנושא המחצבות, ואתם קיבלתם התראה שיש שפחות מדי מחצבות, פחות מדי מחצבות חדשות.

איתן ברושי: אני בעצמי מזמן בקרוב קבוצת מנהלי מחצבות.

איתן ברושי: יש כאן מחדל, אבל אדוני היושב-ראש, יש תרבות של הממשלה שעובדי מדינה, יש להם חסינות.

איתן ברושי: פעם אחת, פה אי אפשר להגיד להם כלום כי מה אתה רוצה מהם, יש להם שרים; פעם שנייה, כל כישלון מביא אותם לתפקיד יותר בכיר.

איתן ברושי: הם היחידים שלא משלמים מחיר על כלום.

איתן ברושי: הם יכולים לטעות בחקלאות, במים, בכל מקום, מטעות לטעות הכוח שלהם עולה.

איתן ברושי: ואחרי שהם דפקו את המחצבות מחר הם יהיו בתפקידים אחרים.

איתן ברושי: יש משהו לא מובן בחסינות הזאת, כמו שאתה מכיר את זה בעוד מחדלים.

איתן ברושי: ואנחנו פה מעירים הערות ואתה אומר שאתה אדם טוב – א.

איתן ברושי: אני מאשר את זה; ב.

איתן ברושי: עליך אפשר לומר, אדוני היושב-ראש, חוסך שבטו שונא בנו משום שאתה מקל עליהם.

איתן ברושי: מה היה פה לפני חודשים?

איתן ברושי: מה היה פה לפני שנה?

איתן ברושי: עכשיו בא ישי עם השטויות האלה, אני לא רוצה לשאול אותו איפה מחצבות מרום גולן עומדות.

משה גפני: תכף נשאל אותו.

איתן ברושי: הרי הוא התחייב שעד סוף מאי.

איתן ברושי: אין מילה אחת שהם עומדים בה.

איתן ברושי: עכשיו לא פותחים מחצבות משום שחלק מהן - - -

משה גפני: מה אתה מציע לעשות?

איתן ברושי: להחליף את האנשים.

איתן ברושי: עכשיו ברצינות, חבר'ה.

איתן ברושי: אני עשיתי כמה דברים בחיים.

משה גפני: איך מחליפים אנשים?

איתן ברושי: אני אגיד לך.

איתן ברושי: מדיחים את מי שנכשל.

איתן ברושי: אני עשיתי כמה דברים.

משה גפני: את מי מדיחים ברמ"י?

איתן ברושי: רגע.

איתן ברושי: חלק מהדיון יהיה מחר בוועדת ביקורת המדינה.

איתן ברושי: אי אפשר לומר שרמ"י נכשל בכל דבר - גם בבנייה, גם במחצבות.

איתן ברושי: הוועדה הזאת, או שהיא כלום - בכל זאת, יושבים פה חברי כנסת, אומנם כרגע אני לבד עם גפני - אנחנו נבחרנו, ולא רק זכינו במכרזים שלא היו מועמדים, ואנחנו לא יכולים יותר להבליג על זה.

איתן ברושי: יושב פה מנהל מפעל, שביקרתי אצלו גם במפעל, במפעלים אחרים.

איתן ברושי: לא יכול להיות שעומד פה אדם שבפעם המי-יודע-כמה - גם אתה יודע - אומר שלא פותחים מחצבות ואין יכולת לייצר.

איתן ברושי: מה, אתם רוצים להביא אגרגטים מחוץ-לארץ?

משה גפני: מתורכיה.

איתן ברושי: או להביא חול מחו"ל?

איתן ברושי: יש פה משהו לא מובן, אין פה אף אחד שמודאג משום דבר.

איתן ברושי: יש פקידות שקמה בבוקר והשאיפות שלה מוגבלות, ויש מנהלים שאין להם יכולת להתמודד עם האתגרים, ואין פה בעל-בית לכל העסק הזה.

איתן ברושי: אין פה יד מכוונת ורגל מסיימת.

איתן ברושי: לא תוקעים גולים, רק מכדדרים כל הזמן.

איתן ברושי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מציע לא להסתפק בדיון הזה אלא להביא לכאן - היום זה זאב בילסקי, לאחרונה נפגשתי איתו, איש עם הרבה מאוד ניסיון.

איתן ברושי: היה ראש עיר, יושב-ראש הסוכנות, חבר כנסת, הוא לא ייתן לעסק הזה להמשיך להתקיים משום שהוא יודע, מעשייה, מה אתם שווים במחדלים האלה.

איתן ברושי: וצריך להביא לכאן את שר האוצר, שהוא מדבר גבוהה גבוהה על יוקר המחיה ועל הבנייה, ולא פועל בארגז כלים שהוא קיבל, עוד מעט מחלידים הכלים שלו מרוב זה שיש כלים שלא פועלים.

משה גפני: טוב.

איתן ברושי: זה לא יכול להימשך ככה.

איתן ברושי: אני מציע לקבוע פה דיון רחב יותר.

איתן ברושי: המינהל לא מתפקד.

איתן ברושי: לא מתפקד, מנהלים אותו פקידים חסרי יכולת החלטה, והמנהלים לא מעזים.

איתן ברושי: אין מחצבות, ולא רק במרום גולן, גם במקומות האחרים, ויש גם מנהלי מפעלים שלא יכולים לספק, ומצד שני, כמו שכתוב בהגדה של פסח, אדוני היושב-ראש: תבן אין ניתן לעבדיך ולבנים אומרים לנו עשו.

משה גפני: זה כתוב בתורה, לא בהגדה של פסח.

איתן ברושי: בשבילי זה הגדה של פסח.

איתן ברושי: העיקר זה שהציטוט נכון.

איתן ברושי: תבן אין ניתן לעבדיך ולבנים אומרים לנו עשו.

משה גפני: נכון.

איתן ברושי: ככה אתם מתנהגים.

איתן ברושי: אבל ממצרים יצאנו כבר.

איתן ברושי: תתנהגו אחרת.

איתן ברושי: אתם לא עומדים בשום דבר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני לא מצטרף לדברים האלה.

משה גפני: יש לי ביקורת על רמ"י, יש לי ביקורת על הממשלה.

משה גפני: תכף נראה מה אנחנו עושים עם זה.

משה גפני: אבל מי אתה רוצה?

משה גפני: אתה לא מדבר על מנכ"ל רמ"י ואתה לא מדבר על שר האוצר.

איתן ברושי: על מנכ"ל רמ"י אני מדבר.

קריאה: וחבל שמנכ"ל רמ"י לא מגיע לפה.

איתן ברושי: כן.

איתן ברושי: הוא לא מגיע בכוונה, הוא לא יכול להתמודד עם הביקורת.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: היינו יכולים לדחות את הישיבה ולדאוג שמנכ"ל רמ"י יבוא.

משה גפני: לא רציתי לדחות את זה.

ישי לוי: ברשותך, אדוני, אני ארצה בהמשך להגיב.

משה גפני: אני אאפשר לך, בטח.

משה גפני: בבקשה.

שלו בראנץ: עורך דין שלו בראנץ, אנחנו עורכי הדין של התאחדות התעשיינים.

שלו בראנץ: אנחנו מדברים פה על הסוגיה התכנונית, אדוני, והיא סוגיה חשובה, אבל לא יעזור לנו שום דבר אם יהיו היתרי בנייה והחול יישאר באדמה כי יש עיוות מחירים מטורף שרשות מקרקעי ישראל יצרה – לא בכוונה – וכשלים שאנחנו התרענו עליהם, ואת עיוות המחירים הזה, אדוני, שפירטנו עליו במכתבים שהגיעו בפני היושב-ראש ולכן אני לא אפרט עליו, אבל בסופו של דבר אם יש לך זהב ונחושת באדמה, והמחיר של הנחושת כל כך גבוה, לא שווה כבר להוציא את הזהב.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אז לא לטפל בעניין של להוציא את החולות הדקים?

שלו בראנץ: אז צריך גם לטפל בהיתרי בנייה, אדוני.

משה גפני: הבנתי.

שלו בראנץ: אבל כשרמ"י פה ושואלים מה אנחנו יכולים לעשות, אז זה בדיוק מה שהם יכולים לעשות, במכרזים הבאים לטפל בכשל השוק.

שלו בראנץ: אנחנו ביקשנו, ועדיין מבקשים, לשבת איתם לפני שהם מפרסמים את המכרזים הבאים ולהכניס תניות שיאפשרו, אדוני, לכשל השוק קצת להתאזן – אי אפשר לתקן אותו לחלוטין כי כבר יש מכרזים קיימים – ולאפשר שגם אם יהיו היתרי בנייה, אז יהיה אפשר להוציא את החול מהאדמה ולייצר פה בישראל ולא באיטליה או בגרמניה.

שלו בראנץ: אדוני, אנחנו מדברים על כך שאנחנו מאבדים עבודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הבנו, בסדר.

משה גפני: תכף נשמע תגובה.

משה גפני: עוד מישהו ביקש?

איתן ברושי: סיכום.

איתן ברושי: סיכום.

משה גפני: רצית עוד משהו, מר כהן?

אלי כהן: לא.

אלי כהן: אני רק חושב שכל מה שקרה פה בדיון הזה כבר נאמר.

משה גפני: כן, אני יודע.

אלי כהן: ואתה יודע מה?

אלי כהן: אתה מתקשר אליי - התבלבלת, הייתי בברלין אבל הייתי גם באיטליה, ושם פורסים שטיח אדום ואומרים לך בוא.

משה גפני: אז היית עם ראש המועצה ביחד בברלין?

אלי כהן: לא.

אלי כהן: אני לא צריך, אני פוגש אותו גם לא בברלין.

אלי כהן: רק זה לא עוזר.

משה גפני: הבנתי.

אלי כהן: כבוד היושב-ראש, זה לא עוזר.

אלי כהן: ואני מגיע אליך ומתכתב איתך, ואתה היחיד שמתעניין בנו.

אלי כהן: אלה לא מתעניינים אפילו.

משה גפני: תודה.

אלי כהן: זה לא מעניין אותם.

משה גפני: ישי, בבקשה, תגובה.

משה גפני: אם אתה יכול בבקשה, כשאתה מסיים את התגובה לגבי העניין הזה וגם על המחירים, להתייחס לגבי המחצבה שנמצאת ברמת הגולן.

ישי לוי: ברמת הגולן, בוודאי.

איתן ברושי: היא עוברת לסורים.

משה גפני: אל תגיד את זה בקול.

איתן ברושי: לא, אין להם בעיה.

משה גפני: די, תעשה לי טובה.

איתן ברושי: הם ארגון פוסט ציוני.

איתן ברושי: הם מוכנים להעביר את זה לסורים.

משה גפני: די.

משה גפני: מה פתאום.

איתן ברושי: מה פתאום?

איתן ברושי: תבדוק.

משה גפני: לא, מה פתאום.

משה גפני: מנהלים משא ומתן עם הירדנים.

ישי לוי: אדוני, אני מנהל את תחום המחצבות ברשות מקרקעי ישראל, זה התפקיד לשמו נבחרתי, מלווה בכלל את נושא המחצבות שנים רבות ברשות מקרקעי ישראל, עוד משהוקמה ועדת בלינקוב, וכו'.

ישי לוי: עובדים עם כלכלנים שמלווים את הרשות, מקשיבים לטענות השוק, להצעות שבאות מהשוק, ופועלים - -

קריאה: למה התוצאה היא כל כך אומללה?

ישי לוי: - - כמיטב האפשרות שנמצאת בידינו כדי לקדם ולייעל את הנושא הזה.

ישי לוי: זה דבר אחד.

קריאה: תבוא לבקר במפעלים.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: רבותיי.

משה גפני: באמת, עם כל הכבוד.

קריאה: למה לא מיישמים את ההמלצות?

קריאה: מיניתם ועדה, שיישמו את ההמלצות שלה.

משה גפני: רבותיי, אני מבקש לא להפריע.

ישי לוי: בוודאי לא אנטי ציונים, אנחנו פה פקידי ציבור, עושים את העבודה שלנו כמו שצריך.

ישי לוי: זה דבר אחד.

ישי לוי: דבר שני, אנחנו תיארנו בחלק הראשון של הדיון, דיברנו על הדברים המיידיים.

משה גפני: אל תחזור על זה.

משה גפני: הבנו.

ישי לוי: אני מתקדם הלאה, כמו שאמרתי לדברים הנוספים שבכוונתנו לפעול, שבתוך שבוע וחצי יצא פרסום על מכרז נוסף, ואנחנו שוקלים להכניס לתוך המכרז הזה – אנחנו צריכים לדייק את זה עדיין – לתת הנחה למי שיפיק חולות לתעשיית הדקים, זאת אומרת מי שמתוך השטח שהוא יקבל לכרייה ולחציבה - - -

אלי כהן: וואו.

אלי כהן: איזה יצירתיות.

מנחם אינטרטור: יפה, יפה.

מנחם אינטרטור: חשוב.

מנחם אינטרטור: יפה, ישי, זה חשוב מאוד.

מנחם אינטרטור: זו אמירה חשובה מאוד.

אלי כהן: אתה מוכן להתחייב על זה?

ישי לוי: במסגרת תנאי המכרז, צריך לזכור, שקודם כול יש לך התחייבות לכמות מינימום שנתית לחול באופן כללי.

ישי לוי: מתוך זה, מי שיוציא כמות מסוימת לחולות דקים, צריך להחליט כמה כי יש פה איזונים בשוק.

ישי לוי: צריך לזכור שיש פה חברה שמקימה עכשיו מתקן.

ישי לוי: אם מחר בבוקר אנחנו הולכים ומחייבים את הזוכה להפיק חצי מיליון טון חול דקים, אנחנו סגרנו את המפעל של בן-ארי ואת המפעל של נגב מינרלים .

ישי לוי: אז יש פה איזונים, שאנחנו כמי שרואה את השוק כולו, צריכים לאזן, אנחנו לא מסתכלים באופן צר.

ישי לוי: אני מקווה שכל הדברים האלה בסופו של דבר יביאו לתיקון המצב שקיים כרגע בשוק.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: לגבי רמת הגולן.

ישי לוי: לגבי רמת הגולן, יש לי פגישה עם קובעי המדיניות ברשות, עם יאיר שהיה פה, ואני מקווה שבתוך ימים ספורים אנחנו נוכל לחזור לוועדה.

משה גפני: עם יאיר פינס.

ישי לוי: כן.

ישי לוי: אני מקווה שבתוך ימים ספורים.

ישי לוי: אנחנו קודם כול שלחנו כבר את הגיאולוג שלנו, יש לנו חוות דעת.

ישי לוי: אומנם נקבעה איזושהי ישיבת גיאולוגים נוספת גם עם הגיאולוג של קיבוץ מרום גולן – משום מה קבעו את זה לתאריך מאוחר אבל אנחנו עוד לפני כן נקדים את זה ונביא את ההמלצה שלנו מה אפשר לעשות.

איתן ברושי: הרי אמרו לך עד סוף מאי.

ישי לוי: אמרו לי עד סוף מאי.

איתן ברושי: אתם הבטחתם.

ישי לוי: אנחנו הבטחנו שעד סוף מאי יהיה.

ישי לוי: אני מקווה שבימים הקרובים אנחנו נוכל להביא - - -

איתן ברושי: שיהיה רשום בפרוטוקול, ששום מילה שלכם אתם לא עומדים בה.

ישי לוי: לא שום מילה שלנו.

איתן ברושי: למה?

איתן ברושי: הנה, תראה מה אומרים המנהלים.

קריאות: - - -

איתן ברושי: לא, גפני, זה לא יכול להיות.

איתן ברושי: עושים מאיתנו צחוק.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מה זה לא יכול להיות?

משה גפני: הנה עובדה, זה קורה.

איתן ברושי: לכן צריך להחליף אותם.

ישי לוי: אני מקווה שבימים הקרובים אנחנו נעביר את ההתייחסות שלנו ליושב-ראש הוועדה.

אלי כהן: כבוד היושב-ראש, אולי באמת שלא נתווכח עוד פעם ונגיע לפה עוד פעם, אולי תיתן לזה דד-ליין, שבוע וחצי – בוא, גם חודש וחצי.

משה גפני: תודה.

משה גפני: תראו, רבותיי.

אלי כהן: שיוציאו כבר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: רמ"י בעצם אחראית על העניין הזה של המחצבות, המציאות הזאת שבה מפעלים נאלצים להפסיק לעבוד או לצמצם פעילות מכיוון שלא היה תכנון מוקדם.

משה גפני: הייתה מחצבה שסגרו אותה, רמ"י סגרה אותה; יש מחצבה שעכשיו היא צריכה לקבל רישיון מחדש מהמועצה האזורית תמר.

משה גפני: המציאות היא, במבחן התוצאה רמ"י נכשלה כישלון מוחלט.

משה גפני: המציאות הזאת שבה אין עכשיו מחצבה שאפשר להשתמש בחומר הזה, בחולות הדקים, המציאות הזאת היא מציאות מאוד קשה.

משה גפני: אני אפנה לכל השרשרת – משר האוצר, דרך מי שאחראי על זה, היום יש את זאב בילסקי שהיה חבר בוועדת הכספים, אני אפנה למנכ"ל רמ"י.

משה גפני: זה לא יכול להיות, המציאות הזאת לא יכולה להיות.

משה גפני: אני יכול לרדת מהעניין הזה רק באופן אחד, באופן הזה שיוכלו לבוא ולהגיד לנו בתוך שבועיים שהכול עובד.

משה גפני: אני לא יכול לפנות למועצה האזורית תמר – אני דיברתי איתו, אני לא יכול, הוועדה לא יכולה לעשות את זה, זה לא התפקיד שלה, אבל זה תפקיד של משרד הכלכלה.

משה גפני: משרד הכלכלה ורמ"י צריכים לטפל בעניין הזה, צריכים להסביר מה המצוקה שקיימת בעניין הזה, כי אם לא, אמרתי, אנחנו נזמין את שרשרת האנשים שאחראים על העניין הזה, ובזה איתן ברושי צודק.

משה גפני: אני לא מסכים לגבי הפקידים, כל אחד עושה עבודתו.

משה גפני: במבחן התוצאה, מדינה לא עוסקת בפרטים.

משה גפני: היא לא עוסקת בפקיד כזה או בפקיד אחר, היא עוסקת במערכת.

משה גפני: המערכת הזאת כשלה לחלוטין.

משה גפני: אני לא מקיים יותר ישיבות על זה.

משה גפני: אני אעשה ישיבה רק שתהיה ישיבת ביקורת על המערכת – שזה יהיה גם נגד רמ"י וגם נגד משרד הכלכלה וגם נגד משרדים נוספים שהיו צריכים לפתור את הבעיה הזאת.

משה גפני: זה לא יכול להיות שמדינה מודרנית לא יכולה להפיק חולות דקים בגלל שהוא נמצא בברלין וזה נמצא באיזשהו מקום והוא לא יכול לתת אישור והוא לא יכול לחדש את הרישיון.

משה גפני: אני מבקש שתטפלו בעניין הזה.

משה גפני: אני אבקש גם שתדווחו לי מה קרה עם העניין – האם זה התקדם, לא התקדם.

משה גפני: תהיה פה ישיבה קשה על העניין הזה אם הבעיה לא תיפתר.

משה גפני: ישיבה קשה – לא נדון על הפרטים.

משה גפני: אלי כהן יחיה עם המפעל שלו, הוא יבין שהוא נמצא במדינה שהמערכת כשלה לחלוטין.

משה גפני: האנשים לא יינקו.

משה גפני: לא יינקו.

משה גפני: אני לא יודע אם אתם יודעים אבל כשאני ארצה ללכת בכוח אני אלך בכוח.

משה גפני: אני עד עכשיו עושה בעצמי – אני מדבר עם ראש המועצה האזורית; ישי, אתה יושב עם יאיר פינס אצלי, אנחנו מחפשים ביחד דרכים – זה עדיין במסגרת השתדלנות, זה לא דבר ממלכתי.

משה גפני: לא יכול להיות שמדינה לא יכולה לספק את התצרוכת הזאת.

משה גפני: מה זה, אנחנו מדינת עולם שלישי?

משה גפני: אי אפשר לגמור את העניין הזה?

משה גפני: מועצה אזורית, היא מנותקת מכל העניין.

משה גפני: אתם צריכים לדבר איתו.

משה גפני: אין מציאות כזאת.

משה גפני: הוא אומר, אני מתחייב להביא את האישורים, אני מתחייב להביא בתוך השבועות הקרובים.

משה גפני: אין מציאות שאתם לא יכולים לדבר איתו.

משה גפני: הוא לא צריך את רשות מקרקעי ישראל?

קריאה: - - -

משה גפני: לא משנה, אל תענה לי.

משה גפני: תאמין לי, אני מכיר את המערכת.

משה גפני: הוא לא צריך את משרד הכלכלה?

משה גפני: המשנה למנכ"ל.

משה גפני: את יודעת מה הולך לקרות?

משה גפני: את מבינה את התהליך הזה?

נעמה קאופמן פס: אז קודם כול - - -

משה גפני: לא משנה, אני לא מחפש תירוצים.

משה גפני: אני רוצה תוצאה.

נעמה קאופמן פס: אבל יש לנו תשובות, ויש דברים שנעשו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מצוין.

נעמה קאופמן פס: גם אם אני יכולה לעשות מלחמה עם רמ"י ולעבוד עם רמ"י ביחד, הדברים נמצאים לפעמים - - -

משה גפני: מצוין.

משה גפני: כל הכבוד.

נעמה קאופמן פס: הקצינו קרקעות - - -

משה גפני: אני אתן לכם להדליק משואה ביום העצמאות.

נעמה קאופמן פס: אנחנו לא מבקשים משואה.

משה גפני: אתם לא מבקשים, אז אני אומר לכם.

נעמה קאופמן פס: לא מבקשים משואה.

נעמה קאופמן פס: אנחנו עושים למען התעשייה.

משה גפני: מה זה מעניין אותי?

משה גפני: מעניין אותי התוצאה.

משה גפני: את אחראית - -

נעמה קאופמן פס: על התעשייה.

משה גפני: - - על התעשייה.

נעמה קאופמן פס: נכון.

משה גפני: המציאות הזאת – בגלל ביורוקרטיה, שהיא בעייתית וקשה - -

נעמה קאופמן פס: נכון.

משה גפני: - - אנשים הולכים הביתה.

משה גפני: מה את רוצה שאני אעשה?

משה גפני: אני צריך לפקח על העבודה שלכם ואני אחטוף ביקורת מאיתן ברושי, והוא יהיה צודק.

משה גפני: מה לענות?

משה גפני: אנחנו לא יכולים.

משה גפני: מדינה, שאני לא רוצה להגיד מה היא יודעת לעשות, ואני לא רוצה להגיד מה אנחנו מעבירים כאן בוועדה.

משה גפני: את יודעת את זה.

משה גפני: אז אנחנו צריכים לעמוד עכשיו כמו עניים בפתח?

משה גפני: לעשות טובה, שראש המועצה האזורית יסכים?

משה גפני: זה העבודה שלכם, לא העבודה שלי, אני צריך לפקח עליכם.

משה גפני: אז מה את אומרת לי, שעשיתם עבודה?

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: כל הכבוד.

משה גפני: מה במבחן התוצאה?

משה גפני: עובדים הולכים הביתה.

משה גפני: נייבא מלט מתורכיה?

משה גפני: זה מה שאנחנו עושים בדברים אחרים.

משה גפני: גם פה נעשה את זה?

משה גפני: אני לא מתכוון לעבור לסדר-היום.

משה גפני: תוך שבועיים אני רוצה שיהיה פתרון.

משה גפני: לא יודע, מן הגורן ומן היקב.

משה גפני: תמצאו פתרון, זאת העבודה שלכם.

איתן ברושי: כמו במחצבה במצפה רמון.

ישי לוי: אדוני, אבל כל עוד והפתרון מצוי בהיתר שצריך לקבל ממועצה, אנחנו יכולים - - -

משה גפני: הכול טוב ויפה.

משה גפני: לפני שנתיים - - -

איתן ברושי: אל תסתתר אחרי ראש המועצה.

ישי לוי: לא מסתתר.

ישי לוי: אני לוקח את האחריות באופן אישי.

משה גפני: איתן.

איתן ברושי: אם הייתם רוצים, זה היה נפתר כבר.

משה גפני: די, איתן.

איתן ברושי: תסיים את הישיבה, אחרת אני לא אסיים איתם.

משה גפני: לפני שנתיים הייתם צריכים לשבת, לעשות תכנון.

משה גפני: ידעתם שיש מחצבה שיש איתה בעיות, שהיא עמדה מולכם ואתם טענתם שהם עוברים על החוק – אני לא רוצה להיכנס לעניין הזה, לא בדקתי את זה – ידעתם שזה מה שהולך לקרות.

משה גפני: אם לא ידעתם, המצב פי אלף יותר חמור.

איתן ברושי: נכון.

משה גפני: אז הפירוש שלא תכננתם כלום.

משה גפני: מה אתה בא להגיד לי מועצה?

משה גפני: אני אמרתי לך מועצה אזורית?

משה גפני: תעשה מה שאתה יכול על מנת שזה יפעל.

משה גפני: שנתיים הייתם צריכים לתכנן את זה, לא להגיע למצב כזה שאנחנו נעמוד חסרי אונים – גם אתם, משרד הכלכלה.

משה גפני: אני מאוד בעד משרד הכלכלה, אבל תראו באיזה מצב אני עומד עכשיו, ואני צריך לפקח על העבודה שלכם.

משה גפני: מה אני אגיד?

משה גפני: שעשיתי חמש ישיבות?

משה גפני: שישבת אצלי בחדר והתקשרתי לברלין?

משה גפני: מה אני אגיד?

משה גפני: אני מתבייש להגיד את זה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שבועיים, אני רוצה תשובות.

משה גפני: הישיבה נעולה.